РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.08.2018Справа № 910/7581/18
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Грона"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Віп Ойл Груп"

про стягнення 242 290,80 грн.

Представники сторін:

не викликались.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства "Грона" до товариства з обмеженою відповідальністю "Віп Ойл Груп" про стягнення 242 290,80 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору поставки № ДП-27/12-12-2017 від 27.12.2017 р. належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання по поставці оплачено товару, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість у заявленому розмірі.

В позовній заяві позивач просить суд розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.06.2018 р. відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Віп Ойл Груп" отримала зазначену вище ухвалу 27.07.2018 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 019 (наявне в матеріалах справи).

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову, тому суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

27.12.2017 р. між приватним акціонерним товариством "Грона" та товариством з обмеженою відповідальністю "Віп Ойл Груп" укладено договір поставки № ДП-27/12-12-2017.

Відповідно до п.1.1 договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов'язується передавати у власність (поставляти), а покупець приймати та оплачувати товар, загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна визначається на підставі заявок покупця та закріплюється в рахунках-фактурах, що виставляються постачальником.

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 статті 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п. 1.6. договору, передача товару здійснюється окремими партіями, узгодженими сторонами.

Кількість і вартість товару (ціна за одиницю товару), що поставляється за даним договором, встановлюються в рахунках-фактурах на кожну окрему партію товару (п. 1.7. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору ціна одиниці товару, що включає в себе вартість доставки товару на об'єкти покупця, визначені в п. 4.4 договору, а також загальна вартість кожної партії товару встановлюються в рахунках-фактурах.

Згідно з п. 2.2. договору, загальна вартість договору визначається шляхом додавання загальної вартості кожної партії товару.

Розрахунки за кожну партію товару, в тому числі відшкодування вартості транспортних витрат постачальника (у разі транспортування товару за рахунок постачальника) здійснюються в безготівковому порядку по 100% попередньої оплати, у термін 1-го банківського дня з моменту виставлення рахунку, якщо інше не передбачено додатками до даного договору (п.3.1.).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Віп Ойл Груп" виставило позивачеві рахунок на оплату № 174 від 27.12.2017 р. на суму 242 290,80 грн. за паливо дизельне, у кількості 10 914,00 л.

Пунктом 3.2. договору визначено, що оплата здійснюється шляхом переказу покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника, що визначений у цьому договорі або окремо вказаний постачальником у відповідному рахунку-фактурі.

Приватне акціонерне товариство "Грона" здійснило оплату в розмірі 242 290,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 168 від 28.12.2017 р.

Згідно з п. 4.2. договору, поставка товару здійснюється на протязі 2-х банківських днів з дати отримання рахунку-фактури, який сторони погоджують згідно п.п. 1.1.-1.4. цього договору, які передаються факсом або особисто.

Відповідно до п. 4.3. договору, поставка товару здійснюється окремими партіями автомобільним транспортом постачальника.

Поставка товару здійснюється на умовах СРТ (перевезення сплачено до місця, вказаного покупцем) згідно міжнародних правил по тлумаченню термінів «ІНКОТЕРМС» в редакції 2010 року до додатково узгоджених заявками (іншими документами) об'єктів покупця (п. 4.4.).

У відповідності до п. 4.5. договору у разі неможливості або реальної загрози порушення строку поставки відповідної партії товару з вини чи інших обставин, які виникли у постачальника, останній негайно повідомляє про вказаний факт покупцю письмово, але не пізніше ніж за 5 робочих днів до дати поставки.

Відповідно до п. 5.1. договору, право власності на товар виникає у покупця в момент передачі товару покупцю, що фіксується видатковою накладною.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що прийомка товару по кількості здійснюється згідно Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпустку та облік нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України від 20.05.2008 № 281/171/578/155, прийомка товару за якістю відбувається згідно Інструкції про контроль якості нафти та нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України від 04.06.2007 р. № 271/121, безпосередньо по прибуттю товару, у разі невідповідності товару вимогам якості покупець відмовляється від прийомки даної партії товару та повідомляє постачальника негайно.

Відповідно до п. 9.1. договору, даний договір набуває чинності з моменту його укладення і діє до 31.12.2018 року.

Однак відповідач не здійснив поставку вказаного товару.

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ч.1 статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 статті 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

При цьому, визначене цією нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов'язання, внаслідок якої припиняється зобов'язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов'язання.

Позивач направив відповідачеві претензію вих. № 03/04-1 від 03.42018 р., відповідно до якої просить відповідача повернути на рахунок ПрАТ «Грона» кошти, що були переаховані в рахунок 100% попередньої оплати товару згідно платіжного доручення № 168 від 28.12.2017 року в сумі 24 2 290,80 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Віп Ойл Груп" відповіді не надало, суму попередньої оплати не повернуло.

Будь-яких доказів, що підтверджуються поставку відповідачем товару позивачеві станом на дату звернення з позовом до суду та повернення коштів суду не надано.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Таким чином, враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що позивачем здійснено передоплату на суму 242 290,80 грн., а відповідачем не поставлено товар та кошти не повернуто, тому позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми попередньої оплати в розмірі 242 290,80 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.. 129, ч.9 ст.165, ст.ст. 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Віп Ойл Груп" (04123, м. Київ, вулиця Бестужева, будинок 34, офіс 1, ідентифікаційний код 41230674) на користь приватного акціонерного товариства "Грона" (68534, Одеська обл., Тарутинський район, село Ламбрівка, ) попередню оплату в розмірі 242 290 (двісті сорок дві тисячі двісті дев'яносто) грн. 80 коп. та судовий збір в розмірі 3 634 (три тисячі шістсот тридцять чотири) грн. 36 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий