РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.07.2018Справа № 910/6528/18
Господарський суд міста Києва, в складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промвагонтранс" (01015, м. Київ, вул. Лаврська, буд. 18, корпус Ж; ідентифікаційний код 35617553)

про стягнення 9 884 грн. 52 коп.

без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промвагонтранс" про стягнення 9 884 грн. 52 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем обов'язку з оплати за користування вагонами № 95617916, № 95360368, № 95367249, № 95754529, № 95535944, 95612727.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що згідно поштового повідомленням № 857, відповідач повідомлявся ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 910/6528/18, проте, відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не надано.

Приймаючи до уваги, що відповідач повідомлявся про відкриття провадження у справі № 910/6528/18 належним чином та про те, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Так, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промвагонтранс" (замовник) та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) укладено договір № 7189-Є/900ЦТЛ-2017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги.

Відповідно до п. 1.1. договору предметом договору є надання перевізником замовнику послуг, пов'язаних з організацією та перевезенням вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) і проведення розрахунків за ці послуги.

За цим договором перевізник зобов'язується доставити прийнятий до перевезення вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачу), а Замовник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу та надані послуги, що пов'язані з цим перевезенням (п. 1.2. договору).

Пунктом 2.3.1. договору встановлено, що замовник зобов'язаний пред'являти перевізнику у визначені правилами перевезення вантажів терміни плани перевезень, заявки на подачу вагонів (контейнерів) та здійснювати навантаження (відвантаження) вантажів, що відправляються ними або прибувають на його адресу.

Передача замовлень на перевезення вантажовідправниками та їх узгодження перевізником здійснюється через автоматизовану систему "Месплан" з накладанням електронного цифрового підпису (далі-ЕЦП). У вказаному випадку замовлення у паперовому вигляді не надається.

Також пунктом 2.3.3. договору встановлено, що замовник зобов'язується сплачувати перевізнику за послуги, пов'язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги, відповідно до розділу 4 цього договору та додатків до нього.

Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2017.

Позивач у своєму позові зазначає, що оскільки по станції Збараж у відповідача немає власної під'їзної колії, подача вагонів-зерновозів для завантаження здійснювалась на під'їзну колію Товариства з обмеженою відповідальністю "Збаразький комбінат хлібопродуктів" згідно з поданою заявкою представником відповідача - ОСОБА_1, що діяв на підставі довіреності № 08 від 03.01.2017.

На підставі даної заявки (угоди) розрахунки за подачу-збирання вагонів, маневрову роботу, користування вагонами повинні проводитися у відповідності до умов договору про подачу та збирання вагонів № Л/ДН-2/13/1361/м/п від 01.09.2013.

Позивач вказує, що 29.11.2017 на адресу відповідача на станцію Збараж прибули власні вагони: № 95617916 по накладній № 32898, № 95360368 по накладній № 32897 та вагон № 95667249 по накладній № 32899.

У зв'язку із зайнятістю вантажних фронтів вагони № 95617916, № 95360368, № 95667249 були затримані на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта починаючи з 14 год. 45 хв. 29 листопада 2017 року, про що складено відповідний акт.

30.11.2017 по накладній № 41992827 прибув зерновоз № 95754529 по накладній № 41992777, зерновоз № 95535944 та по накладній № 41992702 зерновоз № 95612727.

Факт затримки вагонів зафіксовано актами загальної форми відповідно до п. 8 Правил користування вагонами-контейнерами, затвердженим наказом Мінтрансу України від 25.02.1999 № 113, на віднесення на відповідальність вантажовласника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Промвагонтранс", та які підписані повноважними працівниками без зауважень.

Згідно з пам'яткою про подавання вагонів № 576 вагони № 95617916, № 95360368, № 95667249, № 95754529, № 95535944 та № 41992702 подані на під'їзду колію Товариства з обмеженою відповідальністю "Збаразький комбінат хлібопродуктів" 02.12.2017 о 08 год. 05 хв., а повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами отримано залізницею о 10 год. 45 хв. 03.12.2017.

На виконання вимог наказу Міністерства інфраструктури України від 20.10.2017 № 357 та п. 3,4 Правил користування вагонами-контейнерами, затвердженим наказом Мінтрансу України від 25.02.1999 № 113 (далі - Правила) станцією Збараж було складено відомість № 03120045 плати за користування вагонами, однак представник відповідача не погодився із зазначеними нарахуваннями та підписав дану відомість із зауваженням.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку 07.02.2018 позивач звернувся до відповідача з претензією № 3/02-ДНЮ.

Відповідач у своїй відповіді на претензію № 26-07/792 від 05.03.2018 зазначив, що частково затримка відбулася з вини залізниці, зокрема, загальний час затримки вагонів з вини залізниці складає 17 год. 25 хв., а тому відповідач погоджується відшкодувати позивачу 4 869,60 грн. без урахування ПДВ, проте, позивач вважає, що така позиція суперечить чинному законодавству і не відповідає дійсним обставинам справи.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України вказано, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із позову, відповідач замовив 45 вагонів на листопад 2017 року по станції Збараж для навантаження зерна.

Відповідно до наявних в матеріалах справи накладних № 32898, № 32897 та № 32899, 29.11.2018 прибули вагони № 95617916, № 95360368, № 95667249 (відповідно), а 30.11.2017 згідно з накладних № 41992827, № 41992777 та № 41992702 прибули зерновози № 95754529, № 95535944 та № 95612727 (відповідно).

Факт затримки зафіксовано актами загальної форми на віднесення на відповідальність відповідача, а саме: актом № 1126 від 29.11.2017 засвідчено початок затримки вагонів № 95617916, № 95360368 та № 95667249 - 17 год. 45 хв. 29.11.2017, а актом № 1146 від 02.12.2017 засвідчено закінчення затримки даних вагонів - 08 год. 05 хв. 02.12.2017 .

Так само актом № 1132 від 30.11.2017 засвідчено початок затримки вагонів № 95754529, № 95535944, № 95612727 - 01 год. 15 хв. - 30.11.2017, а актом № 1147 від 02.12.2017 засвідчено закінчення затримки даних вагонів - 08 год. 05 хв. 02.12.2017.

Суд вказує, що зазначені вище акти наявні в матеріалах справи та відповідно підписані повноважним представником відповідача - ОСОБА_1, який діяв на підставі довіреності № 08 від 03.01.2017.

За весь час затримки з вини вантажовласника було нарахована плата за користування вагонами за відомостями форми ГУ-46 № 03120045 в сумі 8 237, 10 грн. без ПДВ.

Відповідно до положень частини п'ятої статті 307 Господарського Кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного Кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, з подальшими змінами (далі - Статут), взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Статтею 46 Статуту встановлено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

За приписами статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Плата за користування вагонами нараховується відповідно до ст.ст. 119, 125 Статуту залізниць України, п.п. 3, 4, 5, 6, 8, 9, 10, 12 Правил користування вагонами, затверджених наказом Мінтрансу України від 25.02.1999 № 113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458, Розділу V Тарифного керівництва №1, затвердженого наказом Мінтрансу № 551 від 15.11.1996.

Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 20.10.2017 № 357 (зареєстрованого у Мінюсті України 26.10.2017 за № 1314/31182 коефіцієнт, що застосовується до плати за користування становить 2,647.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а та Актів загальної форми ГУ-23.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника.

Правилами користування вагонами встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на підходах до станції призначення.

Відповідно до пунктів 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Як вбачається з матеріалів справи, станцією затримки Збараж були оформлені відповідні документи, в тому числі акти про затримку вагонів форми ГУ -23 № 1126 від 29.11.2017, № 1132 від 30.11.2017, № 1146 від 02.12.2017, № 1147 від 02.12.2017 на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції відповідно до Тарифного керівництва № 1 (затверджене наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356) розрахована плата за користування спірними вагонами за відомістю форми ГУ-46 № 03120045 в розмірі 8 237, 10 грн. (без урахування ПДВ в розмірі - 1 647, 42 грн.).

Суд також зазначає, що зазначена вище відомість № 03120045 була підписана представником відповідача із застереженням такого змісту: "З нарахуваннями не згідний, так як вагони певний період часу простоювали з вини залізниці (відсутність маневреного локомотива)".

Однак таке заперечення представника відповідача не відповідає фактичним обставинам справи оскільки як вбачається із пам'яток про подавання вагонів № 567, № 568, № 569, № 570, № 571, № 572, № 573, № 574, № 575 та № 576 6форма ГУ-45) та збирання вагонів № 545, № 549, № 546, № 547, № 548, № 550, № 552, № 551, № 553, № 554, що маневрений локомотив щодня, в тому числі в період затримки, працював на станції Збараж.

Також суд, вказує, що із наявної в матеріалах справи відповіді на претензію № 26-07/792 від 05.03.2018 вбачається, що відповідач не погоджується з позицією позивача та зазначає, що акти загальної форми ГУ 23 № 1126, № 1146, № 1132, № 1147, що підтверджують факт затримки вагонів № 95360368, № 95367249, № 95617916, № 95535944, № 95612727 взагалі не надавалися на підпис представнику відповідача - ОСОБА_1

Проте, судом встановлено, що в матеріалах справи наявні зазначені вище акти форми ГУ 23, які містять підпис представника відповідача - ОСОБА_1 та підписи комерційних агентів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Також в підтвердження того, що акти на закінчення затримки вагонів № 1126, № 1146, № 1132, № 1147 підписувалися представником відповідача, є наявні в матеріалах справи письмові пояснення комерційних агентів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про засвідчення даного факту.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не спростував заявлених позовних вимог та не надав суду жодних доказів, з яких вбачалося б, що затримка вагонів відбулася з вини позивача, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно нарахувано відповідачу плати за користування вагонами.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промвагонтранс" (01015, м. Київ, вул. Лаврська, буд. 18, корпус Ж; ідентифікаційний код 35617553) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) плату за користування вагонами в розмірі 9 884 (дев'ять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. 52 коп. та витраті по сплаті судового у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 30.07.2018

Суддя Д.О. Баранов