ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2018 р. м. Київ Справа № 911/899/18

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Дудник П.С., розглянувши матеріали

за позовом Інституту проблем матеріалознавства ім. І. М. Францевича Національної академії наук України

03142, м. Київ, вул. Кржижанівського, буд. 3,

до Приватного виробничо-комерційного підприємства "АГРО-ЛАТТЕ"

08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Антонова, буд. 6-А, урочище "Чайка",

про стягнення заборгованості

за участю представників:

позивача - Фрейберг О.Ю. (доручення № 01-12-Дир-816 від 10.11.2017);

відповідача - не з'явився;

обставини справи:

До господарського суду Київської області (вх. № 925/18 від 02.05.2018) надійшла позовна заява Інституту проблем матеріалознавства ім. І.М. Францевича Національної академії наук України до Приватного виробничо-комерційного підприємства "АГРО-ЛАТТЕ" про стягнення заборгованості в розмірі 187841,89 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором оренди нерухомого майна, що знаходиться на балансі ІПМ НАН України та належить до майнового комплексу №19-16 від 01.03.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.05.2018 у справі № 911/883/18 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 9688/18 від 22.05.2018) надійшов лист позивача про долучення до матеріалів справи документів на виконання вимог ухвали господарського суду Київської області від 07.05.2018 у справі № 911/899/18.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.05.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі на 21.06.2018.

Через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх. № 11860/18 від 21.06.2018).

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.06.2018 відкладено підготовче судове засідання на 10.07.2018.

Через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх. № 13186/18 від 10.07.2018).

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.07.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 17.07.2018.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.07.2018 відкладено судове засідання на 31.07.2018.

31.07.2018 у судовому засіданні із розгляду справи по суті у справі № 911/899/18 оголошено перерву до 09.08.2018.

Через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх. № 14912/18 від 31.07.2018).

У судове засідання 09.08.2018 з'явився представник позивача та надав суду остаточний акт звірки між сторонами, що погоджений з обох боків, відповідно до якого сторони узгодили наявність заборгованості відповідача у розмірі 82841,89 грн., представник позивача зазначив, що відповідачем частково сплачено заборгованість, у цій частині позивач не наполягає на задоволенні позовних вимог, заяви про зменшення розміру позовних вимог подавати не буде, у зв'язку з тим, що вже розпочато стадію розгляду справи по суті, представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте, представник позивача надав заяви за підписом директора відповідача, в яких позов визнається у розмірі 82841,89 грн., стверджується про те, що відповідач обізнаний про судове засідання та не заперечує проти розгляду справи без його участі.

При цьому, судом враховано, що директор відповідача брав участь у підготовчому засіданні 10.07.2018 і повідомляв суду, що планує визнавати позов та надав усні пояснення, що заборгованість за договором оренди існує, судом було роз'яснено уповноваженому представнику відповідача про наслідки визнання позову - прийняття рішення про задоволення позовних вимог, сторони виявили бажання про надання їм часу для звіряння взаєморозрахунків та погодження точної суми боргу.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 09.08.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд-

встановив:

Між Інститутом проблем матеріалознавства ім. І.М. Францевича (далі-позивач) та Приватним підприємством «Агро-Латте» (далі-відповідач) укладено договір оренди нерухомого майна №19-16 від 01.03.2016 (далі - Договір), що підтверджується актом приймання-передачі нерухомого майна від 01.03.2016.

Відповідно до пункту 1.1. Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно загальною площею 640,5 кв. м, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Крижанівського, 3 І-ІІІ поверх, В, Д, К-02 (будинку, приміщення, будівлі) та складський майданчик, що перебуває на балансі Інституту проблем матеріалознавства ім. І.М. Францевича.

Згідно з пунктом 3.1 Договору орендна плата визначена на підставі методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку 01.2016 - 20249,97 грн.

Крім орендної плати орендар сплачує орендодавцю за рахунками орендодавця: відшкодування податку на землю, відшкодування комунальних платежів, витрати на утримання будинку та прилеглої території, інші витрати за Договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Відповідно до пункту 3.3. Договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно з пунктом 3.4. Договору орендна плата перераховується орендарем у повному обсязі (незалежно від наслідків своєї господарської діяльності) відповідно до вимог чинного законодавства за весь час фактичного користування приміщенням щомісячно не пізніше 10 числа за звітним місяцем.

Відповідно до пункту 10.1 Договору цей договір діє з 01.03.2016 по 29.02.2019 включно.

Між Інститутом проблем матеріалознавства ім. І.М. Францевича та Приватним підприємством «Агро-Латте» укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (далі-Договір 1), копія наявна в матеріалах справи.

Згідно з пунктом 2.2.3 Договору 1 орендар зобов'язаний не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітнім місяцем, отримати рахунки та в повному обсязі внести плату на рахунок балансоутримувача за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі відповідно до загальної площі приміщення, на ремонт відповідної вартості приміщення, за комунальні послуги, а також відшкодувати податок на землю.

Відповідно до пункту 2.2.7 Договору 1 орендар зобов'язаний оплачувати балансоутримувачу в повному обсязі передбачені послуги за цим договором та додатками до нього, на підставі виставлених рахунків, включно до дня повернення орендованого майна за актом приймання - передачі.

Згідно з пунктом 5.1. Договору 1, строк дії цього договору не може бути більшим, ніж строк дії договору оренди від 01.03.2016 № 19-16.

Відповідно до пункту 5.2 Договору 1, цей договір діє з 01.03.2016 до 29.02.2019.

Короткий зміст позовних вимог

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором оренди нерухомого майна, що знаходиться на балансі ІПМ НАН України та належить до майнового комплексу №19-16 від 01.03.2016.

Узагальені доводи учасників справи

Аргументи Інституту проблем матеріалознавства ім. І. М. Францевича Національної академії наук України

1. На виконання умов Договору, на адресу відповідача надіслані: акти здачі - приймання № 1157к від 14.11.2017 на суму 5443,81 грн., №1159а від 14.11.2017 на суму 30355,13 грн., №1212к від 15.12.2017 на суму 5113,25 грн., № 1218а від 15.12.2017 на суму 30599,08 грн., № 21 від 15.01.2018 на суму 7079,51 грн., № 22а від 15.01.2018 на суму 30872,71 грн., № 140а від 15.02.2018 на суму 29273,27 грн., № 143к від 15.02.2018 на суму 17134,93 грн., № 263к від 15.03.2018 на суму 5970,60 грн., № 267а від 15.03.2018 на суму 30532,38 грн.

Крім того, на адресу відповідача направлені попередження від 21.06.2017 № 0112-59-488 з вимогою сплатити 195780,01 грн., від 06.12.2017 № 01-12-59-889 з вимогою сплатити 167021,86 грн., від 21.03.2018 № 01-12-59-231 (копії наявні у матеріалах справи).

2. Відповідачем на адресу позивача направлені гарантійні листи від 06.12.2017, від 21.03.2018, від 23.02.2018, від 24.01.2018 про визнання зобов'язання з оплати заборгованості.

Відповідач не виконав зобов'язання за Договором, суми, що вказані у гарантійних листах, у повному обсязі, не сплачені.

3. Заборгованість підтверджується актом звірки № 376/18, що підписаний з обох боків уповноваженими представниками сторін та скріплений відбитками їх печаток та станом на 01.04.2018 становить 187841,89 грн.

У судовому засіданні 09.08.2018 представником позивача заявлено про часткову сплату відповідачем спірної у справі заборгованості та долучено до матеріалів справи остаточний акт звірки взаємних розрахунків № 376/18, що підписаний з обох боків уповноваженими представниками сторін, згідно з яким заборгованість відповідача перед позивачем становить 82841,89 грн.

Аргументи Приватного виробничо-комерційного підприємства "АГРО-ЛАТТЕ"

У судовому засіданні 10.07.2018 директор підприємства пояснив, що має заборгованість перед позивачем та має намір її погасити. Борг визнає частково, стверджує що сплатив частину заборгованості, відзиву на позов та доказів сплати за договором не надав. Заявив клопотання про надання судом сторонам часу для звіряння взаєморозрахунків та з'ясування точної суми боргу.

У судовому засіданні 09.08.2018 суду надано письмову заяву відповідача про визнання позову у частині 82841,89 грн. заборгованості.

Норми права, що підлягають застосуванню

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 194 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк; законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно з частиною 1 статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до статті 795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору; з цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором; повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Згідно з частиною 1 статті 796 Цивільного кодексу України одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму.

Відповідно до статті 797 Цивільного кодексу України одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 80 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 191 Господарського процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві; до ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснює стороні наслідки відповідної процесуальної дії, перевіряє, чи не обмежений представник сторони у повноваженнях на її вчинення; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Суд приймає доводи позивача про наявність заборгованості відповідача перед позивачем за договором №19-16 від 01.03.2016 у розмірі 82841,89 грн., що підтверджується актом звірки № 376/18, що підписаний з обох боків уповноваженими представниками сторін.

У зв'язку з відповідністю статті 191 Господарського процесуального кодексу України, суд приймає визнання позову відповідачем у розмірі 82841,89 грн., з урахуванням того, що до ухвалення судового рішення, у судовому засіданні 10.07.2018, судом було роз'яснено уповноваженому представнику відповідача про наслідки визнання позову - прийняття рішення про задоволення позовних вимог, заяву про визнання позову підписав уповноважений представник - директор відповідача ОСОБА_1, за наслідками розгляду матеріалів справи суд дійшов висновків про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у частині стягнення 82841,89 грн.

За результатами оцінки доказів, що надані суду, з урахуванням фактичних та правових підстав позову, судом встановлене таке.

Між Інститутом проблем матеріалознавства ім. І.М. Францевича та Приватним підприємством «Агро-Латте» укладено договір оренди нерухомого майна №19-16 від 01.03.2016, що підтверджується актом приймання-передачі нерухомого майна від 01.03.2016.

Заборгованість відповідача перед позивачем за Договором підтверджується первинними бухгалтерськими документами, що надані до матеріалів справи: актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) та актами споживання електричної енергії, що відповідають умовам пунктів 3.1., 3.3. Договору та, станом на час ухвалення рішення, її актуальний розмір погоджено сторонами в акті звірки взаємних розрахунків № 376/18 у сумі 82841,89 грн.

Крім того, за даними актів звірки взаємних розрахунків сторін, що долучені до матеріалів справи, судом встановлено, що заборгованість, що включена до загального розміру позовних вимог - 187841,89 грн., у сумі 28000,00 грн., сплачена відповідачем до відкриття провадження у справі ухвалою господарського суду Київської області від 23.05.2018, а саме: 16.04.2018 - оплата №1159а від 14.11.2017 у сумі 14000,00 грн. та 16.04.2018 - оплата №1159а від 14.11.2017 у сумі 14000,00 грн., відтак, позов у цій частині підлягає відмові.

Також, за даними останнього акту звірки, що наданий позивачем, після відкриття провадження у справі відповідачем сплачено заборгованість за Договором у розмірі 77000,00 грн., отже, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України - відсутній предмет спору.

Судовий збір за подання позовної заяви, в порядку пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням того, що провадження у справі закривається у зв'язку зі сплатою відповідачем частини боргу, в цій частині, судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 73, 74, 76-80, 129, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов Інституту проблем матеріалознавства ім. І. М. Францевича Національної академії наук України (03142, м. Київ, вул. Кржижанівського, буд. 3, ) до Приватного виробничо-комерційного підприємства "АГРО-ЛАТТЕ" (08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Антонова, буд. 6-А, урочище "Чайка", ) задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного виробничо-комерційного підприємства "АГРО-ЛАТТЕ" (08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Антонова, буд. 6-А, урочище "Чайка", ) на користь Інституту проблем матеріалознавства ім. І. М. Францевича Національної академії наук України (03142, м. Київ, вул. Кржижанівського, буд. 3, ) 82841,89 грн. (вісімдесят дві тисячі вісімсот сорок одна гривня вісімдесят дев'ять копійок) заборгованості, 1242,63 грн. (одна тисяча двісті сорок дві гривні шістдесят три копійки) судового збору.

3. У частині позовних вимог про стягнення 77000,00 грн. провадження у справі закрити.

4. У решті позовних вимог про стягнення 28000,00 грн. - відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.08.2018.

Суддя С.О. Саванчук