Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/168/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.

за участю секретаря судового засідання: Шевчук - Сингаївської І. Г.

за участю представників сторін:

- від позивача: ОСОБА_1 - представник за дов. від 06.11.2017 (в режимі відеоконференції)

- від відповідача: ОСОБА_2 - представник за дов. № 668 від 05.09.2017

- від третьої особи: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (м. Одеса)

до Державного підприємства "Олевське лісове господарство" (Житомирська область, м. Олевськ)

про стягнення 550699,68 грн.

У засіданні суду оголошено вступну і резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення у відповідності до вимог ст. 238 ГПК України.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Державного підприємства "Олевське лісове господарство" 400457,04 грн. плати за користування вагонами; 146716,56 грн. збору за зберігання вантажу у вагонах; 3233,28 грн. збору за проведення маневрової роботи; 292,80 грн. збору за телеграфне повідомлення.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом затримки на митному пості "Кучурган" Одеської митниці ДФС України вагонів №№ 68746254, 60938081, 67886481, 60477320, 66939943 на підставі доручень на проведення огляду (переогляду) транспортних засобів комерційного призначення, наданого Управлінням СБУ в Одеській області.

Ухвалою від 02.04.2018 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду; відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; залучив до участі у справі третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ "Реілтранс".

Ухвалою господарського суду від 31.05.2018 продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на 30 днів по 30.06.2018 (а. с. 232 у т. 1).

Ухвалою від 26.06.2018 господарський суд закрив підготовче провадження; справу призначив до розгляду по суті (а. с. 34 у т. 2).

Ухвалою від 18.07.2018 господарський суд відклав розгляд справи по суті; зобов'язав ТОВ "Реілтранс" надати суду необхідні документи згідно з резолютивною частиною цієї ухвали (а. с. 51 у т.2).

20.07.2018 до суду від третьої особи надійшли письмові пояснення вих. № 044-Л, від 16.07.2018, відповідно до яких повідомлено, що на підставі контракту №2006/16-USD, укладеного між ним та GLOBAL LOGISTICS REIL WAY LP надано послуги по транспортно-експедиційному обслуговуванню вантажів у спірних залізничних вагонах.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив від 17.05.2018, вих. № ЖО-14/956 (а. с. 203-205 у т.1), вказавши про помилковість визнання належним відповідачем у справі - Управління Служби безпеки України в Одеській області.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 11.04.2018 (а. с. 78-86 у т.1); посилаючись, зокрема, на те, що вина відповідача у затримці спірних вагонів відсутня, що виключає обумовлені законом підстави для стягнення з нього плати за затримку вагонів саме як відповідальності, а також з підстав, викладених у запереченнях на відповідь на відзив позивача від 30.05.2018 (а. с. 224-228; 235-239 у т.1).

ТОВ "Реілтранс" у поясненнях від 19.06.2018, вих. №037-Л (а.с. 8-9 у т.2); від 16.07.2018, вих. №044-Л (а.с. 39, 40 у т.2) зазначено, що на підставі договору № 4216/ 215-2015 про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних напіввагонах та додаткової угоди від 01.12.2015 № 3, ПАТ "Українська залізниця", після отримання попередньої оплати за послуги, пов'язані з організацією перевезень вантажу, що переміщувався у спірних вагонах, приступило до надання замовлених третьою особою послуг; договори між третьою особою, відповідачем та фірмою - нерезидентом (покупцем лісоматеріалів) щодо перевезення вантажу у спірних вагонах не укладалися.

Розглянувши подані документи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

27.05.2015 між Державним територіально - галузевим об'єднанням "Південно - Західна залізниця" (залізниця) та Державним підприємством "Олевське лісове господарство" (вантажовласник/відповідач) укладено договір № ПЗ/ДН-4/15/90/ДНЮ-4 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, за п. 1.1. якого предметом є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів та проведенням розрахунків за ці послуги. До вказаного договору укладались додатки та додаткові угоди (а. с. 54 - 60 у т.1)

Договір між відповідачем та ТОВ "Реілтранс" про надання послуг з організації перевезень вантажів не укладався.

05.06.2015 між ТОВ "Реілтранс" (замовник), ДП "Український транспортно -логістичний центр" (основний виконавець), ДП "Дарницький вагоноремонтний завод" та ДП "Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів" (співвиконавці) укладено договір № 4216/215-2015 про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних напіввагонах (а. с.137-150 у т.1), за п.1.1 якого основний виконавець та співвиконавці зобов'язуються за плату і за рахунок замовника виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з організацією внутрішніх та міжнародних перевезень вантажів у напіввагонах співвиконавців. До вказаного договору укладались додаткові угоди та додатки (а. с.151-174 у т.1). Так, згідно з додатковою угодою від 01.12.2015 № 3 сторони домовились замінити ДП "Український транспортно - логістичний центр", ДП "Дарницький вагоноремонтний завод" та ДП "Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів" на нову сторону - ПАТ "Українська залізниця" (виконавець) (а. с. 159-174 у т.1).

Як вказано третьою особою у письмових поясненнях вих. № 027-Л, від 24.04.2018 (а. с. 135-136 у т.1), на виконання п.п.2.2.5 п. 2.5 розділу 2 вказаної додаткової угоди ТОВ "Реілтранс" здійснено попередню оплату за послуги, пов'язані з організацією перевезень вантажу, що переміщувався залізничними вагонами №№ 60477320, 66939943, 67886481, які замовлені шляхом перерахування коштів у сумах, що відповідають обсягу замовлених послуг.

Після отримання вказаної попередньої оплати ПАТ "Українська залізниця" приступило до надання замовлених ТОВ "Реілтранс" послуг.

20.06.2016 між ТОВ "Реілтранс" (замовник) та GLOBAL LOGISTICS RAILWAY (клієнт) укладено контракт № 2006/16 - USD з надання послуг по транспортно - експедиційному обслуговуванню експортно - імпортних та транзитних вантажів (а.с.39-40 у т.2). За вказаним контрактом клієнтом замовлено, а виконавцем надано послуги по транспортно - експедиційному обслуговуванню вантажів у залізничних вагонах №№ 68746254, 60938081, 67886481, 60477320, 66939943.

У червні 2017 року Державним підприємством "Олевське лісове господарство" було оформлено накладні №№ 415562,415570,415588,417758,417766 на відправлення вагонів №№ 68746254, 60938081, 67886481, 60477320, 66939943 зі станцій Олевськ.

З зазначених накладних вбачається, що вагони завантажені вантажем "Деревина паливна у вигляді колод, полін, сучків, в'язанок хмизу або в аналогічних видах" та слідували на станцію ОСОБА_3 Румунська залізниця для вантажоодержувача PPA TIMBER TRADE SRL (а. с. 20-24 у т.1).

16.06.2017 та 19.06.2017 на станцію Кучурган надійшли заяви Відділу Митного оформлення № 2 Митного поста "Кучурган" Одеської митниці ДФС (а. с. 25,26 у т.1) якими вимагалося затримати вагони №№ 60938081, 67886481, 68746254, 60477320, 66939943 з вантажем - деревина паливна, для проведення переогляду, на підставі ч. 5 ст. 338 Митного кодексу України, п.14 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2012 № 467 та доручення на проведення огляду (переогляду) транспортних засобів комерційного призначення наданого Управлінням Служби безпеки України в Одеській області від 16.06.2017 № 65/4-5486.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/1008/17 (1-"кс"/522/ 14621/17) від 04.08.2017 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄДРДСР за №0000023 від 13.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, надано дозвіл старшому слідчому в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 та співробітникам ГВ БКОЗ УСБУ в Одеській області на проведення огляду вантажу, який переміщається, зокрема, у залізничних вагонах відкритого типу №№ 60938081, 67886481, 68746254 (без зазначення вагонів № № 60477320, 66939943) (а. с. 31 у т.1).

Для засвідчення факту простою вагонів працівниками станції Кучурган складено акти загальної форми № 68 К1 від 16.06.2017 та № 71 К1 від 19.06.2017 (а. с. 27 у т.1).

Про факт затримки вагонів, станцією Кучурган повідомлено вантажовідправника через станцію відправлення телеграмами, направленими на його адресу, копії яких є в матеріалах справи (а. с. 30 у т.1).

24.08.2017 уповноваженими особами правоохоронних органів було проведено огляд вантажу у залізничному вагонів відкритого типу № 60938081 та № 68746254, у ході якого встановлено, що у вагонах переміщується деревина хвойних порід дерев, довжиною колоди до 2 метрів та діаметром, відповідно, від 8 см. до 28 см. та від 10 см. до 32 см., про що свідчить протокол огляду від 24.08.2017 (а. с. 32-34 у т.1).

Листом від 28.08.2017, вих. № 4/125/9 ст. слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Одеській області повідомлено, що за результатами проведення огляду порушень Закону України "Про особливості державного регулювання діяльності суб'єктів підприємницької діяльності, пов'язаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів" № 2860-ІV від 08.09.2005 не встановлено та законні підстави для затримки залізничних вагонів відкритого типу (№№60938081, 67886481,68746254) за вказаними номерами у досудового слідства відсутні (а. с. 35 у т.1).

Час затримки на станції Кучурган вагонів №№ 68746254, 60938081, 67886481, 60477320, 66939943 зафіксовано у актах загальної форми №135 К1 від 02.09.2017 та № 138 К1 від 02.09.2017 (а. с. 28,29 у т.1).

За час простою вказаних вагонів на станційних коліях відповідачу було нараховано (з ПДВ): плату за користування вагонами у сумі 400457,04 грн., збір за зберігання вантажу у вагонах у сумі 146716,56 грн., збір за маневрову роботу у сумі 3233,28 грн., збір за повідомлення (телеграфне) на суму 292,80 грн. на загальну суму 550699,68 грн.

З метою досудового врегулювання спору, начальником станції Олевськ було направлено лист - претензія вих. № 50, від 03.10.2017, яким заявлено вимогу сплатити належні залізниці платежі (а. с. 36 у т.1).

У відповіді на претензію від 05.10.2017 №723 відповідач повідомив, що у зв'язку з відсутністю його вини у затримці вагонів, вимога щодо оплати нарахованих коштів за затримку (простій) вагонів є безпідставною (а. с. 37 у т.1).

З огляду на наведене, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача вказані нарахування.

2. Норми права (нормативно - правові акти), які застосував господарський суд.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Приписами ст. 908 ЦК України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За ч. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут залізниць) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом; регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць іншими видами транспорту (пункт 2 Статуту залізниць).

На підставі Статуту залізниць Мінтранс затверджує: Правила перевезення вантажів; Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України; інші нормативні документи (абз. 1 п. 5 Статуту залізниць).

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (аб. 2 п. 5 Статуту залізниць).

Відповідно до п. 4 Статуту залізниць перевезення залізницею вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС) - це міжнародна угода про пряме вантажне сполучення між станціями, які відкриті для вантажних операцій у внутрішньому залізничному сполученні країн, яка розроблена і діє в рамках організації співпраці залізниць, членом якої є і Україна. УМВС є чинною з 01.11.1951, а для України - з 05.06.1992

Відповідно до параграфу 1 статті 3 УМВС дана угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу у прямому міжнародному залізничному сполученні і у прямому міжнародному залізнично - поромному сполученні.

Параграфом 6 статті 28 УМВС встановлено, що якщо перешкода з перевезення вантажу або його видачі виникла з причин, які не залежать від перевізника, перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі та витрати, які понесені ним у зв'язку з перешкодою, а також неустойки, якщо вони передбачені національним законодавством.

Відповідно до ст. 32 УМВС перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, пов'язані з перевезенням вантажу, які не передбачені тарифами, що діють і які викликані причинами, що не залежать від перевізника. Відшкодування додаткових витрат здійснюється у порядку, визначеному ст. 31 "Сплата провізних платежів та неустойок".

Статтею 31 УМВС передбачено, що якщо угодою між учасниками перевезення не передбачено інше, сплата провізних платежів є обов'язком:

1) відправника на користь перевізників, які приймають участь у перевезенні, за винятком перевізника, який видає вантаж, за перевезення, яке ними здійснюється;

2) отримувача - перевізнику, який видає вантаж, за перевезення, яке ним здійснюється. Щодо неустойок діє такий же порядок.

Якщо відправник або отримувач виконання своїх обов'язків, передбачених параграфом 1 вказаної статті, покладає на третю особу, то ця особа повинна бути вказана відправником у накладній в якості платника і повинна мати договір з відповідним перевізником.

При цьому, відповідно до параграфу 3 ст. 22 УМВС відправник несе відповідальність перед перевізником за наслідки, що виникають в результаті відсутності, недостатності або неправильності супровідних документів.

За п. 1.10 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 платежі, збори, які виникли через затримку вагонів (контейнерів) з вантажами під час перевезення з вини відправника, оформляються станцією затримки відповідними документами, які надсилаються на станцію відправлення для стягнення цих платежів, зборів з відправника.

Згідно з п. 2.10 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерством транспорту України №644 від 21.11.2000 р., усі спірні питання з розрахунків за перевезення вантажів і додаткових послуг платники регулюють безпосередньо з станціями, які нараховували платежі, і розрахунковими підрозділами, що провадили розрахунки. У разі недосягнення домовленості спірні питання вирішуються в претензійно-позовному порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 338 Митного кодексу України крім випадків, зазначених у ч.ч. 2-4 цієї статті, огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України. З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи органів доходів і зборів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду), в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги. Такий огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлено факт незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, пов'язані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначених товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 №273/96-ВР передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Згідно з п. 1.4 Інструкції про взаємодію посадових осіб митних органів, що здійснюють митні процедури з товарами (вантажами), переміщуваними залізничними вантажними поїздами, і працівників залізниць України, затвердженої наказом Державної митної служби України, Міністерства транспорту та зв'язку України від 18.09.2008 №1019/1143 зазначено, що документом, який засвідчує факт затримки вагонів та її причину, є акт загальної форми.

Відповідно до п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 № 334, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил.

Відповідно до п. 3.1 розділу 3 Службової інструкції до УМВС, акт загальної форми є документом перевізника, який оформляється для засвідчення обставин, які впливають або можуть вплинути на перевезення вантажів.

3. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

Як убачається з матеріалів справи, вагони №№ 68746254, 60938081, 67886481, 60477320, 66939943 були затримані за вказівкою органів досудового розслідування на підставі ч. 5 ст. 338 Митного кодексу України, п. 14 Постанови КМУ № 467 від 23.05.2012. Однак, дозвіл суду на проведення огляду вантажу, який переміщувався у вагонах №№60477320, 66939943 відсутній.

Відповідно до протоколу огляду від 24.08.2017 та листа від 28.08.2017, вих. №4/125/9 (а. с. 32-35 у т.1) не встановлено порушень Закону України "Про особливості державного регулювання діяльності суб'єктів підприємницької діяльності, пов'язаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів" та підстав для затримки спірних вагонів.

Оскільки, з відправника стягуються лише платежі та збори, які виникли через затримку вагонів (контейнерів) з вантажами під час перевезення з вини відправника, то, у даних спірних правовідносинах, наявність/доведеність вини відправника є однією із ключових підстав стягнення коштів.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі, тобто не надано суду доказів в розумінні закону щодо наявності вини відправника у простої спірних вагонів.

Підстави для стягнення з відповідача витрат, пов'язаних із затримкою спірних вагонів, відсутні, оскільки вказане затримання було здійснено не з вини відповідача як відправника, про що свідчать вище зазначені докази, надані сторонами.

За таких обставин суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову, враховуючи, крім того, таке.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України „Про судоустрій і статус суддів суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 даного Закону здійснюючи правосуддя, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Конституційний Суд України у п.п. 4.1. п. 4 Рішення у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 69 КК України (справа про призначення судом більш м'якого покарання) у справі № 1-33/2004 від 02.11.2004, відмітив, що відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема, у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема, норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай, справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Принцип верховенства права та справедливості є універсальним, як для кримінального, так і для господарського, адміністративного та цивільного судочинства.

4. Висновок суду щодо заяви про застосування строків позовної давності.

13.04.2018 до суду від відповідача надійшла заява від 11.04.2018 про застосування строків позовної давності (а. с. 73-76 у т. 1), відповідно до якої вказано про закінчення строку позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення плати за користування вагонами та інших платежів завершився 17.12.2017 та 20.12.2017, оскільки шестимісячний строк якої слід обраховувати саме від дати складання актів загальної форми № 68 К1 від 16.06.2017 та № 71 К1 від 19.06.2017.

22.05.2018 до суду від позивача надійшло заперечення від 17.05.2018, вих. № ЖО-14/957 (а.с. 213-215 у т. 1), відповідно до якого зазначено, що датою закінчення затримки вагонів є 02.09.2017, а позовна заява подана до суду 03.03.2018, тому строк позовної давності пропущений не був.

Щодо цього суд зазначає, що поняття та правове регулювання інституту позовної давності визначено главою ХІХ Цивільного кодексу України.

Позовною давністю відповідно до ст. 256 ЦК України є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

При цьому, є важливим встановлення факту наявності у особи, яка звертається з позовом, субєктивного матеріального права, на захист якого подано позов, тобто застосування позовної давності можливо лише у тому випадку, коли позов є обґрунтованим.

Разом з тим враховуючи, що вирішуючи даний спір, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову з підстав, викладених вище, дослідження обставин щодо перебігу позовної давності є недоцільним.

5. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розподіл судових витрат врегульовано ст. 129 ГПК України, п. 4 якої передбачено, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.08.18

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - 3 сторонам (реком. з повідомл.)

4 - третій особі