номер провадження справи 18/55/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2018 справа № 908/1007/18

м. Запоріжжя

за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" - Кадирова Владислава Володимировича (юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Щорса (Євгена Коновальця), 36-Б; адреса для листування: 01014, м. Київ, вул. Дружби Народів, 38)

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (69118, АДРЕСА_1)

про стягнення 270056,69 грн.

господарський суд Запорізької області у складі судді Носівець В.В.

при секретарі судового засідання Чубар М.В.

учасники справи:

від позивача: Корчук Л.В., довіреність № б/н від 24.07.2018;

від відповідача: не з'явився;

Заявлено позов про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 270056,69 грн., з яких: 258914,10 грн. заборгованості за відсотками, 9810,49 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків та 1332,10 грн. 3% річних від суми прострочених відсотків. Позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 512-519, 526, 530, 536, 589, 610, 612, 629, 1046-1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 04.06.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі № 908/1007/18, присвоєно справі номер провадження 18/55/18, призначено підготовче судове засідання на 04.07.2018; оголошено перерву у підготовчому засіданні до 12.07.2018; підготовче провадження закрито 12.07.2018 та призначено розгляд справи по суті на 31.07.2018. Ухвалою суду від 24.07.2018 судове засідання перенесено на 06.08.2018. В судовому засіданні 06.08.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Судові засідання 12.07.2018 та 06.08.2018 проводились в режимі відеоконференції на підставі ухвал суду від 04.07.2018 та 26.07.2018.

Позивач підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві просив позов задовольнити у повному обсязі. Підставою для звернення з позовом до суду зазначено неналежне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором № 0 від 04.05.2007, укладеним акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (в подальшому - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»), правонаступником якого згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 є ПАТ «Дельта Банк», та ФОП ОСОБА_3. Згідно з умовами кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в розмірі 305000,00 грн. У зв'язку з невиконанням зобов'язань ФОП ОСОБА_3, первісний кредитор звернувся до Комунарського районного суду м. Запорожжя з позовною заявою до фінансових поручителів боржника про стягнення суми боргу за кредитним договором. Рішенням Комунарського районного суду м. Запорожжя від 31.03.2011 у справі № 2-1390/11 стягнуто в солідарному порядку з фінансових поручителів на користь ПАТ КБ «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором № 0 від 04.05.2007 у розмірі 385225,11 грн. Ухвалами суду від 23.11.2012 замінено сторону виконавчого провадження на ПАТ «Дельта Банк» та поновлено строки пред'явлення виконавчих листів де виконання. Зазначене рішення суду не виконано. Разом з тим, за кредитним договором продовжують нараховуватись проценти за користування кредитними коштами. Враховуючи положення договору та норми чинного законодавства, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення 258914,10 грн. заборгованості за відсотками на підставі кредитного договору № 0 від 04.05.2007, 9810,49 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків та 1332,10 грн. 3% річних від суми прострочених відсотків.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив; вимоги суду не виконав, відзив не надав, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Згідно ст. 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов'язковою. &?т;…&gп; Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п'ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Цей термін може бути скорочений судом у випадку, коли цього вимагає терміновість вчинення відповідної процесуальної дії. &?з;…&?е; Суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв'язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв'язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. &?м;…&gз;

Ухвали з інформацією про час та місце судового розгляду справи своєчасно направлялись судом на адресу відповідача.

Копія ухвали суду від 04.06.2018 про відкриття провадження у справі № 908/1007/18, що направлялася відповідачу на його адресу повернута відділенням поштового зв'язку до господарського суду Запорізької області із зазначенням причини повернення "за закінченням терміну зберігання". Судом перевірено адресу відповідача у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та з'ясовано, що вона збігається із адресою, що вказана позивачем при поданні позову.

Зазначене свідчить, що судом вжиті всі заходи щодо належного повідомлення відповідача про дату, місце і час розгляду справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на належне повідомлення відповідача про розгляд справи, суд вирішив за доцільне розглянути справу за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю в судовому засіданні представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» (в подальшому - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») (банк) та фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (позичальник, відповідач у справі) уклали 04.05.2007 кредитний договір № 0, згідно з п.п. 1.1, 1.2.2 якого банк зобов'язався надати позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) у національній валюті України в сумі 305000,00 грн. у терміни, встановлені графіком погашення кредиту (додаток № 1 до договору), але у будь-якому випадку не пізніше 03.05.2018 (далі - Договір).

Разом з тим, публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (продавець) та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (покупець, позивач у справі) 08.12.2011 укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого продавець погодився продати (відступити) права вимоги за кредитами, а покупець придбати права вимоги за кредитами та прийняти їх та сплатити ціну купівлі. Перелік прав вимоги за кредитами викладено у Додатку 1 до договору купівлі-продажу, до якого в тому числі включено права вимоги за кредитним договором № 0 від 04.05.2007.

Отже, публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» є стороною, кредитором (як зазначено у Договорі - банк) за кредитним договором № 0 від 04.05.2007.

Відповідно до п. 1.3.1 Договору за користування кредитними коштами процентна ставка встановлюється у розмірі 17,5% річних, за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк процентна ставка встановлюється у розмірі 26,25 % річних. Такий розмір ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором.

Пунктом 1.3.3 Договору визначено, що сторони домовились, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених підпунктом «а» та/або «б» п. 9.2 Договору.

Відповідно до п. 1.3.4 Договору нарахування процентів за цим Договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів НБУ та чинного законодавства України. Період нарахування процентів згідно умов цього Договору починаючи з дня фактичного надання коштів, якщо умовами пп. 1.3.2, 1.3.3, 9.2 Договору не передбачено іншу дату початку нарахування процентів, а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця.

При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність банку відповідно до умов Договору, якщо інша база нарахування процентів не передбачена умовами п. 1.3.2 та 1.3.3, 9.2 Договору.

Відповідно до п. 1.3.5 Договору позичальник зобов'язується сплачувати проценти у строк - з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти за користування кредитом. При цьому, остаточне погашення процентів повинно бути зроблено не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту.

Строк дії даного Договору встановлюється з дати його укладання і до повного погашення суми кредиту, плати за кредит та пені, у разі її нарахування (п. 9.5 Договору).

Відповідачем неналежно виконувалися прийняті на себе зобов'язання за кредитним договором № 0 від 04.05.2007 в частині повного та своєчасного погашення кредитної заборгованості та сплати процентів за користування кредитом, що стало підставою для звернення позивача - публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" - Кадирова Владислава Володимировича - з позовом до суду.

Слід зазначити, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 644 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 прийнято рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича, строком на 2 роки з 05.10.2015 до 04.10.2017 включно. Відповідно до Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 619 від 20.02.2017 продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та повноважень ліквідатора строком на 2 роки по 04.10.2019 включно.

Під час процедури ліквідації банків Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним і пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно до ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління майном та продає майно банку. Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси. До ліквідаційної маси банку включається будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку.

Згідно ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Норми права аналогічного змісту містить ст. 526 ЦК України.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання є недопустимою, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно кредитного договору, за приписами ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 ЦК України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У зв'язку з невиконанням зобов'язань ФОП ОСОБА_3, акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» (первісний кредитор) звернувся до Комунарського районного суду м. Запорожжя з позовною заявою до фінансових поручителів боржника про стягнення суми боргу за кредитним договором.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запорожжя від 31.03.2011 у справі № 2-1390/11 стягнуто в солідарному порядку з фінансових поручителів ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором № 0 від 04.05.2007 у розмірі 385225,11 грн. (268026,20 грн. - заборгованість за простроченим кредитом, 104368,07 грн. - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом, 4498,17 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 8332,67 - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запорожжя від 23.11.2012 у справі № 2-1390/11 замінено стягувача у виконавчому провадженні на публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та поновлено строки пред'явлення виконавчих листів де виконання.

Як свідчать матеріали справи, рішення Комунарського районного суду м. Запорожжя від 31.03.2011 у справі № 2-1390/11 на день розгляду даної справи не виконано.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, наявне рішення суду першої інстанції у справі, яке набрало законної сили та в якому встановлено, визнано судом та доведено ПАТ «Дельта Банк» факт існування заборгованості за кредитним договором.

Приписи ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України та зміст кредитного договору вказують на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання передбачених умовами договору сум.

Вказаної позиції також дотримується Верховний Суд України в своїй постанові від 23.09.2015 № 6-1206цс15.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 24.04.2018, відповідачем не сплачено 268026,20 грн. заборгованості за тілом кредиту (2310,09 грн. - за строковим кредитом та 265716,11 грн. - за простроченим кредитом).

Отже, відповідачу продовжують нараховуватись проценти за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору № 0 від 04.05.2007.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, станом на 13.05.2018 за відповідачем рахується 258914,10 грн. заборгованості по процентам за користування кредитними коштами в період з 01.06.2015 по 13.05.2018, з яких 21992,24 грн. заборгованість за строковими процентам, 236921,86 грн. - заборгованість за простроченими процентами.

Таким чином, факт наявності заборгованості відповідача по процентам за користування кредитом в сумі 258914,10 грн. в період з 01.06.2015 по 13.05.2018 є підтвердженим і позовні вимоги в цій частині задовольняються судом.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 9810,49 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частинами першою та четвертою ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Згідно із ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 7.1 Договору за порушення позичальником термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій, встановлених Договором, банк має право вимагати від позичальника, а позичальник при цьому зобов'язаний сплатити Банку додатково до плати за кредит пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від суми зазначеної простроченої заборгованості (суми кредиту та/або процентів по кредиту та/або комісій), розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості, за методом «факт/360» передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір встановлений чинним законодавством України.

Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 01.06.2017 по 13.05.2018 відповідачу нарахована пеня за несвоєчасне повернення процентів, яка становить 9810,49 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд визнав, що стягненню підлягає сума пені в заявленому позивачем розмірі 9810,49 грн. за період з 01.06.2017 по 13.05.2018.

За порушення виконання відповідачем грошового зобов'язання позивач просив стягнути з відповідача 3% річних від суми прострочених процентів у розмірі 1332,10 грн. за період з 01.06.2017 по 13.05.2018.

Інфляційні витрати пов'язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних - є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних суд визнав виконаним вірно, а тому вимога про стягнення 1332,10 грн. 3% річних від суми прострочених процентів за період з 01.06.2017 по 13.05.2018 судом задовольняється.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Доказів оплати наявної заборгованості по процентам, пені та 3% річних відповідач суду не надав. Відповідач не скористався наданим йому законом правом відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України, не надав до суду доказів, які могли б свідчити про належне виконання зобов'язань за кредитним договором.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному об'ємі.

Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача повністю.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (69118, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Щорса (Євгена Коновальця), 36-Б; адреса для листування: 01014, м. Київ, вул. Дружби Народів, 38, ідентифікаційний код 34047020) 258914,10 грн. (двісті п'ятдесят вісім тисяч дев'ятсот чотирнадцять грн. 10 коп.) заборгованості по процентам, 9810,49 грн. (дев'ять тисяч вісімсот десять грн. 49 коп.) пені за несвоєчасне повернення процентів, 1332,10 грн. (одну тисячу триста тридцять дві грн. 10 коп.) 3% річних та 4050,85 грн. (чотири тисячі п'ятдесят грн. 85 коп.) судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 13.08.2018.

Суддя В.В. Носівець