РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року Справа № 903/39/18

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" на рішення господарського суду Волинської області від 02.05.2018 у справі №903/39/18 (суддя Костюк С. В. м.Луцьк, дата складання повного тексту рішення - 05.05.2018)

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Ковальчука Віталія Івановича

про стягнення 27174,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

В січні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернувся до господарського суду Волинської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Ковальчука Віталія Івановича про стягнення 27174,48 грн., з них 16238,05 грн. заборгованість за кредитом, 5964,77 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 3315,47 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 1656,19 грн. заборгованість по комісії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач згідно заяви про відкриття поточного рахунку від 14.12.2015 року приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом з заявою складають договір банківського обслуговування б/н від 14.12.2015 року (далі за текстом - договір від 14.12.2015); згідно договору відповідачу встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок 924 в електронному вигляді через засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта. Свої зобов'язання за договором Позивач виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредитний ліміт в розмірі 200000.00 грн. Однак, у зв'язку з порушеннями на думку позивача зобов'язань відповідачем за Договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку. Відповідач станом на 13.11.2017 року має заборгованість - 27174.48 гри. яка складається з: 16238.05 грн. - заборгованості за кредитом; 5964.77 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, за період з 30.03.2017 р. по 13.11.2017 р.; 3315.47 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, за період з 20.03.2017р. по 13.11.2017 р.; 1656.19 грн. - заборгованості по комісії за користуванням кредитом, за період з 30.03.2017 р. по 13.11.2017 р. При обґрунтуванні вимоги щодо стягнення пені посилається на п.п.3.2.1.5.1, 3.2.1.5.4, Умов, п. 6 ст. 232 ГК України.

Рішенням господарського суду Волинської області від 02.05.2018 у справі №903/39/18 позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Ковальчука Віталія Івановича в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 5826,13 грн., з них 5792,39 грн. заборгованості по кредиту, 33,74 грн. заборгованості по процентах, а також 377,77 грн. витрат по судовому збору. В решті позову відмовлено.

Рішення господарського суду мотивоване тим, що до встановлення фактів, щодо того чи відповідач своїми діями чи бездіяльністю призвів до втрати, незаконного використання ПІНу, сім картки або іншої інформації, що дало змогу ініціювати платіжні операції на суму 10445,66 гривень, що знаходилась на рахунку відповідача, правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 10445,66 гривень заборгованості по кредиту не має. Щодо стягнення решти суми заборгованості по кредиту - 5792,39 грн., то дана сума боргу відповідачем визнається, підтверджується матеріалами справи, а тому підлягає до стягнення з відповідача. Щодо стягнення 5964,77 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом суд вважає, що дана вимога підлягає частковому задоволення на суму 33,74 грн., яка виникла до скоєння крадіжки (до 05.03.2017 року). Щодо стягнення 3315,47 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором та 1656,19 грн. заборгованості по комісії, суд відмовляє в задоволенні даних позовних вимог, оскільки нараховані після скоєння крадіжки та блокування рахунку відповідача.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, відповідач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 02.05.2018 по справі №903/39/18 в частині незадоволених вимог та ухвалити нове рішення, яким вимоги задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні 10445,66 грн. заборгованості винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано використання відповідачем «Приват24» без сертифіката ключів. Таким чином, операції в системі «Приват 24» здійснюються за допомогою дистанційних розпоряджень. Дистанційне розпорядження - розпорядження Банку здійснити певну операцію, яке передається уповноваженим/довіреною особою Клієнта через систему інтернет, без відвідування Банку. Передача дистанційного розпорядження та реєстрація його Банком здійснюється за обумовленим каналом доступу в автоматичному режимі. Отже, посилання відповідача на те, що коштами заволоділи шахраї є необґрунтованим, оскільки кожна операція забезпечена авторизацією, а відповідач, як клієнт банку, зобов`язаний зберігати інформацію, яка дає змогу користуватися рахунком, контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомити емітента про операції, які не виконувались держателем.

Крім того, скаржник звертає увагу суду на те, що відповідач не надав відомостей про хід та результати досудового розслідування та не врахував, що у свою чергу відповідач має право стягнути суму відшкодування з винних осіб встановлених в кримінальному порядку, якщо такі особи будуть виявлені. Відповідачем суду не надано доказів того, що ним було своєчасно повідомлено банк щодо незаконного використання рахунку. Згідно матеріалів справи клієнтом не вжито заходів щодо запобігання втрати чи розкрадання інформації. Тому в даному випадку відповідальність за операції, що проводилися несе тільки клієнт.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" передано на розгляд колегії суддів Рівненського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Гудак А.В., суддів Петухов М.Г., Олексюк Г.Є.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.05.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на рішення господарського суду Рівненської області від 02.05.2018 у справі №903/39/18 на 5 аркушах з додатками, залишено без руху.

25.06.2018 на адресу Рівненського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" надійшла заява, в якій апелянт на виконання ухвали Рівненського апеляційного господарського від 30.05.2018 надсилає докази про сплату судового збору - платіжне доручення №PROM3BL7IV від 23.06.2018 на суму 243, 00 грн.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" на рішення господарського суду Волинської області від 02.05.2018 у справі №903/39/18. Встановлено строк Фізичній особі - підприємцю Ковальчуку Віталію Івановичу для подання суду - відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) Публічному акціонерному товариству Комерційний Банк "Приватбанк" копії відзиву та доданих до нього документів, витягу з Єдиного державного реєстра юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - до 20.07.2018 включно. Роз'яснено учасникам справи, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" на рішення господарського суду Волинської області від 02.05.2018 у справі №903/39/18 буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду від 15 серпня 2018 року в справі №903/39/18 у зв'язку із перебуванням у щорічній основній відпустці судді (члена колегії) по справі № 903/39/18 - Петухова М.Г. у період з 06 серпня 2018 р. по 07 вересня 2018 р. включно, перебування у відпустці судді-члена колегії - Олексюк Г.Є. у період з 30 липня 2018 р. по 04 вересня 2018 р. включно та відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та пункту 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, призначено повторну автоматичну заміну складу колегії суддів.

У відповідності до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду від 15.08.2018 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.08.2018 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення господарського суду Волинської області від 02.05.2018 у справі №903/39/18 до свого провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л.

Згідно статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Волинської області від 02.05.2018 у справі №903/39/18 залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.12.2015 Фізичною особою-підприємцем Ковальчуком Віталієм Івановичем було підписано та подано заяву про відкриття рахунку №2924 у ПАТ КБ "Приватбанк"(а.с. 14 зворотня сторінка т.1).

14.12.2015 Фізичною особою-підприємцем Ковальчуком Віталієм Івановичем також підписано та подано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, якою відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг"(далі за текстом - Умови), Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування б/н від 14.12.2015 та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору.

Згідно договору банківського обслуговування б/н від 14.12.2015 відповідачу було встановлено кредитний ліміт на рахунок 2924 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

При укладанні договорів та угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт- банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі(п.3.2.1.1.16. Умов).

Згідно ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно п.3.2.1.1.1., 3.2.1.1.3. Умов, кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта. Кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.

Пунктами 3.2.1.1.6., 3.2.1.1.8 Умов встановлено, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших). Проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода").

Матеріалами справи встановлено, що позивачем за договором банківського обслуговування №б/н від 14.12.2015 надано відповідачу кредитний ліміт в розмірі 200000 грн., що підтверджується довідкою ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" про розмір встановленого кредитного ліміту исх.№08.7.0.0.0/17 від 20.11.2017(а.с. 29 т.1).

Згідно розділу 3.2.1.4 «Порядок розрахунків» Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка).

Порядок розрахунку відсотків наступний:

3.2.1.4.1.1 За сумами кредиту, отриманими клієнтами до 31.01.2015 включно і до моменту обнулення кредитного ліміту, за період користування кредитом, з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуления дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (далі - "період", в який дебетове сальдо підлягає обнулення"), розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. За сумами кредиту, отриманими з 01.02.2015 період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо не повинен перевищувати 30 днів.

3.2.1.4.1.2 За сумами кредиту, отриманими клієнтами до 31.01.2015 включно і до моменту обнулення кредитного ліміту у випадку необнулювання дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулюванню.

За сумами кредиту, отриманими з 01.02.2015 за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку позичальника при закритті банківського дня клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 30% річних.

За сумами кредиту, отриманими з 01.05.2015 за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку позичальника при закритті банківського дня клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 33% річних.

За сумами кредиту, отриманими з 01.01.2016 при наявності дебетового сальдо на поточному рахунку позичальника при закритті банківського дня, проводиться нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 32% річних. Списання нарахованих відсотків проводиться по 1-х числах кожного місяця, за попередній місяць.

3.2.1.4.1.3 За сумами кредиту, отриманими клієнтами до 31.01.2015 включно і до моменту обнулення кредитного ліміту у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користуванням кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту; передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

У випадку порушення клієнтом, на якого поширюються дії п.3.2.1.8 (Програма Кредитні канікули), будь-якого з грошових зобов'язань та при реалізації права банку на встановлення іншого строку повернення коштів, передбаченого Умовами і правилами надання банківських послуг (п. 3.2.1.1.8), клієнт сплачує банку пеню у розмірі 56 % річних від суми непогашеної заборгованості за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється починаючи з дня, що йде за днем порушення зобов'язань. При цьому відсотки за користування кредитом і комісія не нараховуються та не сплачуються.

За сумами кредиту, отриманими з 01.02.2015 у разі непогашення кредиту впродовж 30 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 31 -го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань клієнт сплачує банку відсотки за користуванням кредитом у розмірі 60 (шістдесят) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

За сумами кредиту, отриманими з 01.05.2015 у разі непогашення кредиту впродовж 30 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 31 -го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань клієнт сплачує банку відсотки за користуванням кредитом у розмірі 66 (шістдесят шість) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

За сумами кредиту, отриманими з 01.01.2016 у разі непогашення кредиту впродовж 30 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 31 -го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань клієнт сплачує банку відсотки за користуванням кредитом у розмірі 64 (шістдесят чотири) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

У відповідності до п. 3.2.1.4.4. Умов, клієнт сплачує банку комісію за використання ліміту відповідно до п.п. 3.2.1.1.6., 3.2.1.2.3.2., 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг.

При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.

Згідно п. 3.2.1.2.3.4. "Умов і правил надання банківських послуг" банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, відповідно до п. 3.2.1.5.4 Умов - нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. 3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 15 (п`ятьнадцяти) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

Пунктом 3.2.1.6.1. Умов визначено, що цей договір, а саме - обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку Клієнта набирає чинності з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання Ліміту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов'язань Сторонами за цим Договором.

У відповідності до договору банківського обслуговування відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 200000,00 грн. на поточний рахунок 2924. Відповідач використовував кредитний ліміт шляхом проведення розрахунків у безготівковій формі, при цьому допустив порушення умов договору щодо термінів повернення кредиту, відсотків та комісії. У зв'язку з цим виникла заборгованість за кредитом станом на 13.11.2017 в сумі 27174,48 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 16238,05 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом, за період з 30.03.2017 по 13.11.2017 - 5964,77 грн.; заборгованість по комісії за користуванням кредитом, за період з 30.03.2017 по 13.11.2017 - 1656,19 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, за період з 20.03.2017 по 13.11.2017 - 8 898,11 грн.

Аналізуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. 184 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору на основі вільного волевиявлення сторін проект договору може бути розроблений за ініціативою будь-якої із сторін у строки, погоджені самими сторонами. Укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого ст. 181 цього кодексу.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також, шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Вказане закріплено в ст. 181 Господарського кодексу України.

Статтею 180 цього кодексу передбачено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Приписами ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України).

Положеннями ст. 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Враховуючи зміст наведених правових норм, з огляду на встановлену обставину приєднання відповідачем до "Умов та Правил надання банківських послуг" та "Тарифів Банку" шляхом підписання заяви, між сторонами у справі фактично було укладено договір банківського обслуговування, умовами якого, у тому числі, встановлено кредитний ліміт. Тобто, підписавши заяву від 14.12.2015, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між сторонами у справі договір.

Фактична відсутність підпису на Умовах та Правилах надання банківських послуг не дає права говорити про неможливість їх застосування.

Аналогічна позиція наведена в постанові Верховного Суду від 15.06.2018р. по справі №922/2263/17.

У відповідності до ст. 1069 Цивільного кодексу України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обовязки сторін, повязані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 333 Господарського кодексу України зазначено, що фінанси суб'єктів господарювання є самостійною ланкою національної фінансово-кредитної системи з індивідуальним кругообігом коштів, що забезпечує покриття витрат виробництва продукції (робіт, послуг) і одержання прибутку. Фінансова діяльність суб'єктів господарювання включає грошове та інше фінансове посередництво, страхування, а також допоміжну діяльність у сфері фінансів і страхування.

Згідно зі статтею 339 Господарського кодексу України фінансове посередництво здійснюється банками у формі банківських операцій. Основними видами банківських операцій є депозитні, розрахункові, кредитні, факторингові та лізингові операції. Перелік банківських операцій визначається законом про банки і банківську діяльність. Як встановлено судом першої інстанції договір, на який посилається позивач є договором, який містить у собі ознаки кредитних відносин та відносин щодо банківського рахунку.

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, колегією суддів враховується, що позивач та відповідач домовились про укладення договору про кредитування шляхом підписання заяви від 14.12.2015 про відкриття рахунку, згідно якої відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку на відкриття рахунків. При цьому ними досягнуто згоди за всіма істотними умовами даного договору.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Проаналізувавши "Умови та Правила надання банківських послуг", в тому числі - п. 3.2.1.4. Умов, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, приєднавшись заявою про відкриття рахунку від 14.12.2015 до вказаних "Умов та Правил", погодився на застосування змінюваної процентної ставки. При цьому, сторони погодили спосіб інформування відповідача про зміни на вибір Банку: або в письмовій формі, або за допомогою встановлених засобів електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших).

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Пунктом 3.2.1.4 Умов та Правил надання банківських послуг, сторони передбачили порядок проведення розрахунків (повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та винагороди за використання ліміту). При цьому згідно з п. 3.2.1.2.3.4 Умов банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого даними Умовами, вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом у повному обсязі.

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія вих. №51215VOD0S0E0 від 02.11.2017 з вимогою сплатити заборгованість(а.с. 33 т.1), на яку відповідач відповіді не надав.

Станом на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції, відповідач не надав доказів сплати 16238.05 грн. - заборгованості за кредитом.

Разом з тим, відповідач 17.04.2018 року подав доповнення до заперечення на позов в якому вказує, що визнає позов частково на суму 5792,39 грн. (тіло кредиту)(а.с. 165 т.1), інші позовні вимоги заперечує у зв`зку з наступним.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем при подачі позову та розрахунку позовних вимог не було враховано факту крадіжки грошових коштів з рахунку відповідача, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженні 0001050 потерпілим в якому є Ковальчук Віталій Іванович(а.с. 59 т.1).

Згідно даного Витягу - 04.03.2017 року близько 17 год. невстановлена особа шахрайським способом, використовуючи мобільний номер телефону, належний потерпілому Ковальчуку В.І. 6, через який здійснила вхід в додаток "Приват24", в подальшому здійснюючи з його банківського рахунку №028448 відритого в ПриватБанку, різні грошові операції, заволоділа грошовими коштами в сумі 10445,66 гривень, чим спричинила останньому майнової шкоди на вказану суму.

Матеріалами справи встановлено, що заява Ковальчука В.І. про дане кримінальне правопорушення прийнята Луцьким відділом поліції Головного управління національної поліції у Волинській області та 06.03.2017 року зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, реєстраційний № 0001050, даний факт підтверджується доданою до матеріалів справи довідкою про прийняття і реєстрацію заяви від 02.03.2018 року № 2940/58/02-2018(а.с. 58 т.1), протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 06.03.2017(а.с. 60 т.1), протоколом допиту потерпілого від 06.03.2017(а.с. 61-62 т.1).

У відповідності до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною 1 ст. 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка

У відповідності до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Пунктами 7, 8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, встановлено, що емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення 10445,66 гривень заборгованості по кредиту.

При вирішенні спору судом враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц та від 20 червня 2018 року у справі № 691/699/16-ц вказану правову позицію підтримав.

Отже, зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стягнення решти суми заборгованості по кредиту - 5792,39 грн., (дана сума боргу відповідачем визнається згідно доповнення до заперечення на позов (а.с. 165 т.1) підтверджується матеріалами справи, а тому підлягає до стягнення з відповідача.

Щодо заявленого позивачем до стягнення 5964,77 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 30.03.2017 по 13.11.2017, 3315,47 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором за період 20.03.2017 по 13.11.2017 та 1656,19 грн. заборгованості по комісії за користуванням кредитом за період з 30.03.2017 по 13.11.2018, колегія суддів зазначає наступне.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача щодо стягнення 5964,77 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом підлягає частковому задоволення, а саме: на суму 33,74 грн., яка виникла до скоєння кримінального правопорушення щодо Ковальчука В.І. (до 05.03.2017 року).

Поряд з цим, матеріалами справи встановлено, що суми - 3315,47 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором та 1656,19 грн. заборгованості по комісії нараховані після скоєння вищевказаного кримінального правопорушення та блокування рахунку відповідача. Отже, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні даних позовних вимог, оскільки дані суми нараховані після скоєння кримінального правопорушення щодо Ковальчука В.І. та блокування рахунку відповідача.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни рішення господарського суду Волинської області від 02.05.2018 у справі №903/39/18 у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Волинської області від 02.05.2018 у справі №903/39/18 без змін.

2. Справу №903/39/18 повернути господарському суду Волинської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений «21» серпня 2018 року.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.