ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2018 року м.Дніпро Справа № 904/1453/18

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Широбокової Л.П.

секретар судового засідання: Ковзиков В.Ю.

представники сторін:

від позивача ОСОБА_1, дов. № б/н від 30.07.2018, адвокат;

від відповідача не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна", м.Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2018 року, ухвалене суддею Загинайко Т.В., повний текст якого складений 15.05.2018, у справі № 904/1453/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна", м.Дніпро

про стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 65 602,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" заборгованості у розмірі 65 602,86 грн., з яких: 54 776,60 грн. - основної заборгованості за договором поставки, 1862,40 грн. - інфляційних втрат, 5668,26 грн. пені, 3295,60 грн. - 18% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №22/03/2017-СА/У від 22.03.2017 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар, що є підставою для нарахування позивачем відповідачу штрафних санкцій (пені), інфляційних втрат та відсотків річних згідно зі ст.625 ЦК України та на підставі п.9.4 договору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2018 у справі №904/1453/18 (суддя Загинайко Т.В.) позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна", м.Дніпро на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро", м.Київ 54 776,60 грн. основної заборгованості, 5668,26 грн. пені, 1862,40 грн. інфляційних нарахувань, 3295,60 грн. 18% річних та 1762,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару, що відповідно до умов договору та вимог ст.625 Цивільного кодексу України є підставою для застосування до Відповідача санкцій.

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Україна" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не були враховані обставини справи, зокрема, Відповідач наголошував, що не отримував товар, поставлений Позивачем; крім видаткових накладних Позивачем не надано жодних документів, підтверджуючих факт поставки; всупереч пунктам 3.2, 5.1, 6.1 договору Позивачем не надані до матеріалів справи супровідні документи на товар, зокрема, рахунок, сертифікат насіння України (якщо поставці підлягає насіння) або інший документ, що посвідчує якість товару, товарно-супровідну накладну, акт прийому-передачі товару.

Також судом першої інстанції необґрунтовано не прийняті до уваги доводи Відповідача про те, що директор підприємства (ТОВ "Україна") мав обмеження на укладення та підписання договорів, яке становить 50 000 грн., про що міститься запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань; Відповідач зазначає, що у скаржника відсутнє рішення загальних зборів товариства від 22.03.2017 № 22/03-2017У про надання згоди на укладення саме цього договору поставки; крім того, загальні збори товариства Відповідача не здійснювали будь-яких дій, які б свідчили про схвалення ними спірного правочину; посилання суду на протокол загальних зборів товариства є безпідставним, оскільки судом не встановлювалась його достовірність; при цьому, на думку скаржника, навіть якщо наданий позивачем протокол є достовірним, в ньому йдеться про меншу суму, ніж сума всіх накладних у цій справі.

На підставі викладеного вище, скаржник вважає, що договір поставки від 22.03.2017 не відповідає вимогам ч.2 ст.203 Цивільного кодексу України та підлягає визнанню недійсним.

Також скаржник вважає, що видаткові накладні були підписані невідомою особою, яка не могла бути уповноваженою на підписання таких документів директором товариства у зв`язку з відсутністю відповідних повноважень у самого директора. Крім того, на думку скаржника, в матеріалах справи відсутні докази оплати товару, що був поставлений Відповідачу, оскільки Позивачем надані докази здійснення авансових платежів, оплати за якими були ініційовані тим же органом управління, що здійснив правочин без відповідних повноважень.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до суду апеляційної інстанції 21.06.2018, Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, зазначає про відповідність оскаржуваного судового рішення вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи, вказує, що є безпідставними посилання скаржника про неподання Позивачем доказів здійснення поставок товару у відповідності до умов договору поставки № 22/03/2017-СА/У від 22.03.2017; вказаний договір було укладено між сторонами, при цьому згода на укладення цього договору, на визначених ним умовах, була надана учасниками (засновниками) Відповідача, що відображено у протоколі № 22/03/2017-У від 22.03.2017, примірник цього протоколу в копії знаходиться в матеріалах справи; даним протоколом уповноважено директора ТОВ "Україна" на підписання саме цього договору та всіх інших необхідних документів, супроводжуючих даний правочин. Відповідно до умов договору, додатків до нього, видаткових накладних, виписаних на його виконання, Відповідачу поставлено товар на загальну суму 1 093 681,07 грн., що підтверджено видатковими накладними, які містяться у справі; всі видаткові накладні містять посилання на договір, укладений між сторонами; Відповідачем за цим договором здійснено оплату на загальну суму 1 038 904,47 грн., що підтверджено платіжними дорученнями, які також містяться у справі; за вказаних обставин є безпідставним посилання Відповідача, викладене у зустрічній позовній заяві, яку повернув суд першої інстанції, та апеляційній скарзі про необхідність визнання договору поставки недійсним з огляду на підписання його не уповноваженою особою, оскільки, навіть при умові укладення цього правочину представником з перевищенням повноважень, в подальшому, вказаними оплатами Відповідачем здійснені дії по його виконанню, отже, прийняттю.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.06.2018 року (колегія суддів у складі: ОСОБА_2 (головуючий, доповідач), ОСОБА_3, ОСОБА_4Г.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна", м.Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2018 року у справі № 904/1453/18 та з урахуванням суми спору вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження 25.06.2018.

21.06.2018 від апелянта до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшли:

- клопотання про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням сторін;

- касаційна скарга на ухвалу суду апеляційної інстанції від 12.06.2018 про відкриття апеляційного провадження у справі за скаргою на рішення суду.

Клопотання про призначення судового засідання з викликом сторін обґрунтоване тим, що характер спірних відносин та предмет доказування у даній справі вимагає проведення засідання з викликом сторін для повного і всебічного встановлення обставин справи, оскільки суд першої інстанції не встановив належність та допустимість доказів, наданих позивачем разом з позовною заявою, а також з урахуванням того, що Відповідачем подавався зустрічний позов, повернутий судом першої інстанції, апеляційну скаргу на яку також подано ТОВ "Україна", отже, за доводами скаржника, справи містить два позови первинний та зустрічний.

Ухвалою від 25.06.2018 по цій справі дії Відповідача щодо подання касаційної скарги на процесуальний документ, який не підлягає оскарженню, визнано зловживанням процесуальними правами, касаційну скаргу повернуто заявнику (а.с.183-184).

Ухвалою від 25.06.2018 задоволено клопотання скаржника про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання по розгляду апеляційної скарги Відповідача на рішення господарського суду призначено на 06.08.2018.

09.07.2018 від Позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

31.07.2018 року розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/1453/18 у звязку з відпусткою судді Антоніка С.Г.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2018, справу №904/1453/18 передано колегії суддів у складі: ОСОБА_2 (головуючий, доповідач), ОСОБА_3, ОСОБА_5

Ухвалою від 31.07.2018 справу № 904/1453/18 прийнято до свого провадження вказаною колегією суддів та вирішено питання участі представника Позивача в судовому засіданні 06.08.2018 в режимі відеоконференції.

Представник Відповідача в судове засідання, призначене на 06.08.2018 не з`явився, натомість, 06.08.2018 (до судового засідання) надіслав засобами електронного зв`язку клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтував необхідністю залучення до участі у справі адвоката.

Вказане клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За положеннями ч.1 ст.56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатись до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

З огляду на положення ч. 5 ст. 12, ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, дана справа відноситься до малозначних, отже, представництво ТОВ "Україна" у даній справі, крім адвоката, може здійснювати як керівник чи член виконавчого органу особисто (самопредставництво юридичної особи), так і представник за довіреністю, який не має статусу адвоката.

За цих обставин, Відповідач не був позбавлений права представляти свої інтереси самостійно через керівника підприємства, а також уповноважити іншу особу, без статусу адвоката, на представництво інтересів підприємства в суді.

Крім того, колегія суддів зазначає, що рішення, з яким не погодився Відповідач, ухвалене 10.05.2018, апеляційну скаргу Відповідачем подано 04.06.2018, таким чином, до судового засідання 06.08.2018 (тобто за майже три місяці з моменту винесення рішення та два місяці з моменту подання апеляційної скарги) було достатньо часу для залучення належного представника.

В судовому засіданні 06.08.2018 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

22.03.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Україна" (покупець, відповідач) укладений договір поставки №22/03/2017-СА/У (надалі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця продукцію для сільгоспвиробництва (надалі - товар) відповідно до умов договору, а покупець зобов'язаний прийняти такий товар та оплатити його на встановлених даним договором умовах (п.1.1 договору (а.с.20-25)).

Пунктами 1.2, 1.3 Договору встановлено, що найменування, асортимент (номенклатура) товару, його кількість, ціна (вартість), рік виробництва та код товару згідно УКТ ЗЕД визначаються у Специфікаціях до Договору, кожна з яких складається на окрему партію товару, що поставляється за даним Договором, і є невід'ємною частиною Договору; загальний обсяг та асортимент (номенклатура) товару, що поставляється за цим Договором, визначається кількістю та асортиментом (номенклатурою) товару, поставленого окремими партіями за всіма специфікаціями відповідно до умов договору на протязі його дії.

Згідно з пунктом 2.1 Договору детальна інформація про кількісні характеристики товару міститься у специфікації (додатку) до Договору.

Пунктом 3.1 Договору сторони узгодили, що товар постачається на умовах DDP у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів Інкотермс 2010, якщо інше не передбачено Специфікацією; конкретна адреса передачі товару покупцю (місце поставки) зазначається у Специфікації; строк поставки: постачальник зобов'язаний поставити товар за відповідною специфікацією протягом 5 робочих днів з дати внесення покупцем попередньої оплати (авансу) згідно підпунктів 4.3.1 або 4.4.1 Договору, якщо інше не передбачено Специфікацією; дострокова поставка товару постачальником допускається виключно за згодою сторін.

Право власності та усі ризики на товар переходять від постачальника до покупця з дати поставки; датою поставки є дата фактичного отримання покупцем товару у місці поставки, що підтверджується підписанням покупцем видаткової накладної (пункт 3.3 Договору).

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що загальна вартість/ціна товару за цим договором (ціна договору) складає суму вартості/ціни товару за всіма специфікаціями до договору.

За п.4.2 та п.п.4.2.1 договору ціна кожного найменування товару, а також ціна/сума партії товару визначається сторонами в специфікаціях, що складені та підписані сторонами, та встановлюється у національній валюті України гривні (ціна/вартість товару включає витрати постачальника на упаковку, маркування, навантаження, транспортування товару, розвантаження, гарантійні зобов`язання тощо). Збирання, знезараження, перевезення та утилізація використаної тари з-під небезпечних речовин сплачено.

Ціна (вартість) товару може мати еквівалент у іноземній валюті (у такому випадку еквівалент ціни визначається сторонами у відповідній специфікації). У випадку, якщо відповідно до підписаної сторонами специфікації ціна товару має еквівалент у іноземній валюті сторони домовились, що вказані у підписаних сторонами додатках (специфікаціях) в гривнях ціна на товар та загальна сума договору не є фіксованими і можуть бути відкориговані постачальником в залежності від зміни офіційного курсу продажу іноземної валюти до гривні відповідно до умов п.4.2.1.1 цього договору. Ціна товару заокруглюється до 0,01 грн.

У пункті 4.3 Договору сторони узгодили, що у разі, коли ціна (вартість) товару має еквівалент у іноземній валюті за відповідною Специфікацією, то якщо інше не визначено сторонами у специфікації, оплата товару за Специфікацією здійснюється покупцем в наступному порядку: підпункт 4.3.1 - оплата у розмірі 30% ціни (вартості) товару, передбаченої у відповідній Специфікації, здійснюється на умовах попередньої оплати (авансу) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 3 банківських днів з дати отримання покупцем наданого постачальником рахунку на оплату; постачальник зобов'язаний виставити та надати покупцю рахунок в день підписання сторонами відповідної специфікації; ціна, зазначена у рахунку, дійсна протягом трьох банківських днів з дати отримання такого рахунку покупцем, незалежно від зміни офіційного курсу продажу іноземної валюти до гривні, встановленого Національним банком України; рахунок дійсний протягом 3 банківських днів з дати отримання такого рахунку покупцем, незалежно від строку, зазначеному у такому випадку; покупець вважається таким, що виконав грошові зобов'язання по оплаті товару (дата оплати), з дати зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника; підпункт 4.3.2 - оплата решти 70% ціни (вартості) товару, передбаченої у відповідній Специфікації (з урахуванням ч. 4.2.1.1 Договору), здійснюється на умовах відстрочення шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок постачальника у строк/термін, визначений сторонами у відповідній Специфікації; покупець вважається таким, що виконав грошові зобов'язання по оплаті товару (дата оплати), з дати зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Згідно з пунктом 6.2 Договору покупець зобов'язаний, зокрема, прийняти товар та здійснити відповідні розрахунки згідно з умовами даного Договору.

За порушення умов Договору винна сторона несе відповідальність, передбачену діючим законодавством України та даним Договором (пункт 9.1 Договору).

Відповідно до пункту 9.4 Договору у разі прострочення терміну (строку) оплати товару згідно підпунктів 4.3.2 або 4.4.2 Договору, покупець сплачує на користь постачальника: - пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період порушення, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення терміну (строку) оплати товару; - 18 відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє по 31 грудня 2017 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань; закінчення строку дії договору не позбавляє сторони від відповідальності за порушення, що мало місце під час дії договору (пункт 10.1 Договору).

Пунктом 10.2 договору сторони обумовили, що специфікації, за якими поставляється товар за договором, а також додаткові угоди та інші документи на виконання даного Договору, що підписані уповноваженими представниками сторін, вважаються невід'ємною частиною даного договору.

29.03.2017 між сторонами була підписана специфікація, як додаток №1/СА000005024 до Договору (надалі - Специфікація №1 до Договору) на товар, що купується покупцем на умовах відстрочення кінцевого розрахунку, про поставку наступного товару: засоби захисту рослин в асортименті на загальну суму 1 015 428,77 грн. з графіком оплати товару, який виглядає наступним чином: авансова частина - 30% від ціни товару, у сумі 304 628,63 грн., згідно умов підпункту 4.3.1 Договору, відстрочений платіж - 70% від ціни товару у розмірі 710 800,14 грн., не пізніше 15.10.2017 (а.с.26).

18.08.2017 між сторонами підписано специфікацію, як додаток №1/СА000017390 до Договору (надалі - Специфікація №2 до Договору) на товар, що купується покупцем на умовах відстрочення кінцевого розрахунку, відповідно до якої сторони узгодили поставку засобів захисту рослин (ЗЗР) на загальну суму 78 252,30 грн. з графіком оплати товару, який має наступний вигляд: авансова частина - 30% від ціни товару в сумі 23 475,69 грн., згідно умов підпункту 4.3.1 Договору; відстрочений платіж - 70% від ціни товару у розмірі 54776,91 грн., не пізніше 01.12.2017 (а.с.27).

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 1 093 681,07 грн., що підтверджується:

- видатковою накладною № 6851 від 10.04.2017 про отримання товару на суму 1 011 243,35 грн. (а.с.30);

- видатковою накладною № 8462 від 19.04.2017 про отримання товару на суму 4 185,42 грн. (а.с.31) на підставі довіреності відповідача на отримання товару № 88 від 10.04.2017 (а.с.32);

- видатковою накладною № 20723 від 30.08.2017 про отримання товару на суму 78252,30 грн. (а.с.33) на підставі довіреності відповідача на отримання товару від 30.08.2017 № без номеру (а.с.34).

Вказаний товар прийнято відповідачем без будь-яких заперечень щодо якості, кількості, вартості товару, що підтверджується підписом представника та печаткою підприємств позивача та відповідача.

З урахуванням графіків оплати товару, визначених специфікаціями №1 та № 2 до договору, відповідач повинен був здійснити кінцевий розрахунок за отриманий від позивача товар до 15.10.2017 у розмірі 710 800,14 грн. та до 01.12.2017 у розмірі 54776,61 грн.

Відповідач зобов'язання з оплати отриманого товару виконав частково у загальному розмірі 1 038 904,47 грн., що підтверджується:

- платіжним дорученням № від 07.04.2017 на суму 304 628,64 грн. (а.с.35);

- платіжним дорученням № від 22.08.2017 на суму 23 475,70 грн. (а.с.36);

- платіжним дорученням № від 14.11.2017 на суму 710 800,13 грн. (а.с.37).

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 54 776,60 грн. (1093 681,07 грн - 1 038 904,47 грн).

Несплата відповідачем решти заборгованості за поставлений товар і стали підставою звернення позивача з позовом до господарського суду.

Як вже зазначалось вище, судом першої інстанції позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Аналізуючи правовідносини сторін, колегія суддів зазначає, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, який регулюється параграфом 1-3 розділу ІІІ Цивільного кодексу України, Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного з законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, колегія суддів зазначає, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. Якщо укладеним сторонами договором передбачено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшено проценти, слід вважати іншим розміром процентів (п. 4. постанови пленум Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", яка є чинною).

В даному випадку сторонами у п.9.4 договору від 22.03.2017 визначений розмір відсотків річних на рівні 18%.

Враховуючи, що товар був отриманий відповідачем без будь-яких зауважень, відповідно до договору та специфікацій кінцевий строк оплати товару відтермінований до 15.10.2017 та 01.12.2017, із загальної вартості товару на суму 1 093 681,07 грн. відповідачем сплачено 1 038 904,47 грн., тобто недоплаченим лишився товар на суму 54 776,60 грн, на момент прийняття рішення судом першої інстанції доказів погашення решти заборгованості відповідачем не надано, то господарським судом правомірно задоволено позов та стягнуто з відповідача на користь позивача 54 776,60 грн. заборгованості.

Крім суми основної заборгованості, за неналежне виконання договірних зобов`язань з оплати вартості поставленого товару, позивачем відповідно до п.9.4 договору нараховано відповідачу 1862,40 грн. - інфляційних втрат (за період з грудня 2017 по лютий 2018), 3295,60 грн. - 18% річних, які передбачені п.9.4 договору (за період з 02.12.2017 по 03.04.2018), 5668,26 грн. пені (за період з 02.12.2017 по 03.04.2018).

Вказані суми перевірені господарським судом з урахуванням вимог, викладених в п.1.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", встановлена їх арифметична правильність, тому в цій частині позовні вимоги обґрунтовано задоволені судом.

Стосовно доводів апеляційної скарги про неотримання товару Відповідачем, відсутність у матеріалах справи інших доказів поставки товару, крім видаткових накладних, то вони не приймаються колегією суддів, оскільки суперечать матеріалам справи, зокрема, факту майже повної оплати товару за платіжними дорученнями; крім того, видаткова накладна є первинним бухгалтерським документом в розумінні ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України", що підтверджує факт вчинення господарської операції. До того ж, видаткові накладні підписані представником відповідача без будь-яких зауважень стосовно відсутності супровідних документів на товар, а матеріали справи не містять будь-яких доказів звернення відповідача до позивача з приводу відсутності будь-яких супроводжувальних документів на товар, відшкодування завданих вказаними діями збитків, обумовлених договором (п.п.7.2, 9.8 договору), в тому числі рахунків, також у справі відсутні докази повернення товару або взяття його на відповідальне зберігання в зв`язку з неналежною якістю. Будь-яких доказів, що відповідач звертався до позивача з вимогою про надання супровідних документів на товар або з претензією про їх відсутність й застосування неустойки з цього приводу матеріали справи не містять, відповідачем до апеляційної скарги не надавались.

Більш того, колегія суддів зазначає, що в платіжних дорученнях про перерахування 30% авансових платежів № НОМЕР_1 від 07.04.2017 та № НОМЕР_2 від 22.08.2017 є посилання на рахунки № 4369 від 29.03.2017 та № 14901 від 18.08.2017 (відповідно). Отже, суд апеляційної інстанції, керується "презумпцією належного виконання зобов`язань", передбаченого ч.5 ст.12 ЦК України та вважає, що зобов`язання позивача з поставки та передання повного пакету документів на товар, в тому числі рахунків, виконано належним чином.

Стосовно доводів апеляційної скарги про наявність обмежень у директора підприємства Відповідача на укладення правочинів сумою до 50 000 грн., що підтверджується записом у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, укладенням правочину на більшу суму, що є підставою для визнання правочину щодо поставки товару недійсним з підстав перевищення представником повноважень при його підписанні, то вони не приймаються колегією суддів, з наступних підстав.

В матеріалах справи наявна належним чином засвідчена копія протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" від 22.03.2017 №22/03-2017У, відповідно до якого вирішено укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" договір поставки №22/03/2017-СА/У від 22.03.2017 та надано повноваження на підписання від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" з Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" вказаного Договору та інших необхідних документів, супроводжуючих цей правочин, тимчасово виконуючому обов'язки директора Товариства ОСОБА_6 (а.с.28-29).

Договір поставки від 22.03.2017 та специфікації до нього з боку відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" підписані т.в.о. директора ОСОБА_6, якому надано вищевказаним протоколом загальних зборів учасників товариства відповідні повноваження.

Таким чином, вказані дії не суперечать Статуту Відповідача та нормам чинного законодавства.

Крім того, колегія суддів зауважує, що юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 ЦК України).

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Крім того, управління товариством також здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (стаття 97 ЦК України). За системним аналізом норм ЦК України (статті 99, 145, 147), ГК України (стаття 89), Закону України "Про господарські товариства" (статті 58, 59, 62, 63) виконавчий орган товариства вирішує всі питання, пов'язані з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що є компетенцією загальних зборів учасників товариства або іншого його органу.

Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав.

З урахуванням статті 98 ЦК України та з огляду на приписи статей 92, 203, 215, 241 ЦК України рішення загальних зборів учасників товариства є актами, що зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання відносин у різних питаннях діяльності товариства, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Отже, рішення загальних зборів учасників товариства відповідача, відображене в протоколі від 22.03.2017 № 22/03-2017У, яким т.в.о директора ТОВ "України" уповноважено на укладення саме договору поставки від 22.03.2017 № 22/03/2017-СА/У є тією достатньою підставою, з якою закон пов"язує дійсність правочину.

Доводи скаржника про відсутність вказаного протоколу загальних зборів учасників товариства на підприємстві Відповідача не є тією підставою з якою закон пов`язує недійсність правочину, крім того, скаржник не вказує на не проведення цих зборів або підробку (фальсифікацію) протоколу, підпису голови/секретаря зборів, печатки юридичної особи - засновника товариства Відповідача.

Щодо доводів Відповідача про нездійснення загальними зборами товариства будь-яких дій, які б свідчили про схвалення ними спірного правочину, то вони спростовуються матеріалами справи, зокрема, загальними зборами надано т.в.о директора ОСОБА_6 повноваження на укладення та підписання саме спірного договору поставки та всіх супроводжуючих його документів, а платіжними дорученнями, які наявні у справі, позивачу від ТОВ "Україна", яке виступає самостійно у договірних відносинах та якому загальними зборами надано право на укладення спірного договору, перераховані, як і 30% авансові платежі, так і подальші 70%, тобто із загальної суми поставки за договором (1 093 681,07 грн) Відповідачем сплачена майже вся сума (1 038 904,47 грн), що вказує на схвалення правочину, прийняття його до виконання.

За цих обставин не приймаються доводи апеляційної скарги про те, що видаткові накладні підписані невідомою особою, яка не могла бути уповноваженою на підписання таких документів директором товариства у зв`язку з відсутністю відповідних повноважень у самого директора та на відсутність у матеріалах справи доказів оплати товару, що був поставлений Відповідачу, оскільки Позивачем надані докази здійснення авансових платежів, оплати за якими були ініційовані тим же органом управління, що здійснив правочин без відповідних повноважень.

При цьому суд зауважує, що скаржник не спростовує існування договору поставки від 22.03.2017 та здійснення на його виконання оплат.

Стосовно посилань скарги на те, що в протоколі зборів засновників товариства йдеться про меншу суму, ніж сума всіх накладних у цій справі, то суд зазначає, що різна ціна обумовлена проміжком часу між датою договору та датою поставки товару, з урахуванням п.4.2 договору (22.03.2017 дата підписання договору та 10.04.2017, 19.04.2017, 30.08.2017 дати поставки товару).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 271, 275, 276, 281, 282, 283 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна", м.Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2018 року у справі № 904/1453/18 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2018 року у справі № 904/1453/18 - залишити без змін.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна", м.Дніпро за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення .

Повне рішення складено та підписано 08.08.2018.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя Л.П. Широбокова