ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" серпня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2132/17

За позовом: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 адреса для листування: 65026, АДРЕСА_2; ІПН НОМЕР_1)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський будівельний комплекс" (65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, б. 35, офіс 615; )

про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Лазуренко Є.С.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_4- на підставі ордеру серії ОД №276992 від 08.05.2018 р.

Від відповідача: Колесников К.Г. - на підставі довіреності від 04.01.2018 р.; Михайленко В.В. - на підставі довіреності від 02.08.2017 р.

В засіданні брали участь:

Від позивача: ОСОБА_4- на підставі ордеру серії ОД №276992 від 08.05.2018 р.

Від відповідача: Колесников К.Г. - на підставі довіреності від 04.01.2018 р.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, ОСОБА_1 (далі-ОСОБА_1), звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі- ТОВ) "Морський будівельний комплекс" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Морський будівельний комплекс" від 02.12.2015р., оформленого протоколом № 2 в частині: "п.3. Про збільшення статутного капіталу Товариства", "п.4 Про перерозподіл часток у статутному капіталі Товариства", "п. 5 Зміна відомостей про учасників Товариства", "п.6 Про внесення змін до Статуту Товариства".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30 серпня 2017 р. порушено провадження у справі № 916/2132/17.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19 жовтня 2017 р. задоволено клопотання відповідача та зупинено провадження у справі № 916/2132/17 до розгляду господарським судом Одеської області справи № 916/975/16. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 29.11.2017р. ухвалу господарського суду Одеської області від 19.10.2017р. залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 23.03.2018р. скасовано постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29.11.2017р. та ухвалу господарського суду Одеської області від 19.10.2017р. скасовано, справу направлено до господарського суду Одеської області для продовження розгляду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16 квітня 2018 р. поновлено провадження у справі № 916/2132/17 та прийнято справу № 916/2132/17 до розгляду за правилами ГПК України (у редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017р.) в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 11.06.2018р. продовжено строк підготовчого провадження у справі № 916/2132/17 на тридцять днів.

Ухвалою суду від 03.07.2018р. закрито підготовче провадження у справі № 916/2132/17 та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Як зазначив позивач у справі, ОСОБА_1 є засновником та учасником ТОВ «Морський будівельний комплекс з 2002 р. та по теперішній час.

12 квітня 2016р. , при реєстрації учасників загальних зборів учасників ТОВ "Морський будівельний комплекс", ОСОБА_1 дізнався, що його частка у статутному капіталі зменшилась, а саме; з частки у розмірі 25% до частки у розмірі 2,8 % статутного капіталу ТОВ шляхом збільшення статутного капіталу іншим учасником товариства ОСОБА_6 з частки у розмірі 75% у статутному капіталі ТОВ до частки у розмірі 97,2 %.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який сформований 12.04.2016р., державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, зміна статутного або складеного капіталу, зміна складу або інформації про засновників була здійснена 03.12.2015р. за №0015228, про що ОСОБА_1 дізнався тільки 12.04.2016р.

Позивач вважає, що рішення загальних зборів учасників товариства, на яких вирішувалося питання щодо збільшення статутного капіталу товариства, зміни складу або інформації про засновників, а також державної реєстрації змін до установчих документів є протиправним та таким, що прийнято з порушенням його корпоративних прав, у зв'язку з чим має бути визнано судом недійсним з огляду на наступне.

Позивач зазначив, що ТОВ "Морський будівельний комплекс" було створене на підставі рішення зборів учасників товариства від 19.03.2002р., оформленого протоколом №1 від 19.03.2002р., та зареєстроване як юридична особа Малиновською районною адміністрацією виконавчого комітету Одеської міської ради 25.03.2002р. за реєстраційним №03567960Ю0021068.

Станом на день прийняття оспорюваного рішення та проведення загальних зборів ТОВ "Морський будівельний комплекс", а саме: на 02.12.2015р. , учасниками товариства були - ОСОБА_6 з часткою в статутному капіталі вказаного товариства у розмірі 75% та ОСОБА_1 з часткою 25 % статутного капіталу відповідно.

За положеннями ч.1 ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" та п.5.1 Статуту товариства, учасники товариства мають право, зокрема, брати участь в управлінні справами товариства, отримувати частку прибутку від діяльності товариства; одержувати дані та відомості щодо діяльності товариства, стану його майна, розмірів прибутку та збитків; вийти з товариства в установленому порядку; здійснювати відчуження часток у статутному капіталі товариства, тощо.

Як зазначає позивач, згідно оскаржуваного рішення загальних зборів учасників ТОВ "Морський будівельний комплекс" від 02.12.2015р., оформленого протоколом № 2 , на зборах було вирішено, зокрема:

- у зв'язку із відсутністю у товариства вільних коштів для виплати дивідендів, згідно протоколу загальних зборів № 1 від 30.03.2015р. та необхідністю поповнення обігових коштів товариства не виплачувати отриманий та не розподілений прибуток за 2014р. у розмірі 400 000 грн. та використати ці кошти для збільшення обігових коштів товариства.

- для поповнення обігових коштів товариства змінити розмір статутного капіталу товариства шляхом його збільшення на 1 000 000 грн. за рахунок внеску ОСОБА_6 у розмірі 1 000 000 грн. на розрахунковий рахунок товариства; зобов'язати вказану особу внести грошові кошти у вказаній сумі не пізніше трьох банківських днів з моменту прийняття цього рішення;

- у зв'язку із збільшенням статутного капіталу товариства здійснити перерозподіл часток у статутному капіталі товариства з врахуванням його збільшення наступним чином:

- ОСОБА_6 - 97,2 % статутного капіталу товариства, що складає 1 093 750,00 грн.;

- ОСОБА_1 - 2,8 % статутного капіталу товариства, що складає 31 250,00 грн.;

- у зв'язку із збільшенням статутного капіталу товариства та перерозподілом часток учасників у статутному капіталі товариства, затвердити нову редакцію статуту товариства;

- уповноважити підписати статут у новій редакції голову та секретаря зборів, також уповноважити директора товариства провести державну реєстрацію збільшення статутного капіталу товариства та нової редакції статуту для чого підготувати та підписати усі необхідні документи та подати їх до органу державної реєстрації у встановленому законом порядку.

Позивач зазначає, що внаслідок збільшення статутного капіталу ТОВ "Морський будівельний комплекс" реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції була реєстрована нова редакція Статуту товариства та внесені зміни щодо перерозподілу часток засновників.

Пунктом 6.11 Статуту передбачено, що внесення додаткових вкладів встановлюється у чинному законодавстві. При цьому, відповідно до ст.51 Закону України «Про господарські товариства» зміна вартості майна, внесеного як вклад, та додаткові внески учасників не впливають на розмір їх частки у статутному капіталі, вказаної в установчих документах товариства, якщо інше не передбачено установчими документами.

Позивач також зазначив, що установчі документи ТОВ "Морський будівельний комплекс" норму про порядок та зміни часток засновників у статутному капіталі товариства не містять та ними не визначено порядку внесення додаткових внесків. За таких обставин, норма ч.2 ст. 51 Закону України «Про господарські товариства» є імперативною, за умовами якої законом заборонено зміну розміру часток учасників внаслідок додаткових внесків. Відтак, інших умов щодо наслідків внесення додаткових внесків до статутного капіталу Статут ТОВ "Морський будівельний комплекс" в редакції, яка була чинна на момент прийняття загальними зборами спірних рішень, не містить.

Фактично, як вважає позивач, у порушення імперативної норми ст.51 Закону України «Про господарські товариства», рішенням загальних зборів від 02.12.2015р. за рахунок додаткових внесків одного учасника товариства була зменшена без згоди позивача його частка в статутному капіталі ТОВ "Морський будівельний комплекс" , що є порушенням його корпоративних прав, які включають: право власності на частку в статутному капіталі товариства та правомочності на участь в його діяльності, право на отримання дивідендів та, у разі виходу за складу учасників товариства, право на виплату вартості майна товариства пропорційно його частці в статутному капіталі.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що рішення загальних зборів учасників ТОВ "Морський будівельний комплекс" від 02.12.2015р. про збільшення статутного капіталу з перерозподілом часток учасників в статутному капіталі товариства із зміною частки позивача в сторону зменшення без його згоди є таким, що прийнято в порушення імперативної норми ст. 51 Закону „Про господарські товариства", що також є підставою для визнання його недійсним.

В обґрунтування позову позивач також зазначає, що відповідно до ст.58 Закону України „Про господарські товариства" загальні збори учасників (засновників) товариства з обмеженою відповідальністю є вищим органом управління юридичною особою. Відповідно до положень ч.5 ст.61 Закону України „Про господарські товариства" про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Позивач також зазначив, що Стаття 1 Протоколу N 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У постанові від 27.02.2018р. у справ №918/92/17 Верховний Суд, з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" від 25.07.2002 , дійшов висновку , що надання можливості одному із учасників товариства з обмеженою відповідальністю, який володіє часткою, що має вирішальний вплив при прийнятті рішень на загальних зборах товариства, права самостійно збільшувати статутний капітал товариства без врахування на засадах пропорційності часток інших учасників, що фактично призводить до їх зменшення, свідчить про невідповідність таких рішень загальних зборів наведеним нормам законодавства, принципу верховенства права та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідно про порушення прав та законних інтересів учасника товариства.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що наявні підстави для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Морський будівельний комплекс" від 02.12.2015р., оформленого протоколом № 2 в частині: "п.3. Про збільшення статутного капіталу Товариства", "п.4 Про перерозподіл часток у статутному капіталі Товариства", "п. 5 Зміна відомостей про учасників Товариства", "п.6 Про внесення змін до Статуту Товариства".

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивач, застосовуючи до спірних правовідносин положення ч.2 ст. 51 Закону України „Про господарські товариства", не врахував те, що законодавець встановлює відсутність наслідків у вигляді зміни розміру частки у статутному капіталі лише у випадку внесення учасниками додаткових внесків, які не є вкладами до статутного капіталу та не пов'язані зі збільшенням його розміру.

Поряд з цим, на думку відповідача, позивачем не було враховано положення норм діючого законодавства, які визначають порядок формування статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, зміни його розміру та розподілення між учасниками товариства часток в статутному капіталі.

Відповідач зазначив, що передбачений в установчому документі розмір статутного капіталу товариства розподіляється на частки кожного учасника пропорційно вартості його вкладу, тобто частка учасника в статутному капіталі товариства має відповідати вартості його майнової участі в такому капіталі. Відтак, особливістю статутного капіталу товариства є його поділ на частки кожного з учасників, які відповідно до цих часток здійснюють управління товариством в межах та порядку, визначених законодавством та установчим документом.

Таким чином, як зазначив відповідач, розмір часток товариства встановлюється статутом, а право на частку є зустрічним надбанням, яке отримує учасник від товариства при внесенні вкладу до статутного капіталу товариства. Відтак, відповідач вважає, що збільшення статутного капіталу за рахунок внесків учасників товариства впливає на розмір їх частки у статутному капіталі, що не було враховано позивачем, у зв'язку з чим ним помилково застосовано положення ч.2 ст. 51 Закону України „Про господарські товариства".

Також, відповідач зазначає, що позивачем залишено поза увагою п.9.3.2. та п.9.3.3. розділу 9 Статуту ТОВ "Морський будівельний комплекс" у редакції 2008р., відповідно до яких питання зміни розміру статутного капіталу товариства та порядку внесення учасниками додаткових вкладів вирішується загальними зборами учасників товариства.

Крім того, відповідач зауважив, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень. Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку із порушенням прямих вказівок закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму (ст.ст. 59 та 60 Закону України "Про господарські товариства", ст.ст. 41 та 42 Закону України "Про акціонерні товариства", ст. 15 Закону України "Про кооперацію"); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (ч. 6 ст. 42 Закону України "Про акціонерні товариства"); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах (ч. 5 ст. 61 Закону України "Про господарські товариства"); відсутність протоколу загальних зборів ТОВ (ч. 6 ст. 60 Закону України "Про господарські товариства"); відсутність протоколу загальних зборів АТ, підписаного головою і секретарем зборів (ст. 46 Закону України "Про акціонерні товариства"). Під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, господарський суд повинен оцінити, як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення (п.2.13. Постанови Пленуму ВГСУ №4 від 25.02.2016р. „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин").

Таким чином, ТОВ "Морський будівельний комплекс" вважає, що при скликанні та проведенні зборів, що відбулися 02.12.2015р., було чітко дотримано вимог чинного законодавства, що, вказує на відсутність правових підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Морський будівельний комплекс" від 02.12.2015р.

Розглянув матеріали справи, на підставі норм чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку :

Згідно ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судом встановлено, що ТОВ «Морський будівельний комплекс» було створене на підставі рішення зборів учасників товариства від 19.03.2002р., оформленого протоколом №1 від 19.03.2002р., та зареєстроване, як юридична особа, Малиновською районною адміністрацією виконавчого комітету Одеської міської ради від 25.03.2002р. за реєстраційним №03567960Ю0021068.

Станом на день прийняття оспорюваного рішення та проведення загальних зборів ТОВ „МБК", а саме, на 02.12.2015р., учасниками товариства були - ОСОБА_6 з часткою в статутному капіталі вказаного товариства у розмірі 75% та ОСОБА_1 з часткою 25 % статутного капіталу відповідно.

12 квітня 2016р. при реєстрації учасників загальних зборів учасників ТОВ "Морський будівельний комплекс" ОСОБА_1 дізнався, що його частка у статутному капіталі зменшилась, а саме, з частки у розмірі 25% до частки у розмірі 2,8 % статутного капіталу шляхом збільшення статутного капіталу іншим учасником товариства ОСОБА_6 з частки у розмірі 75% у статутному капіталі до частки у розмірі 97,2 %.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який сформований 12.04.2016р., державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, зміна статутного або складеного капіталу, зміна складу або інформації про засновників була здійснена 03.12.2015р. за №0015228.

Як встановлено судом, на загальних зборах учасників ТОВ "Морський будівельний комплекс" від 02.12.2015р., оформлених протоколом № 2, було вирішено, зокрема:

- у зв'язку із відсутністю у товариства вільних коштів для виплати дивідендів, згідно протоколу загальних зборів № 1 від 30.03.2015р. та необхідністю поповнення обігових коштів товариства не виплачувати отриманий та не розподілений прибуток за 2014р. у розмірі 400 000 грн. та використати ці кошти для збільшення обігових коштів товариства.

- для поповнення обігових коштів товариства змінити розмір статутного капіталу товариства шляхом його збільшення на 1 000 000 грн. за рахунок внеску ОСОБА_6 у розмірі 1 000 000 грн. на розрахунковий рахунок товариства; зобов'язати вказану особу внести грошові кошти у вказаній сумі не пізніше трьох банківських днів з моменту прийняття цього рішення;

- у зв'язку із збільшенням статутного капіталу товариства здійснити перерозподіл часток у статутному капіталі товариства з врахуванням його збільшення наступним чином:

- ОСОБА_6 - 97,2 % статутного капіталу товариства, що складає 1 093 750,00 грн.;

- ОСОБА_1 - 2,8 % статутного капіталу товариства, що складає 31 250,00 грн.;

- у зв'язку із збільшенням статутного капіталу товариства та перерозподілом часток учасників у статутному капіталі товариства, затвердити нову редакцію статуту товариства;

- уповноважити підписати статут у новій редакції голову та секретаря зборів, також уповноважити директора товариства провести державну реєстрацію збільшення статутного капіталу товариства та нової редакції статуту для чого підготувати та підписати усі необхідні документи та подати їх до органу державної реєстрації у встановленому законом порядку.

На підставі зазначеного Протоколу загальних зборів, внаслідок збільшення статутного фонду ТОВ «МБК» реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції була реєстрована нова редакція Статуту товариства та внесені зміни щодо перерозподілу часток засновників.

Згідно ст.167 Господарського кодексу України корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Корпоративні права за своєю правовою природою є сукупністю майнових та особистих немайнових прав, які згідно ч.2 ст.656 Цивільного кодексу України можуть виступати предметом договору купівлі-продажу, до договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає зі змісту або характеру цих прав.

Рішення загальних зборів учасників господарського товариства є актом корпоративного управління колективних власників господарського товариства, тобто, позовна вимога про скасування рішення загальних зборів учасників господарського товариства є такою, що направлена на захист корпоративного права, відповідно, має вирішуватися на підставі норм, що регулюють корпоративне право.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.1, ст.50 Закону України „Про господарські товариства" господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. Товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

За положеннями ч.1 ст. 10 Закону України "Про господарські товариства"( в редакції станом на дату прийняття оспорюваного рішення), з якими цілком кореспондуються норми п.5.1 Статуту ТОВ "Морський будівельний комплекс" , учасники товариства мають право, зокрема, брати участь в управлінні справами товариства, отримувати частку прибутку від діяльності товариства; одержувати дані та відомості щодо діяльності товариства, стану його майна, розмірів прибутку та збитків; вийти з товариства в установленому порядку; здійснювати відчуження часток у статутному капіталі товариства, тощо. Крім того, у відповідності до положень ст. 116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, зокрема, брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом. Право брати участь в управлінні товариством може бути реалізовано учасником товариства при прийнятті участі у загальних зборах товариства, на яких вирішують ті чи інші питання діяльності товариства.

Дійсно, як зазначив відповідач у справі, п.9.3.2. та п.9.3.3. розділу 9 Статуту ТОВ "Морський будівельний комплекс" у редакції 2008р., передбачають, що питання внесення змін до Статуту товариства, зміна розміру статутного капіталу товариства, встановлення розміру, форми та порядку внесення учасниками додаткових вкладів вирішується загальними зборами учасників товариства. Але, при цьому, пунктом 6.11 Статуту передбачено, що внесення додаткових вкладів встановлюється у чинному законодавстві.

При цьому, відповідно до ст.51 Закону України «Про господарські товариства» ( в редакції станом на дату прийняття оспорюваного рішення) зміна вартості майна, внесеного як вклад, та додаткові внески учасників не впливають на розмір їх частки у статутному капіталі, вказаної в установчих документах товариства, якщо інше не передбачено установчими документами.

Відповідно до ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання , кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Отже, підставою для звернення до суду є саме порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів юридичної особи.

Згідно п.2.12. Постанови Пленуму ВГСУ №4 від 25.02.2016р. „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи не є правочинами у розумінні статті 202 ЦК України. До цих рішень не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину, і, відповідно, правові наслідки недійсності правочину за статтею 216 ЦК України. Зазначені рішення є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

З урахуванням зазначеного, враховуючи матеріали справи, на думку суду, наявні підстави вважати, що у зв'язку із прийняттям загальними зборами ТОВ "Морський будівельний комплекс", що відбулися 02.12.2015р. , певних рішень була зменшена без згоди ОСОБА_1 його частка в статутному капіталі ТОВ з 25% до 2,8 % , що є порушенням його корпоративних прав, які включають право власності на частку в статутному капіталі товариства та правомочності на участь у його діяльності, право на отримання дивідендів, та, у разі виходу зі складу учасників товариства, право на виплату вартості майна товариства пропорційно його частці у статутному капіталі.

Відповідно до частини 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частиною 1 статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, у зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.

Стаття 1 Протоколу N 1 до Конвенції передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Морський будівельний комплекс" від 02.12.2015р., оформленого протоколом № 2 в частині: "п.3. Про збільшення статутного капіталу Товариства", "п.4 Про перерозподіл часток у статутному капіталі Товариства", "п. 5 Зміна відомостей про учасників Товариства", "п.6 Про внесення змін до Статуту Товариства".

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові втрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський будівельний комплекс" від 02.12.2015р., оформлене протоколом № 2 в частині: "п.3. Про збільшення статутного капіталу Товариства", "п.4 Про перерозподіл часток у статутному капіталі Товариства", "п. 5 Зміна відомостей про учасників Товариства", "п.6 Про внесення змін до Статуту Товариства".

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський будівельний комплекс" (65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, б. 35, офіс 615; ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 адреса для листування: 65026, АДРЕСА_2; ІПН НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Повне рішення складено 13 серпня 2018 р.

Суддя Н.В. Рога