РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.07.2018Справа № 910/6732/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яроменко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Артмакс Інжиніринг"

до Публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України"

про стягнення 590 130,48 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Данилевич Д.О.;

від відповідача: Костогризова Г.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Артмакс Інжиніринг" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" про стягнення 590 130, 48 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору № 73-67/4 від 29.03.2017 року в частині невиконання оплати за надані послуги в розмірі 20% вартості, передбаченої пунктом 8.1 Договору, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у встановленому вище розмірі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.06.2018 року постановлено здійснювати розгляд справи № 910/6732/18 у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.06.2018 року.

26.06.2018 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. Відповідач проти позову заперечує, оскільки вважає, що позивачем надано, а відповідачем прийнято послуги на загальну суму 1 366 302,00 грн. згідно Акту наданих послуг №11 від 20.12.2017 року, підписаного сторонами з врахуванням Акту Держаудитслужби від 22.08.2017 року №03-20 та Довідки від 02.08.2017 року № 03-0135/10. При цьому відповідач вважає, що підписавши Акт наданих послуг №11 від 20.12.2017 року позивач погодився з його змістом, враховуючи вартість наданих послуг на загальну суму 1 366 302,00 грн. Також відповідач вказує, що запереченнями №2 від 21.12.2017 року до Акту наданих послуг №11 від 20.12.2017 року не містять відомостей кому вони адресовані та в матеріалах справи відсутні відомості їх направлення адресату.

У судовому засіданні 27.06.2018 року оголошувалась перерва на 23.07.2018 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Оскільки у підготовчому судовому засіданні було вирішено питання, визначені у частині другій статті 182 ГПК України, враховуючи письмову згоду всіх учасників справи, суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого засідання та переходу до розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 23.07.2018 року позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 23.07.2018 року, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.03.2017 року між позивачем (далі - виконавець) та відповідачем (далі - замовник) було укладено договір №73-67/4 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов'язується, у зумовлений термін, забезпечити килимовим покриттям павільйон №1, (встановлення, обслуговування, демонтаж) для Пісенного конкурсу Євробачення 2017, за адресою м. Київ, Броварський пр-т., 15 (39530000-6 килимові покриття, килимки та килими) (послуги) а замовник зобов'язується прийняти послуги і сплатити за них певну грошову суму.

Згідно п. 1.2. договору предметом договору є надання послуг визначених виконавцем та замовником у специфікації, із зазначенням номенклатури, найменування та кількості, ціни за одиницю.

У п. 3.1. договору зазначено, що обсяг послуг, одиниці вимірювання, їх часткове співвідношення визначаються специфікацією за згодою сторін.

Відповідно до п. 3.2. договору специфікація, після погодження сторонами, є невід'ємною частиною до цього договору.

Надання послуг здійснюється на умовах та в строки визначені та затверджені сторонами у специфікації (п. 4.1. договору).

Згідно п. 4.2. договору надання послуг здійснюється за адресою: м. Київ, Броварський пр-т., 15, Міжнародний Виставковий Центр.

У п. 7.1. договору сторони погодили, що загальна вартість послуг за цим договором становить 2 350 000,00 грн., в тому числі ПДВ 391 666, 67 грн.

29.03.2017 року сторони погодили та підписали специфікацію, яка є додатком №1 до договору, відповідно до якої сторони погодили статті витрат: покриття килимове у кількості 10 500 кв.м., вартістю 2 028 600, 00 грн. з ПДВ, скотч двосторонній у кількості 10 500 кв.м., вартістю 126 000, 00 грн. з ПДВ, транспортні витрати у кількості 2 шт., вартістю 6 400, 00 грн. з ПДВ, витрати на монтаж/демонтаж у кількості 10 500 кв.м., вартістю 189 000, 00 грн. з ПДВ. Загальна вартість послуг становить 2 350 000, 00 грн., в тому числі ПДВ 391 666, 67 грн.

Відповідно до п. 8.1. договору замовник сплачує виконавцю передплату у розмірі 80% вартості послуг зазначеної у п. 7.1. цього договору шляхом перерахування передплати на рахунок виконавця протягом 5 (п'яти ) робочих днів після підписання даного договору та 20% вартості послуг протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту підписання уповноваженими представниками сторін Акту прийому - передачі наданих послуг та Акту прийому - передачі матеріальних цінностей в обсягах визначених цим договором.

У п. 8.2. договору зазначено, що Акт прийому - передачі наданих послуг та Акт прийому-передачі матеріальних цінностей підписуються одночасно, після демонтажу та доставки демонтованого, бувшого у використанні, килимового покриття за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 42.

У п. 9.3. договору сторони погодили, що у разі несплати вартості послуг замовником у термін, встановлений розділом 8 цього договору, на вимогу виконавця замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченої частини послуг за кожний день прострочення.

Даний договір набуває юридичної сили з моменту його підписання сторонами та діє до 31 травня 2017 року, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 11.1. договору).

04.04.2017 року відповідачем було сплачено позивачу передплату 80% вартості послуг в сумі 1 880 000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2 від 03.04.2017 року.

Позивач звернувся до відповідача з листом №01/20170530 від 30.05.2017 року та просив підписати Акт надання послуг на суму 2 350 000, 00 грн., який підписаний з боку позивача та доданий до вказаного листа.

Позивач стверджує, що у грудні 2017 року відповідач звернувся до нього з пропозицією зменшення договірної ціни, надіславши підписану зі свого боку додаткову угоду №1 до договору №73-67/4 від 29.03.2017 року.

Запропонована відповідачем додаткова угода позивачем підписана не була.

22.08.2017 року Держаудитслужбою був складений Акт № 03-21/9 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ПАТ «НСТУ», у тому числі щодо використання бюджетних та інших коштів, виділених на підготовку та проведення пісенного конкурсу «Євробачення-2017» за період з 01.10.2016 року по 01.08.2017 року.

02.08.2017 року Західний офіс Держаудитслужби надав Довідку № 03-01-35/16 зустрічної звірки в ТОВ щодо документального підтвердження виду, обсягу, якості операцій та розрахунків з ПАТ «НСТУ» в межах підготовки та проведення пісенного конкурсу «Євробачення-2017» за період з 01.10.2016 року по 01.08.2017 року.

Згідно вищезазначених Акту № 03-21/9 від 22.08.2017 року та Довідки №03-01-35/16, Держаудитслужбою було встановлено, що з надання послуг за договором прибуток позивача не планувався, а фактично позивач передбачив його отримання в розмірі 773 180, 77 грн.

Зустрічною звіркою з позивачем Держаудитслужбою також встановлено безпідставне включення у витрати оплату послуг з реєстрації пропозиції на участь у закупівлях.

29.09.2017 року сторонами підписано Акт приймання-передачі матеріальних цінностей №22-1 на суму 1 172 080,00 грн. без ПДВ.

20.12.2017 року сторонами підписано Акт надання послуг №11 на суму 1 366 302,00 грн., з змісту якого вбачається, що позивач надав, а відповідач прийняв без заперечень та зауважень послуги за договором №73-67/4 від 29.03.2017 року, а саме за статтями витрат: покриття килимове у кількості 10 500 кв.м., вартістю 1 165 500, 00 грн. з ПДВ, скотч двосторонній у кількості 170,5 кв.м., вартістю 15 252, 00 грн. з ПДВ, витрати на монтаж/демонтаж у кількості 10 500 кв.м., вартістю 185 550, 00 грн. з ПДВ.

Також, вказаний акт позивачем підписаний із запереченнями №2 від 21.12.2017 року щодо суми наданих послуг, в яких позивач наполягав на сумі наданих послуг у розмірі 2 350 000, 00 грн.

Запереченнями №2 від 21.12.2017 року до договору №73-67/4 від 29.03.2017 року передані відповідачу супровідним листом вих.№171221/10, який останнім отримані 22.12.2017 року та зареєстровані за вхідним номером 3966/3, що підтверджується відбитком штемпелю вхідної кореспонденції відповідача.

10 лютого 2018 року на адресу ПАТ «НСТУ» надійшов лист Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві від 05.01.2018 року № 9-08/10-234 «Про надання попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства».

У листі зазначалося, що ПАТ «НСТУ» 03 квітня 2017 року на умовах авансування оплатило ТОВ «Артмак Інжиніринг» 80% вартості послуг зазначеної в пункті 7.1. Договору, що становить 1 880 000, 13 грн.

Проте, після закінчення граничного строку згідно укладеного Договору було отримано часткове підтвердження використання авансу в сумі 1 366 302, 00 грн. Залишок авансу в сумі 513 698, 00 грн. не підтверджено актами про надані послуги, чим не дотримано терміни, встановлені абзацом 1 підпункту 4' пункту 1 Постанови № 117 та абзац 3 пункту 11.3 розділу XI Порядку № 1407.

Також, цим листом, Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві керуючись підпунктом 1 пункту 1 статті 117 Бюджетного кодексу України вимагало терміново усунути виявлене порушення бюджетного законодавства та повідомити Головне управління Казначейства.

Позивач стверджує, що ним надано, а відповідачем прийнято послуги на загальну суму 2 350 000, 00 грн., однак в порушення умов договору № 73-67/4 від 29.03.2017 року останній не здійснив оплати за надані послуги в розмірі 20% вартості, передбаченої пунктом 8.1 договору, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 470 000, 00 грн., за прострочення якої нараховано 59 966, 85 грн. пені, 13 636, 44 грн. 3% річних, 46 527, 19 грн. інфляційних втрат.

При цьому, позивач не погоджується з сумою наданих послуг 1 366 302, 00 грн., вказаною в Акті наданих послуг №11 від 20.12.2017, що зазначено також в заперечення до вказаного акту, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою, оскільки договором сторони погодили варті послуг в сумі 2 350 000, 00 грн.

Відповідач проти позову заперечує, оскільки вважає, що позивачем надано, а відповідачем прийнято послуги на загальну суму 1 366 302, 00 грн. згідно Акту наданих послуг №11 від 20.12.2017 року, підписаного сторонами з врахуванням Акту Держаудитслужби від 22.08.2017 року №03-20 та Довідки від 02.08.2017 року № 03-0135/10.

При цьому відповідач вважає, що підписавши Акт наданих послуг №11 від 20.12.2017 року позивач погодився з його змістом, враховуючи вартість наданих послуг на загальну суму 1 366 302, 00 грн.

Також відповідач вказує, що запереченнями №2 від 21.12.2017 року до Акту наданих послуг №11 від 20.12.2017 року не містять відомостей кому вони адресовані та в матеріалах справи відсутні відомості їх направлення адресату.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Змістом статті 837 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (ст. 846 ЦК України).

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зі змісту п. 8.1. договору укладеного сторонами договору вбачається, що замовник сплачує виконавцю передплату у розмірі 80% вартості послуг зазначеної у п. 7.1. цього договору шляхом перерахування передплати на рахунок виконавця протягом 5 (п'яти ) робочих днів після підписання даного договору та 20% вартості послуг протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту підписання уповноваженими представниками сторін Акту прийому - передачі наданих послуг та Акту прийому - передачі матеріальних цінностей в обсягах визначених цим договором.

Судом встановлено, що відповідач своє зобов'язання з перерахування передплати в сумі 1 880 000, 00 грн. здійснив, що підтверджується платіжним дорученням №2 від 03.04.2017 року.

Відповідно до ст. 857 Цивільного кодексу України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові.

Згідно зі ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Судом встановлено, що позивач на виконання умов договору надав, а відповідач прийняв роботи згідно Акту наданих послуг №11 від 20.12.2017 року.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зі змісту вказаного акту вбачається, що сторони дійшли згоди щодо обсягів виконаних робіт, проте не в частині їх вартості.

Однак, вказаний акт позивачем підписаний із запереченнями №2 від 21.12.2017 року щодо суми наданих послуг, відповідно до яких позивач наполягав на сумі наданих послуг у розмірі 2 350 000, 00 грн.

Відповідач, в свою чергу вважає належною вартістю наданих послуг суму зазначену в Акті наданих послуг №11 від 20.12.2017 року - 1 366 302, 00 грн., обгрунтовуючи свою позицію Актом № 03-21/9 від 22.08.2017 року Держаудитслужби.

Суд не погоджується з доводами відповідача, що сума наданих послуг за договором № 73-67/4 від 29.03.2017 року має визначатись з урахуванням обставин, викладених в Акті № 03-21/9 від 22.08.2017 року Держаудитслужби, з огляду на наступне.

Суд вважає, що за умови існування між сторонами договірних правовідносин (договору підряду договором № 73-67/4 від 29.03.2017 року), посилання відповідача на акт Державної аудиторської служби України № 03-21/9 від 22.08.2017 року є неправомірним, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати (аналогічна позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 22.01.2013 року у справі № 3-69гс12).

Так, загальне поняття акта ревізії наведено у пункті 3 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550 із подальшими змінами (далі - Порядок), згідно з яким акт ревізії - документ, який складається посадовими особами органу державного фінансового контролю, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта.

У цьому випадку акт ревізії, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень (що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта ревізії), не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 у справі № 21-237а13).

Більше того, як зазначає Верховний Суд України у своїй постанові № 3-69гс12 від 22.01.2013 р., акт ревізії Державної аудиторської служби України носить рекомендаційний характер, а тому не несе жодного імперативного характеру для сторін договору. Водночас, виявлені Державною аудиторською службою порушення та зазначення їх у акті можуть бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством України порядку (правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 02.10.2013 р. по справі № 922/1609/13).

Щодо посилань відповідача, що заперечення №2 від 21.12.2017 року до Акту наданих послуг №11 від 20.12.2017 року не містять відомостей кому вони адресовані та в матеріалах справи відсутні відомості їх направлення адресату, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що запереченнями №2 від 21.12.2017 року до договору №73-67/4 від 29.03.2017 року передані відповідачу з супровідним листом вих.№171221/10, який останнім отримані 22.12.2017 року та зареєстровані за вхідним номером 3966/3, що підтверджується відбитком штемпелю вхідної кореспонденції відповідача.

Враховуючи викладене, суд критично оцінює невизнання відповідачем та його необізнаністю з фактом підписання Акту наданих послуг №11 від 20.12.2017 року позивачем з запереченням щодо вартості наданих послуг.

Разом з тим, суд також не погоджується з доводами позивача, що сума наданих послуг за договором № 73-67/4 від 29.03.2017 року становить 2 350 000, 00 грн.

Так, дійсно умовами договору № 73-67/4 від 29.03.2017 року встановлено, що загальна вартість послуг за цим договором становить 2 350 000, 00 грн.

При цьому, згідно п. 3.1. договору вказаний обсяг послуг, одиниці вимірювання, їх часткове співвідношення визначаються специфікацією за згодою сторін.

Таким чином, сторони визначили вартість 2 350 000, 00 грн. саме за обсяг послуг, який зазначений у специфікації.

У специфікації, яка є додатком №1 до договору, сторони погодили послуги: «покриття килимове у кількості 10 500 кв.м., скотч двосторонній у кількості 10 500 кв.м., транспортні витрати у кількості 2 шт., витрати на монтаж/демонтаж у кількості 10 500 кв.м., загальна вартість яких становить 2 350 000, 00 грн.

Проте, згідно Акту наданих послуг №11 від 20.12.2017 року позивач надав послуги: покриття килимове у кількості 10 500 кв.м., скотч двосторонній у кількості 170,5 кв.м., витрати на монтаж/демонтаж у кількості 10 500 кв.м.

При цьому, спір щодо обсягу наданих послуг за Актом наданих послуг №11 від 20.12.2017 року у сторін відсутній.

Таким чином, зі змісту Акту наданих послуг №11 від 20.12.2017 року вбачається, що позивачем надано не весь обсяг послуг, визначений сторонами у специфікації.

А саме, скотч двосторонній специфікацією передбачався у кількості 10 500 кв.м., а згідно Акту наданих послуг №11 від 20.12.2017 року - 170,5 кв.м.

Також, у вказаному акті відсутні відомості щодо транспортних витрати у кількості 2 шт.

З викладеного вбачається, що позивачем не надано всього обсягу послуг, передбаченого специфікаціє, а тому відсутні підстави стверджувати, що вартість наданих послуг за Актом №11 від 20.12.2017 року становить саме 2 350 000, 00 грн.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, позивачем не доведено належними та допустимими доказами надання послуг за № 73-67/4 від 29.03.2017 року на суму 2 350 000, 00 грн.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Відповідно до частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Згідно з підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147- VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 13.08.2018 року.

СуддяМ.Є. Літвінова