ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2018 р. Справа № 911/624/18

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., при секретарі судового засідання Литовці А.С., розглянувши матеріали справи

за позовом виконувача обов'язків керівника Броварської місцевої прокуратури

в інтересах держави в особі Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області

до фермерського господарства «Журавушка»

про стягнення збитків у сумі 1 240 300,00 грн.

за участю представників сторін:

прокурор: Борисюк А.А. - посвідчення № 050033 від 12.06.2018;

Гармаш В.В. - посвідчення № 039375 видане 15.01.2016;

позивач: Рябченко Ю.А. - предст. за дов. від 25.01.2018;

відповідач: Плакся С.Л. - голова.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернувся виконуючий обов'язки керівника Броварської місцевої прокуратури (далі - прокурор) з позовом в інтересах держави в особі Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області (далі - позивач, селищна рада) до фермерського господарства «Журавушка» (далі - відповідач, ФГ «Журавушка») про стягнення збитків у розмірі 1 240 300,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані неправомірною бездіяльністю відповідача у вигляді невиконання ФГ «Журавушка» встановленого статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» обов'язку щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, внаслідок чого територіальній громаді смт Велика Димерка завдано збитки в розмірі неотриманих коштів пайової участі.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.04.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.05.2018.

Ухвалою суду від 07.05.2018 підготовче засідання відкладено на 21.05.2018.

17.05.2018 через канцелярію суду відповідач подав відзив на позов із клопотанням про закриття провадження у справі.

В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач зазначає, що 13.03.2018 між ФГ «Журавушка» та виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради був укладений Договір № 1 про пайову участь (внесок) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Великодимерської селищної ради, на виконання якого 17.04.2018 ФГ «Журавушка» сплачено частину пайового внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Великодимерської селищної ради в сумі 404 854,77 грн. За цих обставин відповідач вважає, що предмет спору у даній справі відсутній.

На підтвердження викладених у відзиві доводів відповідач надав копію договору № 1 від 13.03.2018 та платіжного доручення № 1687 від 17.04.2018 про сплату 404 854,77 грн.

Розглянувши подане відповідачем клопотання, суд відмовляє в його задоволенні виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предметом спору у даній справі, відповідно до вимог позовної заяви, є стягнення з відповідача упущеної вигоди у розмірі 1 240 300,00 грн., спричиненої, на думку прокурора, неукладанням договору про пайову участь у розвитку інфраструктури смт Велика Димерка.

Відповідач як на підставу закриття провадження у справі посилається на підписаний з боку позивача та відповідача Договір № 1 про пайову участь (внесок) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Великодимерської селищної ради.

Проте, укладення договору у даній справі не має наслідком припинення існування предмета спору, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.05.2018 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 11.06.2018.

11.06.2018 на адресу суду надійшла відповідь прокурора на відзив, у якій останній вважає заперечення проти позову необґрунтованими та зазначає, що селищна рада не повідомляла прокуратуру про укладення з відповідачем договору № 1 від 13.03.2018 та сплату відповідачем частини коштів пайової участі. Крім того, прокурор має сумніви стосовно зарахування сплачених відповідачем коштів пайової участі до місцевого бюджету Великодимерської селищної ради, а також щодо дійсності декларації про готовність об'єкта до експлуатації «Будівництво овочесховища та сіносховища фермерським господарством «Журавушка» по вул. Леніна, 102, в смт Велика Димерка Броварського району Київської області», зареєстрованої відповідачем у Державній архітектурно-будівельній інспекції у Київській області.

В підготовчому засіданні 11.06.2018 судом оголошено перерву до 18.06.2018.

18.06.2018 прокурор подав клопотання, в якому просить суд відкласти підготовче засідання з метою з'ясування всіх обставин, які, на його думку, мають значення для правильного вирішення спору. В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що Броварська місцева прокуратура звернулась з запитом до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про надання інформації на підтвердження зарахування до місцевого бюджету, сплачених ФГ «Журавушка» коштів пайової участі за Договором № 1 від 13.03.2018. Крім того, прокуратурою також надіслано запит до департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області з вимогою обґрунтувати необхідність видачі двох декларацій на один той самий об'єкт одному замовнику - ФГ «Журавушка», оскільки, як зазначив прокурор, в матеріалах справи наявні дві декларації про готовність об'єкта до експлуатації «Будівництво овочесховища та сіносховища фермерським господарством «Журавушка» по вул. Леніна, 102, в смт Велика Димерка Броварського району Київської області», які містять різні дати реєстрації та номери.

Оскільки відповіді на вказані запити прокуратурою не отримано, прокурор просить суд відкласти підготовче засідання.

Розглянувши клопотання прокурора про відкладення підготовчого засідання, суд відхилив останнє з наступних підстав.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд зауважує, що до предмета дослідження у даній справі не входить встановлення фактів дійсності або недійсності зазначених прокурором декларацій, а також зарахування чи незарахування до місцевого бюджету сплачених відповідачем коштів пайової участі згідно платіжного доручення № 1687 від 17.04.2018.

Відтак, беручи до уваги зміст заявлених прокурором позовних вимог, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання про відкладення підготовчого засідання.

В підготовчому засіданні 18.06.2018 судом оголошено перерву до 22.06.2018.

В підготовчому засіданні 22.06.2018 суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття підготовчого провадження, внаслідок чого постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 27.07.2018.

В судовому засіданні 27.07.2018, заслухавши вступне слово представників учасників справи, з'ясувавши обставини, на які посилаються сторони, суд дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України докази у справі.

Після закінчення з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

Представники учасників справи виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні, зокрема, представники прокуратури підтримали позовні вимоги, представники позивача і відповідача проти позову заперечували.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського процесуального кодексу України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об'єктивного розгляду спору по суті, в судовому засіданні 27.07.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

Відповідно до частини третьої статті 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з приписами статті 53 Господарського процесуального кодексу України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.

Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, які звертаються до суду за захистом прав і інтересів інших осіб, повинні надати суду документи, які підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах таких осіб.

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

В силу норм ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

В якості позивача прокурором у позовній заяві визначено Великодимерську селищну раду.

За приписами ч. 1 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

За змістом підпункту 1 п. «б» ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Водночас, в силу норм підпункту 1 п. «б» ст. 28 вказаного Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо здійснення відповідно до закону контролю за дотриманням зобов'язань щодо платежів до місцевого бюджету на підприємствах і в організаціях незалежно від форм власності.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що звернення прокурора в інтересах держави в особі Великодимерської селищної ради до господарського суду з даним позовом відповідає функції представництва прокуратурою інтересів держави та направлено на їх захист.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, за висновками суду, вимоги прокурора є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

16.02.2011 ФГ «Журавушка» отримано дозвіл за № 72/11 на виконання будівельних робіт об'єкта, а саме: будівництво двох сіносховищ по вул. Леніна, 102 в смт Велика Димерка Броварського району Київської області, відповідно до проектної документації, яка розроблена ТОВ фірма «Проектант» (ліцензія серії АБ № 206184).

30.03.2015 ФГ «Журавушка» подано до Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області декларацію про готовність об'єкта до експлуатації «Будівництво овочесховища та сіносховища фермерським господарством «Журавушка» по вул. Леніна, 102, в смт Велика Димерка Броварського району Київської області», яку зареєстровано 08.04.2015 за № КС 70.

Кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією овочесховища - 10 130 000,00 грн., сіносховища - 2 273 000,00 грн.

Частиною 2 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

В силу норм частини першої ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

На виконання цих вимог рішенням № 413ХІІ-VІ від 10.10.2013 Великодимерської селищної ради затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт Велика Димерка (далі - Порядок), відповідно до п. 1.1. якого останній регулює організаційні та економічні відносини, пов'язані з залученням, розрахунком розміру і використанням коштів пайової участі замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт Велика Димерка.

Відповідно до п.п. 1.3., 1.4. Порядку останній визначає порядок та вимоги залучення коштів для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт Велика Димерка з врахуванням функціонального призначення та місця розміщення об'єктів будівництва; регулює організаційно-правові відношення, які пов'язані з оформленням договорів про пайову участь замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури селища; встановлює порядок розрахунку розміру та порядку сплати замовниками пайової участі в грошовій формі. Пайова участь у розвитку інфраструктури є обов'язковою для всіх замовників, що мають намір щодо забудови земельної ділянки на території смт Велика Димерка, незалежно від форми власності замовника, розташування та функціонального призначення об'єкта будівництва.

Згідно з пп. 1. п. 2.3. Порядку пайова участь замовника полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до бюджету розвитку смт Велика Димерка коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури у розмірах: що не може перевищувати 10 відсотків (але не менше 5 відсотків) загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд.

Пунктом 2.1. Порядку визначено, що величина пайової участі визначається у розрахунку, який є невід'ємною частиною Договору, укладеному з Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області, як відсоток (відповідно до встановленого рішенням сесії Великодимерської селищної ради розміру пайової участі у розвитку інфраструктури) від загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, затверджений в Додатку 1 даного порядку.

Як зазначає прокурор, визначений Законом та Порядком обов'язок ФГ «Журавушка» не виконано, договір про пайову участь з селищною радою до прийняття вищевказаного об'єкта в експлуатацію не укладено.

Листом від 06.06.2017 за № 646 селищна рада звернулась до ФГ «Журавушка» з вимогою надати інформацію про сплату коштів пайової участі щодо будівництва овочесховища та сіносховища, розташованих за адресою: Київська обл., Броварський р-н, смт Велика Димерка, вул. Леніна, 102.

У відповідь на вказаний лист ФГ «Журавушка» листом за вих. № 364 від 26.06.2017 повідомило, що оскільки до введення об'єкта в експлуатацію договір про пайову участь між селищною радою та ФГ «Журавушка» не укладався, відтак останній не має законних підстав для сплати до місцевого бюджету внесків пайової участі.

Відповідно до рішення Великодимерської селищної ради від 08.02.2018 № 85V-VII вирішено: встановити розмір пайової участі ФГ «Журавушка» - 10% від загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта «Будівництво овочесховища та сіносховища, розташованого по вул. Соборна (Леніна), 102 в смт Велика Димерка Броварського району Київської області»; укласти договір про пайову участь (внесок) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт Велика Димерка між Великодимерською селищною радою та ФГ «Журавушка».

Розпорядженням Великодимерської селищної ради від 09.02.2018 № 16-2 створено тимчасову комісію з питань визначення та відшкодування розміру збитків за несплату ФГ «Журавушка» пайової участі (далі - тимчасова комісія) з метою визначення та відшкодування розміру збитків за несплату ФГ «Журавушка» пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Великодимерської селищної ради.

Тимчасовою комісією здійснено розрахунок заподіяних збитків, у зв'язку з не укладенням договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Великодимерської селищної ради ФГ «Журавушка», відповідно до якого Великодимерській селищній раді Броварського району Київської області завдано збитків у виді упущеної вигоди у розмірі 1 013 000,00 грн. Копію зазначеного розрахунку прокурор долучив до позовної заяви.

Оскільки, на думку прокурора, тимчасова комісія здійснила розрахунок суми збитків, виходячи з вартості будівництва лише одного об'єкта (овочесховища), вартість якого становить 10 130 000,00 грн., та не врахувала вартість другого об'єкта (сіносховища), яка становить 2 273 000,00 грн., прокуратурою здійснено власний розрахунок заподіяних збитків Великодимерській селищній раді, у зв'язку з невиконанням ФГ «Журавушка» обов'язку щодо пайової участі, відповідно до якого сума збитків склала 1 240 300,00 грн. - 10% від загальної вартості будівництва, тобто 12 403 000,00 грн. х 10% = 1 240 300,00 грн.

Прокурор вважає, що неукладання відповідачем відповідного договору пайової участі до прийняття об'єкта в експлуатацію та несплата коштів пайового внеску до місцевого бюджету спричинили Великодимерській селищній раді збитки в вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) в розмірі 1 240 300,00 грн.

Згідно з п. 2 ч. 2 с. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема, у вигляді відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Із змісту цих норм, а також ст.ст. 610, 611 ЦК України слідує, що відшкодування збитків є одним із правових наслідків порушення зобов'язання, мірою відповідальності. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Умови відшкодування збитків передбачені ст. 226 ГК України, із якої також слідує, що головною умовою відшкодування збитків є господарське правопорушення, яке вчинив учасник господарських відносин.

На кредитора покладений обов'язок доведення факту невиконання або неналежного виконання зобов'язання, прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язанням і завданими збитками і їх розмір, на боржника - відсутність вини (ст. 614, 623 ЦК України).

Згідно з приписами ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями, виходячи зі змісту ст. 217 Господарського кодексу України, визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовується, зокрема, такий вид господарської санкції як відшкодування збитків.

У ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України, на які посилається прокурор в якості підстави для стягнення з відповідача збитків, закріплено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, крім іншого, включаються також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що відшкодування збитків (в контексті нормативного обґрунтування заявлених вимог) є видом відповідальності за правопорушення при здійсненні господарської діяльності. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Як і будь-яка інша юридична відповідальність, господарсько-правова відповідальність ґрунтується на певних правових підставах. Це нормативні підстави, тобто сукупність норм права про відповідальність суб'єктів господарських відносин. По-друге, це правосуб'єктність правопорушника, тобто сторонами правовідносин щодо застосування відповідальності у спорі, що розглядається у рамках господарського процесу, можуть бути підприємства, установи, організації тощо.

Третя підстава це протиправні дії або бездіяльність особи (осіб), що порушують права і законні інтереси потерпілої особи. Зазначена підстава складається з чотирьох елементів, які називаються умовами господарсько-правової відповідальності. До них відносяться: наявність факту порушення, тобто порушення норми закону, внаслідок чого завдаються збитки або інша майнова шкода правам та інтересам потерпілого (позивача у справі); протиправність поведінки правопорушника; причинний зв'язок між протиправною поведінкою порушника і завданими потерпілому збитками; вина правопорушника.

Виходячи з норм цивільного законодавства, позивач, в даному випадку прокурор, має довести наявність збитків, їх розмір, протиправність поведінки правопорушника та причинний зв'язок між протиправними діями відповідача та завданими позивачу збитками. Сукупність (склад) чотирьох названих умов утворює юридично-фактичні підстави господарсько-правової відповідальності. Для застосування майнової відповідальності у вигляді відшкодування збитків потрібна наявність усіх чотирьох умов.

За загальним правилом, з урахуванням статті 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України прокурор повинен довести наявність збитків (їх розмір), порушення зобов'язання заподіювачем та причинний зв'язок між ними.

В обґрунтування розрахунку суми упущеної вигоди позивача прокурор посилається на Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт Велика Димерка, затверджений рішенням Великодимерської селищної ради № 413ХІІ-VІ від 10.10.2013, відповідно до пп. 1 п. 2.3 якого, розмір пайової участі не може перевищувати 10 відсотків (але не менше 5 відсотків) загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд.

Згідно з пунктом 15 Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області 08.04.2015 за № КС70, кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією овочесховища: 10 130 000,00 грн., у тому числі, витрати на будівельно-монтажні роботи 5 612 000,00 грн., витрати на машини, обладнання та інвентар 4 518 000,00 грн.; сіносховище - 2 273 000,00 грн., у тому числі: витрати на будівельно-монтажні роботи 1 259 000,00 грн., витрати на машини, обладнання та інвентар 1 014 000,00 грн.

Відповідно до частини п'ятої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

З аналізу наведеної норми вбачається, що договір про пайову участь є підставою для сплати замовниками будівництва коштів пайової участі у розвитку інфраструктури відповідного населеного пункту.

Оскільки між Великодимерською селищною радою та ФГ «Журавушка» договір про пайову участь у заявленій прокурором до стягнення сумі не укладався, відповідні зобов'язальні правовідносини не виникли, то відсутні підстави для кваліфікації цієї суми пайового внеску як упущеної вигоди позивача.

Крім того, як встановлено судом в ході розгляду справи, 13.03.2018 (до звернення прокурора з даним позовом до суду) між сторонами укладено Договір № 1 про пайову участь (внесок) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Великодимерської селищної ради, на виконання якого відповідачем здійснено часткове перерахування частини пайового внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Великодимерської селищної ради в сумі 404 854,77 грн. згідно платіжного доручення № 1687 від 17.04.2018.

Вказане, на думку суду, свідчить про відсутність у відповідача наміру ухилитись від сплати пайової участі у розвитку інфраструктури смт Велика Димерка.

Згідно з приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Відповідно до частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Враховуючи викладене, за висновком суду, прокурором не доведено наявності складу цивільного правопорушення в діях відповідача щодо нанесення збитків (у вигляді неодержаного доходу) в розмірі 1 240 000,00 грн., які завдані внаслідок несплати пайового внеску в розвиток інфраструктури смт Велика Димерка, з огляду на що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судовий збір, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на прокуратуру.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20.08.2018.

Суддя О.В. Щоткін