ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" серпня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1092/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Шевченко К.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не зявився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного підприємства «ТРАНС МОНІТОРІНГ УКРАЇНА» до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР ОЙЛ ТРЕЙД» про стягнення заборгованості у розмірі 57048,00грн. у тому числі 54000,00грн. основного боргу, 1428,00грн. пені, 1620,00грн. 3% річних.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 підприємство „ТРАНС МОНІТОРІНГ УКРАЇНА звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР ОЙЛ ТРЕЙД» про стягнення заборгованості у розмірі 57048,00грн. у тому числі 54000,00грн. основного боргу, 1428,00грн. пені, 1620,00грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору за договором про надання

охоронних послуг №01М1-17ТМ від 01.11.2017р. внаслідок невиконання грошового зобовязання

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.06.2018р. (суддя Д`яченко Т.Г.) позовну заяву Приватного підприємства „ТРАНС МОНІТОРІНГ УКРАЇНА було залишено без руху для усунення виявлених недоліків при поданні позовної заяви.

25.06.2018р. за вх.суду№12727/18 ОСОБА_3 підприємство „ТРАНС МОНІТОРІНГ УКРАЇНА звернулося до суду з заявою про усунення виявлених недоліків при поданні позовної заяви.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", статті 32 Господарського процесуального кодексу України, пункту 4.2.6. Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, в редакції від 14.06.2018р. (протокол №17-05/2018), у звязку з перебуванням судді Д`яченко Т.Г. у відпустці з 25.06.2018р. по 13.07.2018р. включно та надходженням 25.06.2018р. за вх.суду№12727/18 заяви про усунення недоліків позовної заяви у справі 916/1092/18, з метою запобігання порушення строків встановлених статтею 176 Господарського процесуального кодексу України, на підставі розпорядження керівника апарату суду №293 від 25.06.2018р. позовну заяву Приватного підприємства „ТРАНС МОНІТОРІНГ УКРАЇНА за вх.суду№1179/18 від 05.06.2018р. було призначено до повторного автоматичного розподілу.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу між суддями від 25.06.2018р. позовну заяву Приватного підприємства „ТРАНС МОНІТОРІНГ УКРАЇНА за вх.суду№1179/18 від 05.06.2018р. передано на розгляд судді Степанової Л.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.06.2018р. відкрито провадження у справі №916/1092/18, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та справу призначено по суті на 24.07.2018р. о 11:00.

У звязку із відрядженням судді Степанової Л.В. з 22.07.2018р. по 24.07.2018р. включно до м. Києва для проходження етапу кваліфоцінювання згідно наказу голови суду №51-а від 16.07.2018р., суд дійшов висновку про проведення судового засідання призначеного на 24.07.2108р. о 11:00, 30.07.2018р. о 12:00.

В судовому засіданні від 30.07.2018р. було оголошено перерву по 16.08.2018р. о 11:20, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.07.2018р. викликано сторін у судове засідання на 16.08.2018р. о 11:20.

В судовому засіданні від 16.08.2018р. було оголошено перерву по 20.08.2018р. о 12:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.08.2018р. викликано сторін у судове засідання на 20.08.2018р. о 12:40.

В судовому засіданні від 20.08.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/1092/18.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Як вказує позивач, 01 листопада 2017 року між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР ОЙЛ ТРЕЙД» (відповідач, Замовник) та ОСОБА_3 підприємством «ТРАНС МОШТОРІНГ УКРАЇНА» (позивач, Виконавець) про надання охоронних послуг №01М1-17ТМ (далі договір відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе обовязки щодо надання послуг з контролю по безпечному проходженню вантажів, що відвантажує Вантажовідправник - Замовник та перевозить залізничним транспортом відповідно до кількості (обєму), зазначеного у товаротранспортних документах і Актах приймання-передачі, з метою захисту від томливих злочинних та інших неправомірних зазіхань, тобто недопущення виникнення втрати (п.1.1. договору).

Відповідно п. 2.2.1. договору Виконавець зобовязується здійснювати охорону на шляху слідування від станції відправлення до станції призначення, до повної здачі вантажу представникам Замовника або представникам вантажоодержувача з метою забезпечення схоронності вантажів, що перевозяться залізничним транспортом у межах залізниць України, від можливих злочинних або інших неправомірних посягань.

Пунктом 3.3 договору сторони передбачили, що підставою для розрахунків між сторонами є Замовлення та акт виконаних робіт, підписані уповноваженими особами Виконавця і Замовника. Акт виконаних робіт оформлюється на підставі зведення актів приймання-передачі, які повинен бути погоджений і підписаний сторонами у термін не більше 7 робочих днів після закінчення місяця, у якому надавались такі послуги.

Відповідно до розділу 3.4. договору Замовник проводить оплату в наступному порядку: 50% від загальної кількості послуг за планове відвантаження протягом 3-х банківських днів на підставі рахунку на передплату, виданого Виконавцем відповідно до замовлення. Кінцевий розрахунок проводиться Замовником протягом 3х банківських днів після отримання рахунку фактури. Рахунок фактура надається Виконавцем на адресу Замовника після підписання Сторонами акта виконаних робіт за обсягами наданих послуг. Сума, що підлягає до сплати Виконавцю, визначається як різниця між сумою, зазначеною в кінцевому рахунку фактурі та сумами проведених передплат відповідно до п. 3.4.1.

Позивач вказує, що кожна із сторін, уклавши вищевказаний договір про надання охоронних послуг, взяла на себе зобовязання, а саме Виконавець здійснювати охоронні послуги, а Замовник оплатити їх в порядку та на умовах, визначених договором.

Як стверджує позивач, він у повному обсязі та у визначені строки виконував свої зобовязання за договором, а саме, здійснював охорону вантажів відповідача згідно попередніх замовлень, в тому числі і замовлення від 04.04.2018р. №04/04. Відповідно до договору, на підставі замовлення від 04.04.2018р. №04/04 позивач надав відповідачу послуги на супровід та охорону 54 вагонів з вантажем насіння соняшника по маршруту станція Ярошенка Південно- Західної залізниці - станція Берегова Одеської залізниці. Факт надання зазначених послуг підтверджуються актами прийому обєкту, що охороняється від 07.04.2018р. та здачі з 10.04.2018р. по 12.04.2018р. Позивач надав послуги на супровід та охорону 54 вагонів з вантажем насіння соняшника по зазначеному вище маршруту на прохання відповідача без здійснення відповідачем передплати у розмірі 50% від загальної суми послуги. За надані охоронні послуги позивач надав відповідачу рахунок на оплату №32 від 18.04.2018р. та акт виконаних робіт №42 від 03.05.2018р. на суму 54000,00грн. Однак відповідач не виконав умови договору в частині оплати вартості наданих охоронних послуг, не сплатив грошову суму коштів за послуги, внаслідок чого у нього виник борг за надані послуги в сумі 54000,00грн.

Позивач зазначає, що листом від 03.05.2018р. №03/05-18 ТМ звернувся до відповідача з вимогою здійснити оплату за рахунком №32 від 18.04.2018р. на суму 54000,00грн. за послуги на супровід та охорону 54 вагонів з вантажем насіння соняшника по маршруту станція Ярошенка Південно-Західної залізниці - станція Берегова Одеської залізниці. На вищезазначений лист позивач отримав відповідь №04-05 від 04.05.2018 щодо проведення відповідачем без попередження в односторонньому порядку зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 54000,00грн. та вимоги сплати на їх користь залишку вартості втраченого вантажу за попередню, оплачену охоронну послугу у розмірі 6552,00грн. На цю відповідь листом від 08.04.2018р. №08-04 позивач проінформував відповідача про неможливість зарахування зустрічних вимог, в звязку з відсутністю зустрічних вимог, їх невизначеністю та однорідністю, та вдруге вимагало погашення боргу у сумі 54000,00грн., однак, відповідач так і не сплатив вказану грошову суму та жодної відповіді з цього приводу не надав.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати наданих послуг, позивач нарахував відповідачу 1428,00грн. пені, 1620,00грн. 3% річних.

Враховуючи викладене позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 54000,00грн. основного боргу, 1428,00грн. пені, 1620,00грн. 3% річних.

Відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що при виконанні заявки позивачем виникли втрати вантажу, а саме насіння соняшнику, понад норми, вказані у п. 4.2. договору, а саме понаднормові втрати склали 5,224т., вартість втраченого вантажу (понаднормові втрати) склала 60552,00грн.у звязку із неналежним виконанням позивачем послуг з охорони вантажу, зокрема, представники позивача не зявились на розвантаження вантажу, не контролювали його зважування і розвантаження в місці призначення та не підписали акт прийому-передачі вантажу з-під охорони, який підписується представником позивача і вантажоодержувача, як це передбачено п. 2.2.4. договору. Згідно даних станції призначення комплексу ТОВ «Олсідз Блек Сі» відвантаження вантажу відбувалось з 11.03.2018,19:36:46 до 15.03.2018, 15:33:20, при цьому співробітник охоронного агентства 12.03.2018 прибув на пост №4 о 20:55 після оформлення отримав перепустку "гість підприємства" №15, проїхав на вагову МЕЗ для оформлення документів та відбув о 21:10, співробітник охоронного агентства 14.03.2018 прибув на пост №4 о 20:01, після оформлення отримав перепустку "гість підприємства" №4 , проїхав на вагову МЕЗ для оформлення документів та відбув о 21:10, відвідування комплексу ТОВ «Олсідз Блек Сі» іншим співробітником охоронного агентства в зазначений період часу не зареєстровано. Про дані зважування представники позивача дізнались по телефону, будь-яких зауважень щодо прийому, розвантаження та/або зважування вантажу позивач або його представники не заявляли.

Відповідач зазначає, що згідно із п. 4.3. договору у випадку виникнення втрати, Виконавець виплачує Замовнику вартість втрати вантажу. Вартість втраченого вантажу визначається в претензії (вимозі) Вантажовласника Замовнику. Виконавець відшкодовує вартість втраченого вантажу Замовнику шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Замовника протягом 3-х банківських днів з моменту отримання вимоги про оплату. 29.03.2018р. відповідач отримав від вантажовласника (вантажоотримувача) претензію вих.№06/424 від 29.03.2018р. щодо сплати вартості втраченого вантажу в розмірі 60552,00грн. У свою чергу, на підставі п.п. 4.2., 4.3., відповідач направив на адресу позивача претензії №27-03 від 27.03.2018р. та №30-03 від 30.03.2018р. У відповідь на претензії відповідача позивач направив лист вих.№29- 03 ТМ від 29.03.2018 р. та вих. №03-04 ТМ від 03.04.2018 р., в яких позивач відмовився виконувати вимоги, викладені у претензіях відповідача.

Як стверджує відповідач, позивач на підставі заявки відповідача вих.№04-04 від 04.04.2018р. здійснював охорону під час перевезення соняшнику у кількості 2106,480 тон (54 залізничних вагони) зі станції Ярошенка до станції Берегова (комплекс ТОВ «Олсідз Блек Сі»), оплата вартості послуг, наданих згідно заявки вих. №04-04 від 04.04.2018 р., є предметом цього спору. Враховуючи, що позивач мав перед відповідачем борг з оплати вартості втраченого вантажу у сумі 60552,00грн., а відповідач мав борг з оплати послуг позивача на суму 54000,00грн., відповідачем на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України було проведено зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 54000,00грн. відповідач повідомив позивача про таке зарахування листом вих.№04-05 від 04.05.2018р.

Відповідач, посилаючись на ст.. 601 Цивільного кодексу України зазначає, що для зарахування зустрічних однорідних вимог повинні бути дотримані всі наступні умови: вимоги повинні бути зустрічними (тобто такими, що випливають із взаємних зобовязань між двома особами); вимоги повинні бути однорідними (взаємні вимоги грошових сум в одній і тій самій валюті); має настати строк виконання за всіма зустрічними вимогами. Як вбачається із матеріалів справи, всі вищевказані умови при проведені відповідачем зарахування зустрічних вимог були дотримані у звязку з чим відповідач вважає безпідставними вимоги позивача щодо стягнення 57888,00грн. та вважає, що даний позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У своїх запереченнях на відзив відповідача позивач зазначає, що згідно заявки відповідача №08-03 від 08.03.2018р. співробітниками позивача на Ярошенському елеваторі було прийнято під супровід 48 вагонів-зерновозів з вантажем насіння соняшника вагою брутто 2788840 тон, з яких: зважена вага тари (вагонів) склала 1015690 тон, а розрахункова (різниця між вагою брутто та вагою тари) вага насіння склала 1773140 тон. На виконання зазначеного замовлення 48 вагонів-зерновозів з вантажем насіння соняшника в супроводі співробітників позивача були доставлені на адресу ТОВ «Олсідз Блек Сі» вчасно та в повному обсязі. На шляху слідування від станції відправлення - Ярошенко Південно-Західної залізниці до станції призначення - Берегова Одеської залізниці будь- яких позаштатних ситуацій не виникало та неправомірних дій щодо вантажу не було, тобто охоронні функції щодо збереження та своєчасної доставки вантажу позивач виконав в повному обсязі. На станції призначення - Берегова Одеської залізниці протягом трьох днів з 12.03.2018 року до 15.03.2018 року вантажоотримувачем ТОВ «Олсідз Блек Сі» проводилось зваження 48 вагонів-зерновозів за результатами зваження було встановлено вагу брутто 2782300 тон, з яких: зважена вага тари (вагонів) склала 1023250 тон, а розрахункова (різниця між вагою брутто та вагою тари) вага насіння склала 1759050 тон. Різниця між вагою брутто прийнятого та зданого вантажу насіння соняшника складає 6590 тон, що становить 0,24 % від ваги брутто прийнятого вантажу і не перевищує норму природної втрати. Однак за результатами зважування тари (вагонів) після розвантаження виявилось, що їх вага збільшилась на 7560 тон порівняно з їх вагою при завантаженні, що є абсолютно неможливим. Це доводить невідповідність колібрування вагів в пункті завантаження та в пункті розвантаження. Враховуючи те, що вага нетто (насіння) не зважується, а вираховується шляхом встановлення різниці між вагою брутто та вагою тари, то очевидним є той факт, що вирахувана понаднормова втрата вантажу (насіння) у розмірі 14290 тон виникла в результаті похибки між вагами та не відповідає розміру дійсної втрати вантажу. Представник позивача не підписував трьохсторонній акт приймання-передачі вантажу при його передачі представнику ТОВ «Олсідз Блек Сі». Крім того договором №01/11-17 ТМ від 01.11.2017р. про надання охоронних послуг не передбачений обов'язок позивача перевіряти колібрування вагів, їх метрологічну відповідність тощо, також, зазначеним договором не передбачені строки та порядок письмового інформування щодо невідповідності обладнання відповідача та вантажоотримувача.

Щодо зустрічних позовних вимого відповідача, позивач вказує, що першою умовою є зустрічність вимог, законодавцем мається на увазі одночасна участь сторін у двох зобовязаннях, де кредитор за одним зобовязанням є боржником в іншому. Тобто контрагенти в двох різних зобовязаннях одні і ті самі, проте виконують по відношенню один до одного різні ролі. Боржник за один договором є кредитором за іншим і навпаки. Однак, вимоги щодо компенсації вартості втраченого вантажу позивач не визнає, тому, що вини нашого відповідача у виниклому недоотриманні відповідачем грошових коштів за поставлений товар немає. Грошові вимоги за поставлений товар, втрати якого фактично не було, стосуються Покупця. Тому, вищезазначені зобовязання не є зустрічними. Другою умовою є однорідність вимог, яка визначається як за предметом так і за підставами виникнення, зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом. За договором №01/11-17 ТМ від 01.11.2017р. позивач надає охоронні послуги, а відповідач надає грошові кошти за ці послуги, тому такі вимоги не будуть вважатися однорідними, оскільки вимоги мають різну юридичну природу та різний матеріальний зміст. По-третє, залік є можливим за тими зобовязаннями, строк яких вже настав, або, якщо строк виконання визначений моментом предявлення вимоги. До того ж важливо, щоб строк виконання зобовязання настав за двома зобовязаннями. Якщо за одним договором строк виконання настав, а за другим ні, то зарахування стане можливим лише після настання строку виконання за другим зобовязанням. Але зобовязання щодо сплати вартості втраченого вантажу у розмірі 6552,00грн. позивач не визнав, тому і строк його виконання не настав. Отже, для зарахування вимог необхідне додержання трьох умов: вимоги повинні бути зустрічними, однорідними та такими, строк виконання яких або настав, або визначений моментом предявлення вимоги.

Позивач стверджує, що вимоги відповідача у зобовязанні щодо сплати вартості втраченого вантажу у розмірі 60552,00грн. є суперечливими та не відповідають жодним ознакам, переліченим у ч. 1 ст. 601 Цивільного Кодексу, зобовязання не можуть бути припинені шляхом зарахування. Зарахування вважається проведеним у випадку, якщо воно відбувається на підставі направленої заяви про зарахування вимог, після отримання іншою стороною такої заяви. Заяви про припинення зобовязання шляхом зарахування з зазначенням порядку та усіх істотних умов від відповідача на погодження та підписання позивач не отримував. Крім того, заборона зарахування зобовязань міститься в п. 291.6 Податкового кодексу України, а саме: платники єдиного податку 1-3 груп повинні здійснювати розрахунки за відвантажені товари (виконані роботи, надані послуги) винятково в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій). Інакше кажучи, платникам єдиного податку 1-3 групи заборонено здійснювати розрахунки за відвантажені товари (виконані роботи, надані послуги) у негрошовій формі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.ст. 173, 175 Господарського кодексу України цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, визнається майново-господарським зобов'язанням. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З матеріалів справи вбачається, 01.11.2017р. між позивачем та відповідачем укладено договір про надання охоронних послуг №01М1-17ТМ за яким відповідач доручив, а позивач прийняв на себе обовязки щодо надання послуг з контролю по безпечному проходженню вантажів, що відвантажує Вантажовідправник Замовник та перевозить залізничним транспортом відповідно до кількості (обєму), зазначеного у товаротранспортних документах і Актах приймання-передачі, з метою захисту від томливих злочинних та інших неправомірних зазіхань, тобто недопущення виникнення втрати.

Відповідно до ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 903 Цивільного кодексу України зазначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що позивач здійснив охорону вантажу згідно замовлення від 04.04.2018р. №04/04, а саме на підставі замовлення від 04.04.2018р. №04/04 позивач надав відповідачу послуги на супровід та охорону 54 вагонів з вантажем насіння соняшника по маршруту станція Ярошенка Південно-Західної залізниці - станція Берегова Одеської залізниці. Факт надання зазначених послуг підтверджуються актами прийому обєкту, що охороняється від 07.04.2018р. та здачі з 10.04.2018р. по 12.04.2018р. Позивач надав послуги на супровід та охорону 54 вагонів з вантажем насіння соняшника по зазначеному вище маршруту на прохання відповідача без здійснення відповідачем передплати у розмірі 50% від загальної суми послуги. За надані охоронні послуги позивач надав відповідачу рахунок на оплату №32 від 18.04.2018р. та акт виконаних робіт №42 від 03.05.2018р. на суму 54000,00грн. Однак відповідач не виконав умови договору в частині оплати вартості наданих охоронних послуг, не сплатив грошову суму коштів за послуги, внаслідок чого у нього виник борг за надані послуги в сумі 54000,00грн.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Посилання відповідача на лист за вих.№04-05 від 04.05.2018р. про зарахування зустрічних позовних вимог судом до уваги не приймається виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однієї сторони. Якщо друга сторона не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду і спір підлягає вирішенню по суті з урахуванням усіх матеріалів і обставин справи.

Позивач, подавши даний позов до суду не погодився з угодою відповідача про зарахування зустрічних вимог, в обґрунтування непогодження позивач посилається на відсутність зустрічних вимог, їх невизначеністю та однорідністю.

Суд зазначає, що відповідачем не надано до суду доказів в обґрунтування суми 60552,00грн., які як вказує відповідач повинні бути зараховані в якості зустрічних позовних вимог.

Також відповідачем не надано обґрунтувань що зазначені вимоги є зустрічними та однорідними.

Крім того суд звертає увагу на те, що відповідач не позбавлений права на звернення до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів щодо стягнення з позивача вартості втраченого вантажу.

Враховуючи, що станом на день розгляду справи заборгованість відповідачем не сплачена, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги у сумі 54000,00грн. обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача 1428,00грн. пені, 1620,00грн. 3% річних слід зазначити наступне.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, виходячи з матеріалів справи, відповідач виконав свої зобовязання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За приписами ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня). Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

З наданого до матеріалів позовної заяви розрахунку пені та 3% річних вбачається, що позивач нарахував пеню та 3% річних за 42 дні, однак позивачем не зазначений період нарахування у звязку з чим у суду відсутня можливість перевірити правильність нарахування пені та штрафних санкцій.

В судовому засіданні представником позивача не було надано належних пояснень щодо періоду нарахування пені та 3% річних.

Враховуючи ненадання позивачем обґрунтованого розрахунку пені та 3% річних, суд дійшов висновку про відмову у задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 1428,00грн. пені, 1620,00грн. 3% річних

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Приватного підприємства «ТРАНС МОНІТОРІНГ УКРАЇНА» до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР ОЙЛ ТРЕЙД» підлягають частковому задоволенню у сумі 54000,00грн., в частині позовних вимог про стягнення 1428,00грн. пені, 1620,00грн. 3% річних, судом відмовлено.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1667,86грн. покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, судові витрати по сплаті судового збору у сумі 94,17грн. покласти на позивача згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного підприємства «ТРАНС МОНІТОРІНГ УКРАЇНА» до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР ОЙЛ ТРЕЙД» про стягнення заборгованості у розмірі 57048,00грн. у тому числі 54000,00грн. основного боргу, 1428,00грн. пені, 1620,00грн. 3% річних задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР ОЙЛ ТРЕЙД» (65012, АДРЕСА_1, ) на користь Приватного підприємства «ТРАНС МОНІТОРІНГ УКРАЇНА» (49000, м. Дніпро, вул. Робкорівська, 92, ) 54000/пятдесят чотири тисячі/грн. основного боргу, 1667/одна тисяча шістсот шістдесят сім/грн. 86коп. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

3. В позовних вимогах Приватного підприємства «ТРАНС МОНІТОРІНГ УКРАЇНА» до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР ОЙЛ ТРЕЙД» про стягнення 1428,00грн. пені, 1620,00грн. 3% річних відмовити.

4. Судовий збір у сумі 94,17грн. покласти на позивача ОСОБА_3 підприємство «ТРАНС МОНІТОРІНГ УКРАЇНА»

Повне рішення складено 21 серпня 2018р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова