ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.08.2018 Справа № 920/398/18
м. Суми

За позовом Управління майном Сумської обласної ради, м. Суми

до відповідача Фізичної особи-підприємця Фінюкова Юлія Миколайовича, с.В.Сироватка Сумського району Сумської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Сумське обласне комунальне підприємство «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості», м. Суми

про стягнення 3 873,16 грн.,

Суддя Котельницька В.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

від третьої особи: не прибув

при секретарі судового засідання Пономаренко Т.М.

Суть спору: до господарського суду звернулось Управління майном Сумської обласної ради з позовом, відповідно до якого просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Фінюкова Юлія Миколайовича на користь Управління майном Сумської обласної ради заборгованість за договором оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області, від 11.01.2016 № 5, у загальній сумі 3873,16 грн., у тому числі: заборгованість по орендній платі 3477,06 грн., інфляційні у загальній сумі 329,88 грн. та 3 % річних - 66,22 грн., які перерахувати балансоутримувачу Сумському обласному комунальному підприємству «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» (вул. Гетьмана Мазепи, 2, м. Суми, 40009, , р/р 86 в ТВБВ № 10018/0145, філія Сумське обласне управління AT «Ощадбанк», МФО 337568); а також стягнути з відповідача на користь Управління майном Сумської обласної ради витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у судове засідання він чи його представник не прибули, ухвала суду про відкриття провадження у справі, направлена відповідачеві за адресою, повідомленою позивачем (42351, АДРЕСА_1), повернута до суду відділенням поштового зв'язку з відміткою «інші причини, які не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення».

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 03.08.2018 місцезнаходженням відповідача є: 42351, АДРЕСА_1, відтак відповідач є таким, що належним чином повідомлений про місце і дату слухання справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву на позов у встановлений строк та неповідомлення причин такого неподання.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Тому суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача на підставі п. 1 ч. 3 зазначеної статті.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

Від третьої особи до суду надійшли пояснення стосовно предмета спору, у яких даний учасник підтримує позицію позивача та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У підготовче засідання представник третьої особи не прибув.

У підготовчому засіданні 06.08.2018 судом розглянуті питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу.

За приписами ст. 185 ГПК України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Суд з'ясовує думку сторін щодо дати призначення судового засідання для розгляду справи по суті.

Судом з'ясовано всі питання, які підлягають вирішенню під час підготовчого засідання, тому суд закриває підготовче засідання та розпочинає розгляд справи по суті у судовому засіданні 06.08.2018.

Судом досліджено докази, подані позивачем на обґрунтування позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

11.01.2016 між управлінням майном Сумської обласної ради, в особі начальника Коваленка М.П. (орендодавцем, позивачем у справі) та Фізичною особою-підприємцем Фінюковим Юлієм Миколайовичем (орендарем, відповідачем у справі) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області № 5, яким передбачено передачу відповідачеві в оренду нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області - нежитлового приміщення площею 8,9 кв.м, розміщеного за адресою: вул. Тополянська, 26, м. Суми, на першому поверсі цеху кінопрокату, що перебуває на балансі Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості (балансоутримувача, третьої особи), з метою розташування складського приміщення для зберігання та збирання (монтажу) меблевих виробів (пункти 1.1, 1.2 договору).

Відповідно до пункту 3.6 Договору від 11.01.2016 № 5 орендна плата перераховується на рахунок балансоутримувача щомісяця, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Обов'язок відповідача як орендаря своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату передбачений пунктом 5.3. договору № 5 від 11.01.2016.

Пунктом 3.7. договору оренди від 11.01.2016 визначено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується орендодавцем відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Пунктом 3.10. договору № 5 від 11.01.2016 передбачено, що у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити балансоутримувачу заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції.

Як вбачається із пункту 10.2 договору від 11.01.2016 № 5, його умови зберігають силу протягом усього строку цього договору, у тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством установлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов'язань орендаря щодо орендної плати - до виконання зобов'язань.

Як встановлено судом, додатковою угодою № 1 від 12.12.2017 сторони за взаємною згодою відповідно до пункту 10.8 договору № 5 вирішили достроково розірвати спірний договір оренди від 11.01.2016.

Пунктом 2 додаткової угоди № 1 від 12.12.2017 сторони підтвердили, що на момент розірвання договору № 5 від 11.01.2016 орендар - Фізична особа-підприємець Фінюков Юлій Миколайович має фінансові зобов'язання перед балансоутримувачем орендованого майна - СОКП «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» на загальну суму 3636,23 грн., а саме:

- заборгованість по орендній платі, у тому числі ПДВ - 3477,06 грн.;

- пеня за несвоєчасне перерахування орендної плати - 159,17 грн.

Як вбачається із пункту 3 додаткової угоди № 1 від 12.12.2017 орендар зобов'язується після розірвання договору від 11.01.2016 № 5 у безспірному порядку у термін до 31.12.2017 перерахувати СОКП «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» заборгованість у загальній сумі 3636,23 грн. у повному обсязі.

Однак, як вказує позивач та підтверджує третя особа, у зазначений строк заборгованість за спірним договором оренди № 5 у загальній сумі 3636,23 грн. орендар не погасив.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були вручені відповідачеві дві претензії № 03-05/960 від 26.10.2017 та № 03-05/1158 від 13.12.2017 з вимогами оплатити виниклу заборгованість, однак на даний час дані претензії залишені без належного реагування, сума заборгованості відповідачем не сплачена.

Зважаючи на порушення своїх прав та майнових інтересів позивач звернувся до господарського суду з позовом про примусове стягнення з відповідача на його користь належних до сплати сум заборгованості.

Розглянувши позовні вимоги та дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд зазначає наступне.

В силу ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Статтею 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до п. 1 ст. 759 Цивільного Кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно вимог ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно ст. 286 Господарського кодексу України та ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендна плата повинна сплачуватись незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря.

Також це передбачає і норма ст.762 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Як вже зазначалось вище, умовами договору оренди були чітко визначені строки внесення орендарем відповідних платежів за користування орендованим майном, до того ж, умовами додаткової угоди № 1 до договору оренди № 5 від 11.01.2016 відповідач взяв на себе зобов'язання погасити виниклу заборгованість по орендній платі та суму нарахованої пені у строк до 31.12.2017.

Однак, у встановлені строки відповідач свої договірні зобов'язання не виконав, що призвело до порушення прав позивача та змусило його звернутись до суду за їх захистом.

Відповідач наданим йому правом на участь у судових засіданнях та подання доказів не скористався, доказів сплати заборгованості суду не подав.

Відтак, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3477,06 грн. основного боргу.

Також суму позовних вимог становлять нараховані позивачем до сплати відповідачеві суми інфляційних втрат у розмірі 329,88 грн. та 3% річних у сумі 66,22 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право позивача на стягнення з відповідача сум інфляційних нарахувань та відсотків річних передбачене діючим законодавством України, а також умовами укладеного договору оренди.

Судом був здійснений перерахунок нарахованих сум за допомогою програми ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.5.3 ТОВ «Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА», та встановлено, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме - з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 151,89 грн. інфляційних нарахувань та 43,15 грн. - сума 3% річних.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 626, 759, 762 Цивільного кодексу України, ст.ст. 123, 129, 185 231-233, 236, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Фінюкова Юлія Миколайовича (42351, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) на користь Управління майном Сумської обласної ради заборгованість за договором оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області, від 11.01.2016 № 5, у загальній сумі 3672,10 грн., у тому числі: заборгованість по орендній платі 3477,06 грн., інфляційні нарахування у сумі 151,89 грн. та 3 % річних у сумі 43,15 грн., які перерахувати балансоутримувачу - Сумському обласному комунальному підприємству «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» (вул. Гетьмана Мазепи, 2, м. Суми, 40009, , р/р 86 в ТВБВ № 10018/0145, філія Сумське обласне управління AT «Ощадбанк», МФО 337568).

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Фінюкова Юлія Миколайовича (42351, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_2) на користь Управління майном Сумської обласної ради (40030, м. Суми, пл. Незалежності, 2; ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1670,53 грн.

4. В іншому відмовити.

5. Видати накази після набранням рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повне судове рішення складено 13.08.2018.

Суддя В.Л.Котельницька