РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"13" серпня 2018 р. Справа № 4/163-Б-10

Суддя (суддя-доповідач у справі) Рівненського апеляційного господарського суду Саврій В.А., перевіривши матеріали апеляційної скарги арбітражного керуючого Яроша Василя Юрійовича на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 18.07.2018р. у справі 4/163-Б-10 (суддя Крамар С.І.)

за заявою арбітражного керуючого Яроша В.Ю. в інтересах Колективного малого підприємства "Бахус", м.Волочиськ Хмельницької області

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Шарівка" Інституту сільського господарства західного Полісся Національної академії аграрних наук України", с.Шарівка Ярмолинецького району Хмельницької області

про стягнення 403 240,00 грн. як відшкодування вартості безпідставно отриманого майна

в межах справи

за заявою Головного управління ДФС у Хмельницькій області, м. Хмельницький Хмельницької області

до Колективного малого підприємства "Бахус", м. Волочиськ Хмельницької області

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду від 24.12.2010 р. порушено провадження у справі №4/163-Б-10.

Постановою суду області від 04.03.2011р. у справі №4/163-Б-10 визнано боржника банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру КМП "Бахус", ліквідатором призначено арбітражного керуючого Івахова Р.В. Ліквідатора зобов'язано провести ліквідаційну процедуру, скласти ліквідаційний баланс та подати його разом із звітом господарському суду для затвердження.

Ухвалою суду від 23.09.2014р. звільнено арбітражного керуючого Івахова Р.В. від виконання його обов'язків ліквідатора КМП "Бахус" і призначено ліквідатором арбітражного керуючого Яроша В.Ю.

Ухвалами суду області строк ліквідаційної процедури КМП "Бахус" було продовжено до 10.08.2018 року та зобов'язано ліквідатора подати ліквідаційний баланс та звіт про свою діяльність господарському суду для затвердження.

05.06.2018р. заявник (позивач) - арбітражний керуючий Ярош Василь Юрійович звернувся до суду (справа №924/465/18) з позовною заявою в інтересах Колективного малого підприємства „Бахус" м.Волочиськ Хмельницької області до Державного підприємства „Дослідне господарство „Шарівка" Інституту сільськогосподарського господарства західного Полісся Національної академії аграрних наук України" с.Шарівка Ярмолинецького району Хмельницької області з вимогою про відшкодування вартості безпідставно отриманого майна в сумі 403240,00грн.

Ухвалою суду від 07.06.2018р. (суддя Вибодовський О.Д.) справу №924/465/18 передано на розгляд господарського суду Хмельницької області в межах справи №4/163-Б-10 про банкрутство колективного малого підприємства „Бахус" м. Волочиськ Хмельницької області.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.06.2018р. справу №924/465/18 передано для розгляду в межах справи №4/163-Б-10 судді Крамару С.І.

Ухвалою від 22.06.2018р., господарський суд Хмельницької області, дослідивши матеріали заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху та зобов'язав заявника усунути виявлені недоліки протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали шляхом подання до суду: доказів, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи №4/163-Б копії поданої заяви і доданих до неї документів; доказів сплати судового збору у відповідному розмірі.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 18.07.2018р. у справі №4/163-Б-10 (суддя Крамар С.І.) заяву арбітражного керуючого Яроша В.Ю. в інтересах Колективного малого підприємства "Бахус" до Державного підприємства "Дослідне господарство "Шарівка" Інституту сільського господарства західного Полісся Національної академії аграрних наук України" про стягнення 403240,00 грн. як відшкодування вартості безпідставно отриманого майна повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою від 18.07.2018р., арбітражний керуючий Ярош В.Ю. звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суддя дійшов висновку, що подана апелянтом апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу (ГПК) України з огляду на таке.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.258 ГПК України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Щодо надання доказів сплати судового збору у відповідному розмірі, ліквідатором зокрема вказано, що виходячи із змісту норм Закону України „Про судовий збір", ліквідатор не може визначити, який розмір має бути ним сплачений. Зазначає, що, згідно пп.10 п.2. ст.4 Закону України „Про судовий збір" розмір судового збору, який сплачується із подання ліквідатором позовів до третіх осіб не вказано, а інші підпункти Закону ставок за такі позови в межах справи про банкрутство також не передбачають. Звертає увагу, що оскільки законом не визначено ставок судового збору за подання позовів в інтересах боржника до третіх осіб, які розглядаються в межах справи про його банкрутство, ліквідатор, з огляду на зазначені засади та принцип визначеності, не може визначити відповідну ставку. Тому скаржник не може відрахувати ставку судового збору відповідно до приписів пп.4 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", згідно якого судовий збір за подання до господарського суду апеляційних скарг у справі про банкрутство становить - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги,

Колегія суддів звертає увагу на наступне.

Положеннями ч.6 ст.12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою суду від 22.06.2018р. позов арбітражного керуючого Яроша Василя Юрійовича в інтересах Колективного малого підприємства „Бахус", м. Волочиськ, Хмельницької області до Державного підприємства „Дослідне господарство „Шарівка" інституту сільськогосподарського господарства західного полісся національної академії аграрних наук України", с.Шарівка, Ярмолинецького району, Хмельницької області про відшкодування вартості безпідставно отриманого майна в сумі 403 240,00грн. прийнято до провадження в межах справи №4/163-Б-10 про банкрутство Колективного малого підприємства „Бахус" м.Волочиськ Хмельницької області.

З моменту прийняття матеріалів справи ухвалою місцевого господарського суду для розгляду по суті в межах справи про банкрутство КМП „Бахус" спір між КМП „Бахус" та ДПДГ„Шарівка" набув характеру майнового спору в процедурі банкрутства, який зумовлює застосування господарським судом під час його розгляду спеціальних норм законодавства про банкрутство та визначення розміру ставки судового збору, що підлягає до сплати при поданні такого майнового спору, з урахуванням положень Закону України „Про судовий збір" щодо розміру судового збору у процедурах банкрутства. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №6/6 від 27.02.2018р.

Так, пп.10 п.2 ст.Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство; заяви про розірвання мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство, або визнання її недійсною, сплачується судовий збір у розмірі 2-х прожиткових мінімуму для працездатних осіб.

Аналізуючи наведене, оскільки зазначена норма є спеціальною, така норма застосовується та підлягає переважному застосуванню щодо до сплати судового збору при розгляді спорів у процедурах банкрутства.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, установлених законом.

Закон України „Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору (преамбула Закону).

Статтями 1, 2 даного Закону визначено, що судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Частина 2 статті 3 Закону містить перелік об'єктів, за які не сплавляється судовий збір, а ст.5 - перелік суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг, а також підстави звільнення від сплати судового збору осіб, які звертаються із заявами про захист не власних прав, а охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.

Отже, сплата судового збору є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого ст.55 Конституції України.

При цьому, у справі "Креуз проти Польщі" (п.53, "Case of Kreuz v. Poland", рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001р., надалі - Рішення) суд постановив, що "Право на суд", закріплене п.1 ст.6 Конвенції, не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому, що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Зокрема, такими обмеженнями є сплата судового збору при зверненні особи до суду.

Рішення Європейського суду з прав людини (п.60) постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Виходячи з аналізу норм законодавства України та практики Європейського суду з прав людини, вимога сплати судового збору при зверненні за захистом порушеного, оспорюваного або невизнаного права до суду, не є такою, що обмежує його право доступу до суду.

Тому, сума судового збору, яка підлягала сплаті заявником ліквідатором КМП „Бахус" - арбітражним керуючим Ярошем В.Ю. до суду першої інстанції становила - 3524,00 грн.

У відповідності до приписів пп.4 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, становить - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи вищевикладене, сума судового збору, яка підлягала сплаті заявником до суду апеляційної інстанції становила - 5286,00 грн.

Однак, до матеріалів апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Крім цього, відповідно до п.3 ч.3 ст.258 ГПК України, до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Однак, при зверненні з апеляційною скаргою апелянт не надав доказів надсилання копії скарги учасникам справи

При цьому зазначив, що докази надсилання копії апеляційної скарги іншим учасникам справи будуть надіслані до суду апеляційної інстанції додатково.

На момент винесення ухвали, зазначені докази до матеріалів справи долучені не були.

Враховуючи вищевикладене, для забезпечення розгляду апеляційної скарги арбітражному керуючому Ярошу Василю Юрійовичу потрібно надати суду докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, докази надіслання апеляційної скарги іншим учасникам справи.

Частиною 2 статті 260 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, підлягає залишенню без руху.

Відповідно до ч.1 ст.174 ГПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не виконано належним чином вимоги ст.258 ГПК України, що відповідно до ст.260 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Крім того, враховуючи наявність підстав для залишення апеляційної скарги без руху, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судом не розглядається.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Яроша Василя Юрійовича на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 18.07.2018р. у справі 4/163-Б-10 - залишити без руху.

2. Встановити апелянту - арбітражному керуючому Ярошу Василю Юрійовичу 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме: надати суду докази сплати судового збору, докази надіслання апеляційної скарги іншим учасникам справи.

3. Роз'яснити скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею-доповідачем та оскарженню не підлягає.

Суддя Саврій В.А.