ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2018 Справа № 917/507/18

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Торнадо-08" бульвар Шевченка, 71А, оф.601, м.Запоріжжя, Запорізька область,69091

до Публічне акціонерне товариство "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого хімічного обладнання і нових технологій" вул. Фрунзе, буд. 153, м.Полтава, Полтавська область, 36002

про стягнення 778 332,38 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Секретар судового засідання Дяченко Д.Б.

Представники сторін:

від позивача Желтобрюхов В.В.

від відповідача Жарін М.А.

Фіксування судового процесу здійснюється за допомогою технічних засобів (аудіозапис).

Після виходу з нарадчої кімнати в судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торнадо-08" звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого хімічного обладнання і нових технологій" про стягнення 778332,38 грн.

Ухвалою суду від 11.05.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Позивач надав суду заяву, в якій зазначає про описку та просить вважати посилання на видаткову накладну №РН -000050 від 02 листопада 2017 року невірним, а вірно вважати - видаткова накладна №РН-000056 від 02 листопада 2017 року.

24.05.2018 року відповідач надав суду письмові заперечення, в яких проти позову заперечує, а також клопотання про передачу справи на розгляд та вирішення до комерційного суду при Торгово-промисловій палаті України відповідно до його Регламенту.

В судовому засіданні 07.06.2018 року представники сторін заявили клопотання про продовження строку підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 07.06.2018р. продовжено строк підготовчого провадження.

04.07.2018р. відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував.

06.07.2018р. позивач надав суду відповідь на відзив відповідача, в якому надав пояснення щодо неможливості виконання арбітражної угоди в договорі, укладеної між сторонами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

між Товариством з обмеженою відповідальністю "Танадо-08" та Публічним акціонерним товариством "НДІ КОЛАН" 4 січня 2017 року було укладено Договір поставки №04011702 (далі - Договір).

Пунктом 1.1 Договору визначено, що Продавець (ТОВ "Танадо-08") продає, а Покупець (ПАТ "НДІ КОЛАН") купує металопрокат (далі - Товар), згідно рахунками-фактурами, які узгоджуються сторонами за кожною окремою поставкою.

Відповідно до п. 5.1 Договору поставки Покупець зобов'язаний зробити оплату по факту отримання товару, або зробити часткову або повну передоплату за товар, згідно усної домовленості.

Згідно видаткової накладної №РН-000050 від 20 вересня 2017р. та рахунку-фактури№СФ-000023 від 18 серпня 2017 року Постачальник поставив та передав у власність Покупця Товар загальною вартістю 461 757,08 грн., а саме:

- стрічка 0,8x185 ГОСТ 19851-74 ГОСТ 9045-93; j

- стрічка 0,8x235, ГОСТ 19851-74 ГОСТ 9045-93;

- лист х/к 1ПС 2,5x1250x2500.

Крім того, згідно видаткової накладної №РН-000050 від 02 листопада 2017 року та рахуноку-фактури СФ-000029 від 01 листопада 2017 року було поставлено лист х/к 1ПС 2,5x1250x2500; стрічка 0,8хЦ8 ГОСТ 19851-74 ГОСТ 9045-93.

Загальна вартість Товару згідно вищевказаних видаткових накладних склала 906 524, 88 грн.

Отже, зобов'язання з поставки Продукції Постачальник виконав в повному обсязі.

Як вбачається з видаткових накладних Покупцем було отримано вищевказаний товар через уповноваженого представника за довіреністю.

Відповідач виконав зобов'язання щодо оплати за поставлений товар частково в розмірі 300 000,00 грн. Заборгованість ПАТ "НДІ КОЛАН" перед ТОВ "Торнадо-08" станом на день подання позовної заяви склала 606 524, 88 грн.

05 березня 2018 року ТОВ "ТОРНАДО-08" направило на адресу ПАТ "НДІ КОЛАН" акт звіряння взаєморозрахунків. Однак, станом на день подання позову, Відповідач зазначений акт не підписав, зауважень не надав.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогами щодо стягнення з відповідача 606 524, 88 грн. за поставлений товар91 513,10 грн. - пені, 9 799,70 грн. 3% річних та 70 494,70 грн. - втрат від інфляції.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного:

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач надав суду докази сплати відповідачем суми основної заборгованості в розмірі 415 000,00 грн. Вказана обставина є підставою для закриття провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 415 000,00 грн., згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, яким передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі якщо, зокрема, відсутній предмет спору.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов"язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК).

На підставі вищевикладеного та з урахуванням положень статті ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" судом було здійснено перерахунок заявленої позивачем до стягнення пені в розмірі 91 513 грн. за допомогою калькулятору "ЛІГА: Закон" та встановлено, що нарахована позивачем пеня не перевищує розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за періоди вказані позивачем в розрахунку, не порушує приписів ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та підлягає задоволенню судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені Позивачем вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого хімічного обладнання і нових технологій" 9 799,70 грн. 3% річних та 70 494,70 грн. інфляційного збільшення, суд визнає правомірними та такими, що підлягають задоволенню в межах заявлених сум, оскільки при перевірці їх розміру судом не було виявлено їх завищення з боку Позивача (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Суд відхиляє вимогу відповідача на передачу справи на розгляд та вирішення до комерційного суду при Торгово-промисловій палаті України.

Відповідно до п. 9.1. Договору поставки визначає, що усі спори, що витікають з цього Договору та пов'язані з ним, передаються до комерційного суду при Торгово-промисловій палаті України відповідно до його регламенту.

Слід зазначити, що на території України Комерційний суд при Торгово-промисловій палаті України відсутній як орган, що розглядає господарські спори, такого суду взагалі не існує.

На території України існує Міжнародний Комерційний суд при Торгово-промисловій палаті України, посилання на який відсутнє в договорі, а тому пункт 9.1. Договору поставки №04011702 від 04 січня 2017 року є нікчемним.

Згідно з постановою Вищого господарського суду України від 22 грудня 2010 року по справі №6/395 арбітражна угода не може бути виконана, якщо сторони неправильно виклали назву третейського суду або зазначили арбітражну установу, якої не існує. При цьому, господарським судам слід враховувати, що звернення до арбітражу -це право, а не обов'язок сторони, яке реалізовується у встановленому порядку. Враховуючи викладене вище, в розумінні чинного законодавства та судової практики необхідною передумовою розгляду справи господарським судом при наявності арбітражної угоди є її недійсність, втрата чинності або ж неможливість виконання вказаної угоди, що відповідно повинно бути предметом судового розгляду та обґрунтовано рішенням суду.

Відповідно до ч.1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судовий збір, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232, 233, 237,238,240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічне акціонерне товариство "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого хімічного обладнання і нових технологій" (вул. Фрунзе, буд. 153, м.Полтава, Полтавська область, 36002 , ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торнадо-08"(бульвар Шевченка, 71А, оф.601, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69091, ) заборгованість в розмірі 363 332,38 грн.а саме: основна заборгованість 191 524,88 грн., 91 513,10 грн. пеня, 9 799,70 грн. 3% річних, 70 494, 70 грн. інфляційні втрати, а також витрати на сплату судового збору в розмірі 11 674,99 грн.

3. В іншій частині провадження закрити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 13.08.2018р.

Суддя Гетя Н.Г.