ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2018

м. Дніпро

Справа № 904/2685/18

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при помічникові судді, що здійснює за дорученням судді обов'язки секретаря судового засідання Мартиненко І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг

до Житлового кооперативу "Домостроитель-ІІІ", м. Кривий Ріг

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 708781грн.21коп., 3% річних у розмірі 4942грн.09коп., інфляційної складової у розмірі 11073грн.91коп., пені у розмірі 54986грн.08коп., 7% штрафу у розмірі 47792грн.37коп.

За участю представників:

Від позивача: не з’явився;

Від відповідача: не з’явився.

СУТЬ СПОРУ: Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулось до Житлового кооперативу "Домостроитель-ІІІ" з позовом про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 708781грн.21коп., 3% річних у розмірі 4942грн.09коп., інфляційної складової у розмірі 11073грн.91коп., пені у розмірі 54986грн.08коп., 7% штрафу у розмірі 47792грн.37коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу теплової енергії №633 від 01.11.2013р. в частині повної та своєчасної оплати поставленої ані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу .

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2018р., у зв`язку з неявкою представника відповідача, судом відкладено розгляд справи по суті на 08.08.2018р.

У судовому засіданні 08.08.2018р. позивач подав клопотання про долучення до матеріалів справи докази часткової оплати заборгованості в розмірі 317799грн.46коп., здійсненої відповідачем за період з 29.05.2018р. по 06.08.2018р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.2018р. розгляд справи по суті відкладався на 20.08.2018р.

До початку судового засідання, призначеного на 20.08.2018р., до канцелярії суду позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи докази часткової оплати заборгованості.

Згідно з пунктом 10 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України судові рішення вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2018р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2018р. та ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.2018р. про відкладення розгляду справи по суті були направлені відповідачу у справі в установленому законом порядку на адресу, вказану у спеціальному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 22.06.2018р., який наявний в матеріалах справи (а.с. 37-39).

Відповідач отримав зазначені вище ухвали суду, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №403, №347 (а.с.40,48).

З огляду на наведене, відповідач вважається повідомлений призначені судові засідання на 18.07.2018р., 08.08.2018р., 20.08.2018р. належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов'язки. Тому судове засідання проводиться за відсутності його повноважного представника і причини неявки цього представника у засідання судом не визнаються поважними.

На день розгляду справи у судовому засіданні від 20.08.2018р. будь-яких письмових заяв та клопотань від відповідача щодо відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до п. 9 статті 81 Господарського процесуального кодексу України, у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд може розглянути справу за наявними в ній доказами.

Враховуючи, що від відповідача повідомлення щодо неможливості участі у судовому засіданні від 20.08.2018р. до Господарського суду Дніпропетровської області не надходило, відзив на позовну заяву не подано, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

З’ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив.

01.11.2013 року між Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" (далі-теплопостачальна організація) та Житловим кооперативом "Домостроитель-ІІІ" (далі-споживач-покупець) підписаний договір №633 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (далі-договір).

Відповідно до пункту 2.1. договору теплова енергія постачається споживачу-покупцю в обсягах згідно з додатком №1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби:

- опалення та вентиляцію – в період опалювального періоду;

-          гаряче водопостачання – протягом року.

За умовами пункту 4.2.5. теплопостачальна організація-продавець має право виписувати рахунки для оплати спожитої ним теплової енергії у звітному періоді не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а також направляти акти здачі-прийняття послуг, які підтверджують обсяг отриманої теплової енергії та які повинні бути повернуті споживачем-покупцем в підписаному або в не підписаному вигляді до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку, у разі їх відсутності – розрахунковим способом.

Згідно з пунктами 6.1.,6.2. договору розрахунки за теплову енергію, що споживається проводяться в грошовій формі, відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до пункту 6.3. договору оплата за теплову енергію здійснюється споживачем-покупцем виключно грошовими коштами відповідно до тарифів шляхом 30% попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 днів до початку здійснення споживання. Решта 70% вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем-покупцем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місцем споживання теплової енергії.

Пунктом 7.2.7. договору передбачено, що за порушення строків сплати за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної суми. Період, за який нараховується штрафні санкції, становить три роки. Строк позовної давності, щодо стягнення штрафних санкцій, встановлено сторонами у три роки.

За умовами пункту 10.1. договору договір набуває чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання та дає до 31.10.2014 року керуючись частиною 3 статті 631 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 10.3. договору договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією зі сторін.

Сторонами підписано додатки до договору №1, 2, 3, (а.с.14-15) відповідно до яких теплопостачальна організація “постачальник” постачає споживачу в період з 01.10.2013 року по 30.09.2014 року теплову енергію в обсягах на рік 0,8969, з яких: на опалення - 0,5190Гкал, гарячу воду – 0,3779 Гкал, тариф 256грн.25коп. Теплова енергія відпускається Житлового кооперативу "Домостроитель-ІІІ" за адресою: 5 Зарічний, буд. 93.

Так, жодна із сторін письмово на виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір купівлі-продажу теплової енергії №633 від 01.11.2013р. є чинним протягом спірного періоду.

На виконання умов договору позивач в період з листопада 2017 року по квітень 2018 року включно поставив відповідачу теплову енергію, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №3932 від 30.11.2017 року на суму 136896грн.01коп., №5144 від 31.12.2017 року на суму 117182грн.98коп., №153 від 31.01.2018 року на суму 90169грн.04коп., №1203 від 28.02.2018 року на суму 205186грн.01коп., №2295 від 31.03.2018р. на суму 169344грн.53коп., №3290 від 17.04.2018 року на суму 26033грн.10коп., які наявні в матеріалах справи (а.с. 16-21). Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень до них.

Житловий кооператив "Домостроитель-ІІІ" розрахувався за поставлену теплову енергію частково в розмірі 36030грн.46коп., внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 708781грн.21коп. за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року, яка і була заявлена до стягнення.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов’язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов’язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов’язковості договору для виконання сторонами.

Позивачем надано докази сплати відповідачем заборгованості в розмірі 325029грн.95коп. за період з 29.05.2018р. по 14.08.2018р. підтверджується платіжними дорученнями наявними в матеріалах справи (а.с.52-129, 138-146).

Позивач з даним позовом звернувся до суду 18.06.2018 року. Відповідачем сплачено частково борг за період з 29.05.2018 року по 15.06.2018 року у сумі 15095грн.64коп., тобто до звернення позивачем до суду з позовом, у сумі 309934грн.31коп. за період з 18.06.2018 року по 14.08.2018 року, тобто у період розгляду даного спору.

Отже, станом на 20.08.2018р., відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі 383751грн.26коп.

Відповідно до частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про закриття провадження в частині стягнення суми основного боргу в сумі 309934грн.31коп., сплачені під час розгляду справи у зв’язку з відсутністю предмету спору.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов’язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідачем не були виконані зобов’язання з поставки товару, доказів припинення відповідних зобов’язань перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Згідно із положенням статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов’язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми теплової енергії у розмірі 383751грн.26коп., підтверджені матеріалами справи.

Позивачем помилково заявлено до стягнення з відповідача суму основного боргу в розмірі 15095грн.64коп., оскільки ця сума сплачена відповідачем до звернення позивачем до суду з позовом.

Крім того, позивач на підставі пункту 7.2.7. договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за загальний період з 21.12.2017 року до 29.05.2018 року в розмірі 54986грн.08коп. (розрахунок наявний в матеріалах справи а.с. 10).

За змістом пункту 7.2.7. договору передбачено, що за порушення строків сплати за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, суд зазначає, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Пункт 7.2.7. договору містить положення саме щодо формування розміру пені - "у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення", з якого не вбачається конкретного розміру пені, адже не більше подвійної облікової ставки НБУ це і 0,5 ставки НБУ, і 1,9 ставки НБУ. Таким чином, сторони не узгодили в договорі конкретний розмір пені.

За наведеного, вимога позивача про стягнення з відповідача пені задоволенню не підлягає.

Крім того, позивач на підставі пункту 7.2.7. договору нарахував та просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 47792грн.37коп. за загальний період з 21.12.2017 року до 29.05.2018 року кількістю 159 днів. Позивачем при здійсненні розрахунку не враховано 29.05.2018, фактично штраф нарахований за період з 21.12.2017 року по 28.05.2018 року включно (розрахунок наявний в матеріалах справи а.с. 10).

При перевірці розрахунку суми штрафу судом порушень не встановлено.

Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних 4942грн.09коп. та суму інфляційної складової в розмірі 11073грн.91коп. за загальний період з 21.12.2017 року до 29.05.2018 року кількістю 159 днів. Позивачем при здійсненні розрахунку не враховано 29.05.2018, фактично штраф нарахований за період з 21.12.2017 року по 28.05.2018 року включно (розрахунок наявний в матеріалах справи а.с. 10).

При перевірці розрахунку інфляційної складової та 3% річних порушень не встановлено.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу у сумі 383751грн.26коп., сума інфляційної складової у розмірі 11073грн.91коп., 3% річних у розмірі 4942грн.09коп., 7% штрафу у розмірі 47792грн.37коп.

В задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 15095грн.64коп. та пені у розмірі 54986грн.08коп. слід відмовити.

Частиною третьою статті 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі задоволення позовних вимог відповідачем після пред’явлення позову, суд присуджує стягнення понесених позивачем у справі витрат з відповідача.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, ст.ст. 3, 4, 13, 20, 41, 42, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 86, 91, 129, 231, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до Житлового кооперативу "Домостроитель-ІІІ" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 708781грн.21коп., 3% річних у розмірі 4942грн.09коп., інфляційної складової у розмірі 11073грн.91коп., пені у розмірі 54986грн.08коп., 7% штрафу у розмірі 47792грн.37коп. – задовольнити частково.

Стягнути з Житлового кооперативу "Домостроитель-ІІІ" (; Місцезнаходження: 50081, м. Кривий Ріг, мкрн. 5-й Зарічний, буд.93) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (; Місцезнаходження: 50014, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1) суму основного боргу у сумі 383751грн.26коп., суму інфляційної складової у розмірі 11073грн.91коп., 3% річних у розмірі 4942грн.09коп., 7% штрафу у розмірі 47792грн.37коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 11362грн.41коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В частині стягнення основного боргу в розмірі 309934грн.31коп. – закрити провадження.

В задоволенні позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 15095грн.64коп. та пені у розмірі 54986грн.08коп. - відмовити.

В судовому засіданні 20.08.2018р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 27.08.2018р.

Суддя Р.Г.Новікова