ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/1252/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АМБРОСІЯ, 61002, м. Харків, вул. Мироносицька, 529, кім. 21, ;

до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія Російський продукт, 63503, Харківська область, м. Чугуїв, вул. Музейна, 16 А, ;

про стягнення заборгованості за договором поставки у сумі 1 513 612, 32 грн.

за участю представників учасників справи:

позивача ОСОБА_1, довіреність №б/н від 02.05.2017;

відповідача не зявився;

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю АМБРОСІЯ звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія Російський продукт про стягнення заборгованості за договором поставки № 01/03/16 від 01.03.2016 у сумі 1 513 612, 32 грн..

В обґрунтування позову, позивач зазначає про те, що відповідачем в порушення умова договору поставки укладеного між ними не здійснено розрахунку за поставлений позивачем товар, що спричинило порушення прав позивачу та потягло за собою утворення заборгованості відповідача перед позивачем, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки у сумі 1 513 612, 32 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.05.2018 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі на 11.06.2018 о 10.30.

Протокольними ухвалами було відкладено підготовче засідання по справі на 03.07.2018.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 03.07.2018 на підставі ст.. 185 ГПК України закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.07.2018.

У судовому засіданні 16.07.2018 зявився представник позивача. В свою чергу ,представник відповідача у судове засідання не зявився, причину неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали-повідомлення про призначення справи до розгляду по суті за адресою, вказаною у позовній заяві, яка збігається з юридичною адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та інших громадських формувань, окрім цього, як вбачається повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідачем отримано ухвалу-повідомлення від 03.07.2018 за довіреністю ще 06.07.2018, що свідчить про те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Як визначено у п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК (стара редакція ГПК України). За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд розглядає справу за наявними матеріалами, у звязку з чим, суд дійшов висновку про можливість відкриття судового засідання з розгляду справи по суті, та заслухав вступне слово учасників справи у судовому засіданні 16.07.2018.

Повноважний представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором поставки 01/03/16 від 01.03.2016, яка становить 1 513 612,32грн., в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що позивачем належним чином виконано умови договору щодо поставки товару, а відповідачем прийнято товар, згідно умов договору, що підтверджується видатковими накладним доданими до матеріалів справи, разом з цим, в порушення умов договору, розрахунку з позивачем відповідачем не здійснено, у звязку з чим, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем щодо оплати за поставлений товар у розмірі 1 513 612,32грн..

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 16.07.2018, у звязку з необхідністю перевірки, повноважень особи представників відповідача, які здійснювали прийняття товару, які вказані в видаткових накладних, які долучені до матеріалів справи на підставі статті 216 ГПК України оголошено перерву у судовому засіданні до 06.08.2018 о 12.30.

У звязку з оголошенням перерви у судовому засіданні з розгляду справи по суті, відповідача, в порядку ст.. 120 ГПК України, повідомлено про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить відбиток штемпеля про відправку на зворотній частині Ухвали-повідомлення від 16.07.2018.

У судовому засіданні 06.08.2018, зявився представник позивача, відповідач правом на участь у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою «вручено за довіреністю 20.07.2018».

Встановивши всі необхідні обставини для розгляду справи та дослідивши докази у судовому засіданні представник позивача заявив про можливість переходу до стадії судових дебатів.

Повноважний представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором поставки № 01/03/16 від 01.03.2016 у сумі 1513612,32грн..

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

01 березня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Амбросія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК «Російський продукт» укладено договір поставки № 01/03/16 від 01.03.2016.

Відповідно до п. 1.1 договору, Постачальник зобовязується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товари у кількості, якості, асортименті, і за ціною, зазначений у видаткових накладних, а також інших товаросупровідних документах, які є невідємною частиною цього Договору з моменту їх підписання повноваженими представниками Сторін.

Пунктом 2.1 договору, встановлено, що поставка товару за даним договором здійснює/ться на умовах міжнародних правил «Інкотермс», умови поставки можуть бути змінені за домовленістю сторін. Місце поставки, «склад Постачальника»

Згідно п. 2.2. договору, перехід права власності на твар відбувається в момент передачі Товару Покупцеві і підписання видаткових накладних на товар.

Відповідно до п.п. З.1., 3.2, 3.3 договору, вартість товару за цим договором є договірною та зазначається у видаткових накладних на кожну партію товару. Покупець здійснює оплату за товар на умовах відтермінування оплати партії товару не більш ніж 30 календарних днів з моменту поставки партії товару.

Днем поставки є дата підписання видаткових накладних Покупцем.

Днем плати є день зарахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника.

Розрахунки за Договором здійснюються у будь-якій формі, яка не заборонена чинним законодавством, за домовленістю Сторін.

Відповідно до п. 8.1 договору поставки, договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє до « 31» грудня 2016 року, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного і належного виконання.

На виконання умов договору Постачальником було здійснено поставку товару Покупцеві на загальну суму 1 513 612,32 грн., що підтверджується видатковими накладними № ЮНС000115 від 01 серпня 2017 року на суму 148 252,32грн.; № 166 від 22 серпня 2017 року на суму 738 360,00грн.; № 169 від 28 серпня 2017 року на суму 627000,00грн.. Разом з цим, як вбачається з вказаних накладних відповідачем прийнято вказаний товар, що підтверджується наявністю відміток підпису та печатки «Для накладних №1» в графі «отримав Комірник ОСОБА_2», Окрім цього, на підтвердження повноваження представника відповідача, позивачем було надано для огляду суду оригінали вказаних накладних, а також додано оригінали довіреності представника відповідача на прийняття товару поставленого позивачем.

Проаналізувавши правовідносини між сторонами, які виникли з договору поставки №01/03/16 від 01.03.2016, суд дійшов висновку про те, що даний договір за своє правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч.1 ст. 181 ГК України, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Таким чином, заборгованість відповідача за договором поставки №01/03/16 від 01.03.2016 перед позивачем становить 1 513 612, 32 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 509 ЦК України, ст.173 ГК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 712 ЦК України, визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 73 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як встановлено матеріалами справи позивачем, згідно умов договору, поставлявся товар, що підтверджується видатковими накладними № ЮНС000115 від 01 серпня 2017 року, № 166 від 22 серпня 2017 року, № 169 від 28 серпня 2017 року на загальну суму 1 513 612, 32 грн., разом з цим, як встановлено матеріалами справи відповідачем прийнято товар, який поставлений позивачем, що підтверджується наявністю відміток підпису та печатки «Для накладних №1» в графі «Отримав Комірник ОСОБА_2», окрім цього повноваження представника відповідача, щодо приймання товару від позивача, встановлені довіреностями №4 від 01.08.2018 щодо прийняття товару згідно накладної ЮНС0000115 від 01.08.2017 та довіреністю №6 від 22.08.2017 на прийняття товару за видатковими накладними №166 від 22.08.2017 та №169 від 22.08.2018, таким чином суд дійшов висновку про те, що позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар згідно умов договору, у звязку з чим в останнього виник обовязок щодо здійснення розрахунку з позивачем у відповідності до п.п. 3.1, 3.2 та 3.3 договору поставки.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не виконано умов договору поставки щодо оплати товару поставленого позивачем згідно видаткових накладних № ЮНС000115 від 01 серпня 2017 року на суму 148 252,32грн.; № 166 від 22 серпня 2017 року на суму 738 360,00грн.; № 169 від 28 серпня 2017 року на суму 627000,00грн. у звязку з чим, суд задовольняє позов повністю.

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем заявлено до стягнення виключно судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору, разом з цим, як вбачається з платіжного доручення №1021 від 10.04.2018 на суму 22704,19грн. позивачем сплачено судовий збір у розмір 22704,19грн..

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, судовий збір, відповідно приписів ч. 1 ст. 129 ГПК України, покладається судом на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73-74, 76-79, 86, 126, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія Російський продукт (63503, Харківська область, м. Чугуїв, вул. Музейна, 16 А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АМБРОСІЯ (61002, м. Харків, вул. Мироносицька, 529, кім. 21, ) заборгованість за договором поставки №01/03/16 від 01.03.2016 у сумі 1 513 612,32грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 22704,19грн..

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 09.08.2018 р.

Суддя ОСОБА_3