Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/208/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

секретар судового засідання: Сидорчук О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Сапурко О.А.,сільській голова - сл. посв. № 3 від 10.11.15

від відповідача: Дембіцька Н.О.,довіреність б/н від 02.05.2018

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Городоцької селищної ради (с. Городок, Радомишльського району Житомирської області)

до Макарівської квартино-експлутаційної частини (району) Міністерства оборони України (с. Городок, Радомишльського району Житомирської області)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України (м. Київ)

про зобов`язання прийняття на облік дороги по військовому містечку №6, їх обслуговувати та прибирати

Городоцька селищна рада звернулася до суду з позовом, в якому просить зобов`язати Макарівську КЕЧ (району) Міністерства оборони України прийняти на облік дороги по військовому містечку №6 (смт.Городок) та їх обслуговувати і прибирати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на бездіяльність з боку Макарівської КЕЧ щодо неприйняття на облік дороги по військовому містечку №6, яка має обслуговуватися Макарівською КЕЧ (району).

Позивач вказує, що постановою Верховної Ради України від 05.07.2012 за №5173- VI населеному пункту на базі військового містечка № 6 ( Макарів-1) Радомишльського району Житомирської області було присвоєно найменування - селище Городок. У 2013 році було виготовлено та затверджено в установленому порядку проект землеустрою щодо встановлення меж смт. Городок, площею 788,5874 га Городоцької селищної ради Радомишльського району Житомирської області. Але майже вся земельна ділянка перебуває у постійному користуванні Міністерства оборони України, на якій розміщується нерухоме військове майно, що залишається у віданні цього Міністерства.

Тому позивач посилається на відсутність у Городоцької селищної ради повноважень в галузі земельних відносин відповідно до ст.12 Земельного кодексу України та на те, що з часу створення селища жодної передачі військового майна та земельних ділянок відповідно до статті 83 Земельного кодексу України у комунальну власність територіальної громади селища Городок не відбулось.На території селища Городок розташовані, зокрема, військова частина НОМЕР_1 та Макарівська КЕЧ (району),які до 2012 року , до часу створення Городоцької селищної ради, очищали від снігу. При цьому частина доріг по технічної території, а саме: 12.5 км була поставлена на облік військової частини НОМЕР_1 , а решта доріг на території військового містечка № 6 як смт. Городок - ні на облік вказаної військової частини, ні на облік Макарівської КЕЧ (району) з часу її створення з 1997 року з невідомих позивачеві причин поставлена не була, але у 2013 році Макарівською КУЧ (району) була передана позивачеві проектна документація на дороги. Клопотання про ії безоплатну передачу до комунальної власності відповідно до Правил користування, ремонту і утримання автомобільних доріг Міністерства оборони України, затверджених наказом Міністерства оборони України 21.12.2015 № 740 автомобільної дороги загального користування військовою частиною, за якою закріплена спірна дорога, порушено не було.

Позивач просить задовольнити позовні вимоги, оскільки на даний час військове містечко існує, в обов`язки начальника КЕЧ (району) Законом України "Про статут гарнізонної та вартової служби Збройних Сил України" передбачено, що начальник квартирно-експлуатаційної частини гарнізону зобов`язаний розробляти і подавати на затвердження начальникові гарнізону плани щодо благоустрою, озеленення, огорожі і прибирання територій військових містечок гарнізону та контролювати їх виконання..

Позивачеві не зрозуміло, чому житлові та адміністративні будівлі, прибудинкова територія, до складу якої входять тротуари, частина доріг та майданчики, інженерні мережі під дорогами, площадками та тротуарами перебувають на обліку та обслуговуються будинкоуправлінням №9 відповідач, а дороги - ні. Тому, оскільки майже все майно рахується за Міністерством оборони України, разом з земельною ділянкою, що є у постійному користуванні його користуванні, то дороги, на думку позивача, теж повинні перебувати на обліку Міністерства оборони України в особі Макарівської КЕЧ ( району).

В доповненнях до справи №906/208/18 від 03.04.2018 № 254 позивач послався на

положення ст.ст.1,13,18,20,21,24,25 закону України "Про благоустрій населених пунктів".

Ухвалою суду від 10.04.2018 було залучено Третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України.

24.04.2018 відповідача - Макарівської квартино-експлутаційної частини (району) Міністерства оборони України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить в задоволенні позову відмовити.(а.с.36,37)

На спростування доводів, викладених в позовній заяві, вказує на таке:

- відповідно до Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом Міноборони України від 03.07.2013 № 448, організація квартирно-експлуатаційного забезпечення ЗС України - це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном.;

- виконання вказаних заходів здійснюється за рахунок фінансування за відповідними статтями та кодами економічної кваліфікації видатків кошторису Міністерства оборони України, якими не передбачено відшкодування витрат, пов`язаних з виконанням заходів з утримання та ремонту доріг Міністерства оборони України.;

- відповідно до п.7 розділу 1 Правил користування, ремонту і утримання автомобільних доріг Міністерства оборони України, затверджених наказом Міністерства оборони України 21.12.2015 № 740 (надалі - Правила), виконання завдань з організації ремонту і утримання автомобільних доріг покладається на Центральне управління інженерного забезпечення Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України (далі Центральне управління інженерного забезпечення).

02.05.2018 від позивача до господарського суду надійшла письмова відповідь на відзив , в якому позивача зазначає, що :

- Макарівською КЕЧ (району) - це війська частина;

- відповідно до п.1 розділу ІІ Правил військові частини ведуть технічний і бухгалтерський облік автомобільних доріг, відповідають за їх збереженість, належний технічний стан, ремонт і експлуатаційне утримання, забезпечення безпеки під час руху транспортних засобів;

- Центральне управління інженерного забезпечення Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України веде організацію обліку доріг, які закріплені та стоять на обліку у військових частинах.

- перебування на обліку доріг у військовій частини НОМЕР_1 відповідно до акту №11 від12.01.2007.(а.с.57-61).

14.05.2018 до господарського суду від Городоцької селищної ради надійшли письмові пояснення від 11.05.2018 за №320, згідно яких позивач вказує на отримання у 2013 році від Макарівської КЕЧ району акти вводу в експлуатацію автомобільних доріг по військовому містечку №6 (селище Городок), які будувались за кошти Міністерства оборони, знаходяться на території, яка перебуває у постійному користуванні Міністерства оборони України, облік яких повинні вести відповідні підприємства Міністерства оборони до передачі іншим власникам, або до їх списання. (а.с. 87)

21.05.2018 до господарського суду від Макарівської КЕЧ району надійшли письмові заперечення від 17.05.2018 №989 на відповідь на відзив Городоцької селищної ради, в яких остання вказує на те, що позивач в супереч положенням Закону України "Про автомобільні дороги", ст.16 Закону України "Про статут гарнізонної та вартової служби Збройних Сил України" , Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом Міноборони України від 03.07.2013 № 448, зареєстрованого Мін`юстом України, 13.09.2013 за № 1590/24122, самостійно вніс в обов`язки начальника КЕЧ району прийняття на облік дороги по військовому містечку №6 (смт. Городок),,яки є безхазяйною річчю, що не заважає позивачеві взяти їх на свій облік без будь - якої передачі в комунальну власність та в подальшому їх прибирати Відповідач також зазначив, що вимоги позивача ґрунтуються на невизначеному предметі спору, пред`явлені до особи, яка не має бути відповідачем, без урахування вимог Закону України "Про місцеве самоврядування ",Закону України "Про благоустрій населених пунктів" (а.с.93-102).

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерства оборони України 22.05.2018 до господарського суду надійшли письмові пояснення ,згідно яких третя особа вважає позовні вимоги безпідставними за предметом позову. Крім того вказує, що у сфері управління та обліку Міністерства оборони України дорога загального користування адміністративно - житлової зони смт. Городок не перебуває. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту об`єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, жилих будинків, шляхів місцевого значення, а також капітального та поточного ремонту вулиць і доріг населених пунктів. Штатним розписом Макарівської КЕЧ району не передбачено експлуатаційний персонал для утримання та ремонт доріг та не виділяються кошти на відповідну статтю видатків. (а.с.109,110).

01.06.2018 до господарського суду від Городоцької селищної ради надійшла доповнена відповідь на заперечення на відповідь на відзив Макарівської КЕЧ району, згідно яких позивач посилається на те, що дороги по селищу Городок в комунальну власність Городоцької селищної ради з часу її створення по сьогоднішній день прийнято не було. Земельні ділянки перебувають у постійному користуванні Міністерства оборони України, що підтверджено у листі останнього від 08.07.2013 №220/5201 при погодженні проекту землеустрою щодо встановлення меж смт. Городок, площею 788,5874 га, а тому дороги по військовому містечку №6 (селище Городок) повинні перебувати на обліку у Міністерстві оборони України, кількість та вартість було визначено технічною документацією з визначення нормативної грошової оцінки земель смт. Городок, що підтверджено довідкою Городоцької селищної ради від 28.05.2013 №141, надану КП "Житомирводпроект".

Згідно акту прийому - передачі фондів від в/ч 12474 до Макарівській КЕЧ району мережі доріг не має.(а.с.124)

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Верховної Ради України від 05.07.2012 року № 5173- VI на базі військового містечка № 6 ( Макарів-1) даному населеному пункту було надано назву - селище Городок Радомишльського району Житомирської області (а.с.53,115).

Позивач зазначає, що з часу створення селища, жодної передачі військового майна, згідно Закону України «Про передачу права державної та комунальної власності», Постанови Кабінету Міністрів України № 1282 від 29.08.2002 p., наказу Міністра оборони України від 03.03.2015 р. №90 «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальної громади селища Городок» та земельних ділянок, відповідно до статті 83 Земельного кодексу України, у комунальну власність територіальної громади селища Городок не відбулось.

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено рішенням господарського суду Житомирської області від 22.05.2018р. справі № 906/209/18 за позовом Городоцької селищної ради Радомишльського району (смт.Городок,Радомишльський район) до Макарівської квартино-експлутаційної частини (району) Міністерства оборони України (смт.Городок,Радомишльський район) про спонукання до відновлення освітлення житлової зони у вечірній та нічний час, залишеного без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.07.2018,рішенням одинадцятої сесії VI скликання Житомирської обласної ради від 16.08.2012 р. № 653 серед іншого було вирішено:

- віднести новоутворений населений пункт, селище, до категорії селищ міського типу Городок Радомишльського району Житомирської області;

- утворити Городоцьку селищну раду Радомишльського району Житомирської області з центром у селищі міського типу Городок.

Рішенням Городоцької селищної ради №32 від 15.03.2013 надано згоду та погоджено безоплатне прийняття у комунальну власність територіальній громаді об`єктів соціальної інфраструктури, рухомого і нерухомого майна, що належить Міністерству оборони України, з забезпеченням недопущення відчуження окремих об`єктів цілісного майнового комплексу в процесі утворення адміністративно-територіальної одиниці на території військового містечка №6 (Макарів-1). Одночасно з передачею житлового фонду прийняти у комунальну власність Городоцької селищної ради земельну ділянку, в межах населеного пункту.

З відому Міністерства оборони України , що підтверджується листом від 08.07.2013 №220/5201

Рішенням Радомишльської районної ради від 27.12.2013 №312 "Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення меж селища . Городок Радомишльського району Житомирської області " затверджено проект землеустрою, встановлені межі населеного пункту та визначено площу в розмірі 788,5874 га. ( а.с. 131)

Наказом Міністерства оборони України № 90 від 03.03.2015 р. "Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальної громади селища Городок" було наказано начальнику Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України організувати вилучення з балансу Макарівської квартино-експлутаційної частини (району) військового майна та його безоплатну передачу згідно з Переліком військового майна, що безоплатно передається в комунальну власність територіальної громади селища Городок Радомишльського району Житомирської області.

Позивач зазначає, що з часу створення селища, жодної передачі військового майна, згідно Закону України «Про передачу права державної та комунальної власності», Постанови Кабінету Міністрів України № 1282 від 29.08.2002 p., наказу Міністра оборони України від 03.03.2015 р. №90 «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальної громади селища Городок» та земельних ділянок, відповідно до статті 83 Земельного кодексу України, у комунальну власність територіальної громади селища Городок не відбулось.

Судом встановлено, що згідно Положення про Макарівську квартирно - експлуатаційну частину району, затвердженого ТВО начальника Київського КЕУ МОУ 19.12.2012 - Макарівська КЕЧ району є державною установою, яка заснована згідно директиви Міністра оборони України від 19.08.1997 №Д-07 та створена Міністерством оборони України. Макарівська КЕЧ району призначена для здійснення безпосереднього квартирно - експлуатаційного забезпечення військових частин, дислокованих у зоні ії відповідальності.

Макарівська КЕЧ район у своїй діяльності наказами ,розпорядженнями та дорученнями начальника Головного КЕУ Збройних Сил України, Київського КЕУ, а також цим Положенням.

Утримання і експлуатація казарменного фонду, комунальних споруд, інженерних мереж, територій військових військових містечок Макарівської КЕЧ району здійснюється за рахунок коштів Макарівської Кеч району, яке є розпорядником 3 ступеню і здійснюється нею у межах кошторисних призначень, що виділяються на ці цілі та затверджуються у встановленому законодавством України порядку.

Статтею 13 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать території загального користування.

За приписами ст. 4 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" законодавство з питань благоустрою населених пунктів складається з цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, що регулюють відносини у цій сфері.

До інших законів у даній сфері відносяться Закон України "Про Статут гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України", пунктом 16 якого, зокрема, до обов`язків начальника квартирно-експлуатаційної частини гарнізону розробляти і подавати на затвердження начальникові гарнізону плани щодо благоустрою, озеленення, огорожі і прибирання територій військових містечок гарнізону та контролювати їх виконання.

Згідно п.1 загальних положень Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, затверджений Законом України "Про Статут гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України" від 24 березня 1999 року N 550-XIV ( із змінами) військові частини, штаби, організації, установи та військово-навчальні заклади (далі - військові частини) Збройних Сил України, розташовані постійно чи тимчасово в населеному пункті (пунктах) або поза ним (ними), становлять гарнізон.

Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом Міноборони України від 03.07.2013 № 448, зареєстрованого Мін`юстом України, 13.09.2013 за № 1590/24122 визначено, що військове містечко це майновий комплекс будівель, споруд, іншого нерухомого військового майна разом з казарменим фондом, житловим фондом, об`єктами соціально-культурного призначення, комунальними спорудами та інженерними мережами, які використовуються для його обслуговування, розміщений на відокремленій земельній ділянці, яка належить до категорії земель оборони.

Земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування та визначеними щодо неї правами. Територія військового містечка - частина земельної ділянки з установленими межами, на якій розміщуються фонди військового містечка, що використовується для розквартирування військових частин та розміщення військовослужбовців і працівників ЗС України. Утримання - комплекс заходів, спрямованих на забезпечення експлуатації, ремонту фондів і території військового містечка відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством

Квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин здійснюється квартирно-експлуатаційними органами ЗС України, до яких відноситься,

- Квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин здійснюється квартирно-експлуатаційними органами ЗС України, до яких відносяться:

Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України (далі - Головне КЕУ ЗС України);

територіальні квартирно-експлуатаційні управління та Київське квартирно-експлуатаційне управління (далі - КЕУ);

квартирно-експлуатаційні відділи (квартирно-експлуатаційні частини) (далі - КЕВ (КЕЧ));

квартирно-експлуатаційні служби військових частин.

Зокрема, квартирно-експлуатаційні відділи (квартирно-експлуатаційні частини) (далі - КЕВ (КЕЧ)). здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. КЕВ (КЕЧ) підпорядковується КЕУправлінню за територіальним принципом. З питань використання фондів і територій військових містечок виконує накази (розпорядження) начальника гарнізону.

Згідно п.6.3 Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, утримання та експлуатація казарменого фонду, комунальних споруд, інженерних мереж, територій військових містечок здійснюються працівниками КЕВ (КЕЧ) та військових частин за штатними розписами в межах ліміту чисельності та коштів, що виділяються на ці цілі.

Статтею 142 Конституції України передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно із ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності

За приписами ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування

Враховуючи вищевикладені положення законодавства, територіальні громади самостійно або через уповноважені органи та посадових осіб місцевого самоврядування вирішують питання місцевого значення, розпоряджаються належним їм майном.

Відповідно до преамбули Закону України "Про благоустрій населених пунктів" цей Закон визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Статтею 5 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" (надалі - Закон) передбачено, що управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Тобто, управління у сфері благоустрою населених пунктів серед інших здійснюють і органи місцевого самоврядування.

Згідно ст. ст.12,13 Закону суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни. До об`єктів благоустрою населених пунктів належать території загального користування, в т.ч. вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки.

За приписами ст.16,17,19 Закону України "Про автомобільні дороги" вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться. Основними обов`язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями дорогами міст та інших населених пунктів; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" підприємства, установи, організації забезпечують благоустрій земельних ділянок, наданих їм на праві власності чи праві користування відповідно до закону.

Територія села (селища) є основною життєдіяльністю територіальної громади і перебуває у віданні органів місцевого самоврядування при дотриманні прав власників землі та інших належних землекористувачів.

Судом встановлено, що Міністерству оборони України в особі Макарівської КЕЧ (району) дану ділянку було надано у постійне користування.

В той же час, за приписами ч. ч. 1-3 ст. 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Фінансування місцевих програм з благоустрою населених пунктів проводиться за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів.

Територією за приписами Закону є сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних,спортивних,сторико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості,комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту;

Дана норма Закону чітко встановлює, що забезпечення організація благоустрою населених пунктів здійснюється органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Згідно п.1 ч.1 ст.21 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" елементами благоустрою є покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження, зокрема, організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту об`єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, жилих будинків, шляхів місцевого значення, а також капітального та поточного ремонту вулиць і доріг населених пунктів та інших доріг, які є складовими автомобільних доріг державного значення (як співфінансування на договірних засадах).

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що оскільки забезпечення організація благоустрою, до якого відноситься зокрема покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів, покладене на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, то Макарівська КЕЧ району з метою їх прибирання не має приймати на свій облік.

Не передача містечка до комунальної власності не звільняє позивача від обов`язку виконувати вимоги вищевказаного закону.

Згідно висновків, зроблених у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006) пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, позивачем не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 75, 76 ГПК України на підтвердження своїх позовних вимог та правової позиції..

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 15.08.18

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати: