КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2018 р. м.Київ Справа №910/4141/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Гончарова С.А.

Тищенко О.В.

За участю секретаря судового засідання Цибульського Р.М.

За участю представників учасників справи: згідно з протоколом судового засідання від 09.08.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.07.2018 у справі №910/4141/18 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-західна залізниця"

про стягнення 598 470,82 дол. США та 65 167 018,39 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення донарахованої заборгованості за кредитним договором № 20-3759/2-1 від 29.12.2011 за період з 24.04.2017 по 26.03.2018.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено зобов'язання за укладеним між останнім та позивачем кредитним договором №20-3759/2-1 від 29.12.2011 за період з 24.04.2017 по 26.03.2018, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про стягнення заборгованості по процентам - 598 470,82 дол. США, пені по кредиту - 57 127 775,48 грн., пені по процентам - 1 351 444,26 грн., 3% річних по тілу кредиту - 6 272 919,29 грн., 3% річних по процентах - 134 879,36 грн., штраф - 280 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2018 зупинено провадження у справі №910/4141/18 до набрання законної сили рішенням у справі №910/7252/17. Ухвала мотивована тим, що розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справою №910/7252/17 за позовом ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до ПАТ "Українська залізниця", ДТГО "Південно-Західна залізниця" про стягнення 8 557 835,42 доларів США (що еквівалентно 228 774 731,56 грн.) та 83 336 537,26 грн. по кредитному договору про відкриття кредитної лінії №20-3459/2-1 від 29.12.2011, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для його задоволення, оскільки у рішенні по справі №910/7252/17 можуть бути встановлені обставини щодо факту порушення ДТГО "Південно-західна залізниця" кредитних зобов'язань за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії №20-3759/2-1 від 29.12.2011, розмір невиконаного зобов'язання, строків виконання, прострочення та інші факти, що мають преюдицію при розгляді даної справи, предметом спору у якій є стягнення заборгованості по процентах, пені по кредиту, пені по процентах, 3% річних по тілу кредиту, 3% річних по процентах, штрафу, нарахованих по договору про відкриття кредитної лінії №20-3759/2-1 від 29.12.2011. Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до висновку про зупинення провадження у справі №910/4141/18 до набрання законної сили рішенням у справі №910/7252/17.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2018 у справі №910/4141/18, Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржувана ухвала була постановлена судом першої інстанції за відсутності підстав для призначення експертизи у справі, передбачених господарським процесуальним кодексом України, та з порушенням норм процесуального права.

Зокрема, скаржник наголошував на тому, що по позивачем заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення донарахованої заборгованості за кредитним договором № 20-3759/2-1 від 29.12.2011 саме за період з 24.04.2017 по 26.03.2018. Враховуючи наведене, скархник зазначає, що до меж встановлення обставин та предмету доказування у справі входить, зокрема, і встановлення дійсної суми заборгованості за кредитним договором. Разом з цим, в матеріалах справи №910/4141/18 наявні: меморіальні ордери, що підтверджують видачу кредитних коштів, листи відповідача, якими останній визнає наявність заборгованості за кредитним договором, виписки про рух коштів по рахункам відповідача, детальний розрахунок заборгованості з відображенням всіх сум, що направлялися відповідачем на погашення заборгованості. Крім того, скаржник зазначив, що сама по собі взаємопов'язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у справі. Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти саме неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі. Серед іншого, приписами ст. 227 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд не може посилатися на об'єктивну неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 24.07.2018, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.07.2018 у справі №910/4141/18 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Гончаров С.А., Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.07.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.07.2018 у справі №910/4141/18, призначено справу до розгляду в судовому засіданні 09.08.2018.

Скаржник в судовому засіданні 09.08.2018 підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач в судове засідання 09.08.2018 представників не направив, причин неявки суд не повідомив, через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду заяв та клопотань не подавав. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 30.07.2018 у справі №910/4141/18 вручено 06.08.2018 згідно поштового повідомлення 406).

Ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

15.12.2017 набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017.

У відповідності до п. 9 ч.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п. 12 ч. 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема про зупинення провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню виходячи із наступного.

Згідно наявних матеріалів справи, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

26.04.2018 відповідачем подано клопотання про продовження процесуального строку для подання відзиву на позов та клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням суду у справі №910/7252/17.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/7252/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" про стягнення 8 557 835,42 доларів США (що еквівалентно 228 774 731,56 грн.) та 83 336 537,26 грн. по кредитному договору про відкриття кредитної лінії № 20-3459/2-1 від 29.12.2011. Враховуючи наведене, на думку відповідача, позовні вимоги, як в справі №910/4141/18, так і в справі №910/7252/17 ґрунтуються на вказаному кредитному договорі, а тому ці справи невід'ємно пов'язані між собою.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки у рішенні по справі №910/7252/17 можуть бути встановлені обставини щодо факту порушення ДТГО "Південно-західна залізниця" кредитних зобов'язань за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії №20-3759/2-1 від 29.12.2011, розмір невиконаного зобов'язання, строків виконання, прострочення та інші факти, що мають преюдицію при розгляді даної справи, предметом спору у якій є стягнення заборгованості по процентах, пені по кредиту, пені по процентах, 3% річних по тілу кредиту, 3% річних по процентах, штрафу, нарахованих по договору про відкриття кредитної лінії №20-3759/2-1 від 29.12.2011.

Проте, з наведеними висновками суд апеляційної інстанції не погоджується, вважає, що висновки суду про наявність підстав для зупинення провадження у справі не відповідають обставинам справи та зроблені з неправильним застосуванням приписів процесуального закону. Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції не в повному обсязі з'ясовано обставин, що мають значення для справи, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. п. ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши думки присутніх представників сторін, дійшов наступних висновків.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" у справі №910/4141/18 мотивовані тим, що відповідачем порушено зобов'язання за договором №20-3759/2-1 від 29.12.2011 за період з 24.04.2017 по 26.03.2018, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про стягнення заборгованості по процентам - 598 470,82 дол. США, пені по кредиту - 57 127 775,48 грн., пені по процентам - 1 351 444,26 грн., 3% річних по тілу кредиту - 6 272 919,29 грн., 3% річних по процентах - 134 879,36 грн., штраф - 280 000,00 грн.

Предметом спору у справі №910/7252/17 є позовні вимоги про стягнення 8 557 835,42 доларів США та 83 336 537,26 грн. заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 20-3759/2-1 від 29.12.2011 по сплаті кредиту та відсотків, пені і штрафу, 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2018 у справі №910/7252/17, з огляду на наявність спору між сторонами щодо фактичного розміру заборгованості за спірним Кредитним договором, що безпосередньо стосується предмету доказування у справі, а також зважаючи на складність розрахунку сум, які є предметом позову, необхідність дослідження значного обсягу первинних фінансових документів та їх співставлення, у тому числі на відповідність умовам кредитного договору, що потребують спеціальних економічних знань, було призначено у справі судову експертизу, на вирішення поставлено наступні питання:

- у якому розмірі документально підтверджується отримання ДТГО "Південно-західна залізниця" кредитних коштів за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 20-3759/2-1 від 29.12.2011?

- у якому розмірі документально підтверджується повернення ДТГО "Південно-Західна залізниця" та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" кредитних коштів за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 20-3759/2-1 від 29.12.2011?

- у якому розмірі підтверджується документально заборгованість ДТГО "Південно-Західна залізниця" зі сплати процентів за користування кредитом за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 20-3759/2-1 від 29.12.2011?

- чи відповідає наявний в матеріалах справи наданий позивачем розрахунок пені по тілу кредиту в сумі 67 183 097,66 грн. умовам Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №20-3759/2-1 від 29.12.2011, а якщо ні, то яка сума пені по тілу кредиту має бути нарахована на суму документально підтвердженої заборгованості за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії №20-3759/2-1 від 29.12.2011?

- чи відповідає наявний в матеріалах справи наданий позивачем розрахунок пені по процентам в сумі 466 302,17 грн. умовам Кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-3759/2-1 від 29.12.2011, а якщо ні, то яка сума пені по процентам має бути нарахована на суму документально підтвердженої заборгованості по процентам за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 20-3759/2-1 від 29.12.2011?

- чи відповідає наявний в матеріалах справи наданий позивачем розрахунок 3% річних по тілу кредиту в сумі 15 023 935, 63 грн. умовам Кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-3759/2-1 від 29.12.2011, а якщо ні, то яка сума 3% річних по тілу кредиту має бути нарахована на суму документально підтвердженої заборгованості за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії №20-3759/2-1 від 29.12.2011?

- чи відповідає наявний в матеріалах справи наданий позивачем розрахунок 3% річних по процентам в сумі 133 201, 80 грн. умовам Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №20-3759/2-1 від 29.12.2011, а якщо ні, то яка сума 3% річних по процентам має бути нарахована на суму документально підтвердженої заборгованості по процентам за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії №20-3759/2-1 від 29.12.2011?

Отже, враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що встановлення розміру заборгованості за тілом кредиту за період з 24.04.2018 по 26.03.2018, стягнення сум заборгованості за який входить саме до предмету розгляду справи №910/4141/18, і в той же час, не входить до предмету розгляду в справі №910/7252/17, в якій заявлено стягнення заборгованості за інший період.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що для встановлення суми заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №20-3759/2-1 від 29.12.2011 в матеріалах справи наявні, зокрема меморіальні ордери, що підтверджують видачу кредитних коштів, листи відповідача, якими останній визнає наявність заборгованості за кредитним договором, виписки про рух коштів по рахункам відповідача, детальний розрахунок заборгованості з відображенням всіх сум, що направлялися відповідачем на погашення заборгованості, що дозволяє встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що визначені процесуальним законом підстави для задоволення клопотання Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням суду у справі №910/7252/17 - відсутні, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зупинення провадження у справі №910/4141/18, у зв'язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1 - 6 частини першої цієї статті.

Відповідно до ст. 280 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням і неправильним застосуванням норм процесуального права, а висновки викладені в оскаржуваній ухвалі не відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим в силу п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи №910/4141/18 до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця"

Керуючись ст.ст. 240, 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.07.2018 у справі №910/4141/18 - задовольнити.

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.07.2018 у справі №910/4141/18 скасувати.

3.Справу №910/4141/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10.08.2018.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді С.А. Гончаров

О.В. Тищенко