ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2018 р. Справа № 916/730/18

Господарський суд Одеської області, м.Одеса у складі:

судді Малярчук І.А.

за участі секретаря судового засідання Матвієнко А.С.

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Вторметекспорт (65003, м. Одеса, вул. Отамана Головатого, 67/69) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Победа 1 (67741, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Підгірне, вул. Пушкіна, 70)

про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами у сумі 664035,48грн.

Учасники справи:

від позивача: ОСОБА_1, згідно ордеру серія ОД № 221823 від 16.04.18 р.

від відповідача не зявився

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальних дій суду:

Позивач заявлений позов підтримує, подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи уточненого розрахунку позовних вимог від 23.05.18 р. за вх.№ 10242/18, уточнену позовну заяву від 18.07.18 р. за вх.№ 14445/18 в яких виклав позовні вимоги у вище означеній судом остаточній редакції. Так, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає про те, що з підстав невиконання ТОВ „Победа 1 умов договору купівлі-продажу № 23/12АИ від 23.12.14 р. та додаткової угоди до договору від 24.12.14 р., ТОВ „Вторметекспорт перерахував відповідачу попередню оплату в сумі 300 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3400 від 23.12.14 р., однак сільгоспродукція останнім не була поставлена та 18.10.17 р. повернув суму попередньої оплати.

Отже, посилаючись на положення ст.ст.628, 712, 526, 536 ЦК України, ч.1 ст.175, ч.1 ст.193 ГК України, п.6.2. договору від 23.12.14 р. № 23/12АИ із врахуванням додаткової угоди від 24.12.14 р., позивач нараховує до стягнення з відповідача 664 035,48 грн. процентів за користування грошовими коштами за період з 02.08.15 р. по 18.10.17 р.

Позивач заперечує проти заявленого відповідачем клопотання про зупинення провадження по справі, в своїх запереченнях від 20.08.18 р. за вх.№ 16842/18 відмічає, що з огляду на предмет спору у справі № 916/75/18 та предмет спору у даній справі № 916/730/18 рішення ОАГС не вплине на вирішення спору в останній.

Відповідач в судові засідання не зявлявся, відзив на позов та документи, що підтверджують існуючі правовідносини з позивачем, суду не надав, у звязку з чим, та з врахуванням наявності в матеріалах справи доказів отримання ТОВ „Победа 1 судових ухвал щодо призначення та відкладення судових засідань в проміжки часу достатні для їх отримання сторонами, та відповідно відкладення з цього приводу судом судових засідань, надсилання ухвал суду на адресу відповідача, зазначену у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.07.18р. за № НОМЕР_1, суд розглядає дану справу за наявними в ній матеріалами з врахуванням положень ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 ГПК України, якими передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи; неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заявлене відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі від 25.07.18 р. за вх. № 2-3765/18 судом не задоволено, оскільки посилання заявника на взаємоповязаність справи № 916/730/18 із справою № 916/75/18 за позовом ТОВ „Вторметекспорт до ТОВ „Победа 1 про стягнення 1 085 463,88 грн., з яких пеня в сумі 802 939,59 грн., індекс інфляції в сумі 222 524,29 грн. не є обґрунтованими, так як предметом розгляду даної справи № 916/730/18 є стягнення з відповідача на користь позивача 664 035,48грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, а отже предмети розгляду означених справ відрізняються за своїми правовими підставами. У звязку з цим, суд не вбачає обєктивної неможливості розгляду справи № 916/730/18 до вирішення справи №916/75/18 в апеляційному порядку та набрання судовим рішенням від 04.04.18 р. у визначеній справі законної сили.

Ухвалою від 04.05.18 р. судом було відкрито провадження у даній справі та визначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 18.06.18 р. було продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою від 02.08.18 р. судом було закрито підготовче провадження у справі №916/730/18 та призначено справу до судового розгляду по суті.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

За договором купівлі-продажу № 23/12АИ від 23.12.14 р. Сільськогосподарський кооператив „Победа, правонаступником якого згідно Витягу з ЄДРЮОФОП станом на 18.07.2018р. є ТОВ «Победа 1», прийняло на себе зобовязання передати, а ТОВ „Вторметекспорт прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію в порядку та на умовах, визначених цим договором; під сільськогосподарською продукцією розуміється пшениця врожаю 2015 р.; загальна кількість (вага) сільськогосподарської продукції, яку Продавець зобовязується передати Покупцеві складає 120 тон (+/-5%) (п.п. 1.1., 1.2., 2.1 договору № 23/12АИ).

Ціна однієї залікової тони складає 2500 грн., з ПДВ; загальна вартість договору складає 300 000 грн. (+/-5%) з ПДВ; строк передачі товару до 01.08.15 р.; покупець здійснює розрахунок за товар по 100% передоплаті; загальна сума передоплати складає 300000грн.(п.п. 3.1., 3.2., 4.1., 5.1., 5.2. договору № 23/12АИ).

У випадку, якщо Продавець прострочив передачу сільськогосподарської продукції на 3 дні згідно з терміном передбаченим п.4.1. розділу 4 „Строки та умови передачі, Продавець зобовязується повернути сплачену Покупцем суму за товар, а також сплатити штраф у розмірі 20% від цієї суми. За несвоєчасне повернення грошових коштів, сплачених за непоставлений товар Продавець сплачує Покупцю суму що дорівнює 100% річних від суми, що підлягає поверненню за непоставлений товар. Договір вступає в силу від дати його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань, що виплавають з даного договору (п.п.6.2., 9.2. договору № 23/12АИ).

24.12.14 р. між СК „Победа та ТОВ „Вторметекспорт була підписана додаткова угода до договору купівлі-продажу № 23/12АИ від 23.12.14 р. згідно якої договір № 23/12АИ було доповнено підпунктами 5.3., 6.3., 6.4., змінено п.6.2.

Так, у зміненому додатковою угодою від 24.12.14 р. п.6.2. договору сторони передбачили, що у випадку, якщо Продавець прострочив передачу сільськогосподарської продукції на три дні згідно з терміном передбаченим п.4.1. розділу 4 „Строки та умови передачі цього договору, Продавець в продовж двох робочих днів зобовязаний повернути сплачену Покупцем суму за товар, а також сплатити штраф у розмірі 20% від цієї суми. За несвоєчасне повернення грошових коштів, сплачених за непоставлений товар Продавець сплачує Покупцю суму, що дорівнює 100% від суми, що підлягає поверненню за непоставлений товар.

23.12.14 р. ТОВ „Вторметекспорт за платіжним дорученням № 3400 перерахував на рахунок СК „Победа 300 000 грн. із призначенням платежу: „Оплата за с/х продукцію рах.№76 від 22.12.14 р., у т.ч. ПДВ 50 000 грн.».

Платіжним дорученням № 1741 від 18.10.17 р. ТОВ „Победа 1 перерахував на рахунок ТОВ „Вторметекспорт 300 000 грн. із призначенням платежу: „Повернення коштів згідно договору № 23/12АИ від 23.12.14 р., у т.ч. ПДВ 20% - 50 000 грн.».

Позивачем не надано до справи рахунок № 76 від 22.12.14 р., який вказано як призначення платежу в платіжному доручені № 3400 від 23.12.14 р., доказів вчинення протягом 2015-2017 р.р. дій щодо направлення вимог по виконанню відповідачем зобовязань за договором №23/12АИ або поверненню суми попередньої оплати.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представника позивача, його мотивовану оцінку кожного аргумента щодо наявності підстав для задоволення позову, суд, вбачає необгрутнованю та неприйнятною позицію позивача щодо стягнення з відповідача 664 035,48 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами з огляду на наступне законодавство та усталену судову практику:

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 693 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний оплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст.536 ЦК України).

Наразі, положення ст.536 ЦК України визначають можливість нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами лише за умови якщо таке передбачено в договорі сторін і саме в розмірі передбачуваному таким договором, або якщо таке нарахування визначено законом чи іншим актом цивільного законодавства.

Разом з чим, як підставу для нарахування до стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами позивач зазначив п.6.2. договору, однак зміст даного пункту як в договорі купівлі-продажу № 23/12АИ від 23.12.14 р. так і в додатковій угоді від 24.12.14р. не містить визначення нарахування в розмірі 100% від суми, що підлягає поверненню за непоставлений товар, саме як процентів за користування чужими грошовими коштами, а тому дана умова договору не може розцінюватись як підстава для нарахування до стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами.

Отже, за умови обґрунтування позивачем заявлених позовних вимог саме з посиланням на положення п.6.2. договору, здійсненний розрахунок відсотків за користування грошовими коштами із застосуванням 100% річних до суми попередньої оплати в 300 000 грн., відзначення як правову підставу заявленого позову положення ст.536 ЦК України, при цьому непередбачуваність саме в змісті в п.6.2. такої умови, суд не вбачає підстав для задоволення позову позивача.

При цьому, слід відмітити, що в п. 5.3. договору № 23/12АИ в редакції додаткової угоди від 24.12.14 р., передбачено нарахування Продавцю процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 40% річних з отриманої від Покупця суми передоплати і до дати фактичної поставки продукції, тобто за інше правопорушення, що свідчить про непередбачуваність сторонами в умовах п.6.2. процентів за користування чужими грошовими коштами як відповідальності за несвоєчасне повернення Продавцем грошових коштів сплачених за непоставлений товар, в розмірі 100% від суми, що підлягає поверненню та не може розцінюватись судом як недолік змісту зазначеного положення договору №23/12АИ.

Стосовно відзначення позивачем у своїх процесуальних заявах щодо застосування господарським судом при розгляді даної справи судової практики, передбаченої в постанові ВС від 14.03.18 р. у справі № 910/24853/13, в якій ВС дійшов висновку, що на суму попередньої оплати не нараховується індекс інфляції, три проценти річних, оскільки повернення суми попередньої оплати є поверненням суми авансу (а не грошовим зобовязанням) і на неї можуть нараховуватися лише проценти, передбачені ст.536 ЦК України, суд, з врахуванням встановлення в процесі розгляду даної справи № 916/730/18 не передбачуваності в договорі № 23/12АИ можливості нарахування на суму не своєчасно поверненої платнику попередньої оплати вартості товару процентів за користування чужими грошовими коштами в порядку ст.536 ЦК України, вважає, що наведена позиція ВС не впливає на прийняття судового рішення в даній справі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

З огляду на вищезазначені матеріали справи та проаналізовані положення чинного законодавства, суд, відмовляє повністю в задоволені заявлених позивачем позовних вимог щодо стягнення з відповідача 664 035,48 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню судом у повній мірі, сплачений ним судовий збір в сумі 9960,53грн. відшкодуванню йому не підлягає.

Керуючись ст.129, ст.233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ТОВ „Вторметекспорт (65003, м. Одеса, вул. Отамана Головатого, 67/69, ) у задоволенні заявлених позовних вимог повністю.

2. Судові витрати, а саме сплачений ТОВ «Вторметекспорт» судовий збір в сумі 9960,53грн. відноситься за рахунок останнього.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23 серпня 2018 р.

Суддя І.А. Малярчук