донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

09.08.2018 справа №913/67/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя судді секретар судового засідання за участю представників: від позивача: від відповідача 1: від відповідача 2: від третьої особи: ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5, ордер, адвокат ОСОБА_6, керівник ОСОБА_7, довіреність, ордер, адвокат не зявився не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит, м. Київ
на рішення господарського суду Луганської області
від27.03.2018 року (повний текст підписано 06.04.2018)
у справі№913/67/17 (головуючий суддя Лісовицький Є.А., судді Ворожцов А.Г., Палей О.С.)
за позовомПублічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію, м.Київ
до відповідачів1.Публічного акціонерного товариства Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів Гемопласт, м. Білгород-Дністровський Одеської області; 2. Публічного акціонерного товариства Стахановський вагонобудівний завод, м. Кадіївка Луганської області
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ
простягнення 10 018 630,01 грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Банк Фінанси та Кредит в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію, м. Київ звернулося до господарського суду Луганської області з позовною заявою, в якій просило: стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів Гемопласт (далі відповідач-1) та Публічного акціонерного товариства Стахановський вагонобудівний завод (далі відповідач-2) на користь Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит заборгованість по договору про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009 у сумі 2 156 684,95 грн.; стягнути з Публічного акціонерного товариства Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів Гемопласт на користь Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит заборгованість по договору про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009 у сумі 7 861 945,06 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем покладено невиконання відповідачем-1, як позичальником, та відповідачем 2, як поручителем ( на підставі договору поруки №336 від 25.03.2015 року), зобовязань за Договором про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009 (далі - Кредитний договір) з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, кінцевий термін повернення кредитних коштів, 14.02.2016 року, визначений додатковою угодою від 05.10.2015.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.12.2015 Про початок процедури ліквідації АТ Банк Фінанси та Кредит та делегування повноважень ліквідатора банку розпочато процедуру ліквідації ПАТ Банк Фінанси та Кредит в період з 18 грудня 2015 року по 17 грудня 2017 року включно.

За твердженнями позивача, станом на 25.12.2016 за Договором про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009 заборгованість ПАТ Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів Гемопласт складає 10 018 630,01 грн., в т.ч.: 4 397 948,00 грн. - заборгованість по кредиту; 4 387 922,30 грн. - заборгованість по відсоткам; 1 232 759,71 грн. пеня за прострочення заборгованості по кредиту та відсоткам.

Рішенням господарського суду Луганської області від 27.03.2018 по справі №913/67/17 позов Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит до 1- відповідача - Публічного акціонерного товариства Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів Гемопласт, 2-відповідача Публічного акціонерного товариства Стахановський вагонобудівний завод про стягнення 10 018 630,01 грн. задоволено частково.

Стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів Гемопласт та Публічного акціонерного товариства Стахановський вагонобудівний завод на користь Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит заборгованість в розмірі 2 156 684,95 грн., яка складається з заборгованості з відсотків по Договору про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009 у розмірі 2 156 684,95 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів Гемопласт на користь Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит заборгованість по Договору про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009 у розмірі 4 795 587,11 грн., яка складається із заборгованості з відсотків у розмірі 397 639,11 грн., заборгованості по кредиту у розмірі 4 397 948,00 грн.; витрати на сплачений судовий збір у розмірі 104284,08 грн. В решті позову відмовлено.

В частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості з відсотків в сумі 1 833 598,24 грн. за користування кредитними коштами відповідно умов Договору про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009, рішення мотивовано тим, що з моменту відкликання у позивача банківської ліцензії (початок процедури ліквідації банку), ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» втрачено статус банка, право на здійснення банківської діяльності, а отже на кредитування та нарахування відсотків за користування кредитом, а тому нарахування та стягнення відсотків за період з грудня 2015 року є необґрунтованим та неправомірним.

Також, суд першої інстанції, у звязку з безпіставністю нарахування, відмовив у задоволенні вимог про стягнення пені у розмірі 1 232 759,71 грн., яка розрахована з 26.06.2016 по 25.12.2016.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство Банк Фінанси та Кредит звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить рішення господарського суду Луганської області від 27.03.2018 по справі №913/67/17 скасувати в частині відмови у задоволенні стягнення відсотків в сумі 1 833 598,24 грн. за користування кредитними коштами відповідно до умов Договору про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009 та в цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги АТ Банк Фінанси та Кредит, щодо стягнення відсотків в сумі 1 833 598, 24 грн. за користування кредитними коштами задовольнити в повному обсязі.

Апелянт вказує на порушення місцевим господарським судом норм матеріального права, оскільки судом не були належним чином вивчені або взагалі не бралися до уваги докази та пояснення, які надавалися в обґрунтування своїх заперечень АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Скаржник пояснює, що на момент укладення договору про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009 між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ПАТ «Гемопласт», ОСОБА_6 здійснював свою діяльність на підставі банківської ліцензії та дозволу на здійснення банківської діяльності. З введенням тимчасової адміністрації, а в подальшому ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було запроваджено особливий режим діяльності банківської установи. А ні ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а ні будь-якою іншою нормою чинного законодавства України не передбачено припинення кредитних зобовязань боржників перед банком у випадку прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора. Оскільки Кредитний договір, укладений між банком та відповідачем-1, є дійсним, то відповідно до умов договору банком здійснено нарахування відсотків.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 24.05.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит на рішення господарського суду Луганської області від 27.03.2018 року у справі №913/67/17; встановлено сторонам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

12.06.2018 від ПАТ "Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів "Гемопласт" на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким відповідач-1 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ПАТ Банк Фінанси та кредит в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію на рішення господарського суду Луганської області від 27.03.2018 р. у справі №913/67/17 у звязку з її необґрунтованістю та безпідставністю. Зазначає, що відкликання банківської ліцензії (початок процедур ліквідації банку) означає і припинення позивачем як банком нарахування відсотків за кредитним договором, зважаючи на неможливість здійснення будь-яких банківських операцій.

Від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли письмові пояснення, в яких Фонд просить задовольнити апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» посилаючись на наявність у банка, що знаходиться в процедурі ліквідації, права нараховувати відсотки, які боржник зобовязаний сплачувати.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 12.06.2018 року розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит на рішення господарського суду Луганської області від 27.03.2018 року у справі №913/67/17 призначено на 10.07.2018 року.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 26.06.2018 року, з урахуванням ухвали від 27.06.2018 р., задоволено клопотання апелянта про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У зв'язку з перебуванням у відпустці судді зі складу колегії ОСОБА_8, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 10.07.2018р. визначено колегію у складі: ОСОБА_1 головуючий суддя, судді: Геза Т.Д., Склярук О.І.

У судовому засіданні 10.07.2018 року було оголошено перерву до 31.07.2018 року о 14:20 год. Судове засідання, призначене на 31.07.2018 року о 14 год. 20 хв. ухвалено провести в режимі відеоконференції, доручено господарському суду Київської області забезпечити проведення судового засідання 31.07.2018 року о 14 год. 20 хв. в режимі відеоконференції за участю представника Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит.

У судовому засіданні 31.07.2018 оголошено перерву до 09.08.2018 року о 16:00 год. Судове засідання, призначене на 09.08.2018 року о 16 год. 00 хв., ухвалено провести в режимі відеоконференції.

Представники позивача в судових засіданнях наполягали на задоволенні вимог та доводів апеляційної скарги. Просили рішення господарського суду Луганської області від 27.03.2018 по справі №913/67/17 скасувати в частині відмови у задоволенні стягнення відсотків в сумі 1 833 598,24 грн. за користування кредитними коштами відповідно до умов Договору про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009, та в цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги АТ Банк Фінанси та Кредит щодо стягнення відсотків в сумі 1 833 598, 24 грн. за користування кредитними коштами задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача-1 в судових засіданнях проти задоволення вимог та доводів апеляційної скарги заперечували з підстав, викладених у відзиві.

Інші учасники справи не скористалися правом участі представника в судових засіданнях апеляційної інстанції, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судових засіданнях пояснення повноважних представників, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, переглянувши справу з урахуванням повноважень визначених в ст. 269 ГПК України, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено наступне.

16.02.2009 року між Відкритим акціонерним товариством Банк Фінанси та Кредит, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Банк Фінанси та Кредит (далі - ОСОБА_6, Кредитор) та Відкритим акціонерним товариством з виробництва медичних виробів із полімерних матеріалів Гемопласт, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів Гемопласт (далі - Позичальник, Боржник), був укладений Договір про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 (далі - Кредитний договір), згідно з п. 1.1, якого, ОСОБА_6 відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 20 000 000,00 гривень, а Позичальник зобовязується сплатити за користування кредитними коштами проценти в розмірі 16% річних.

Протягом дії Договору про відновлювальну кредитну лінію №1300-09, між сторонами були укладені додаткові угоди про зміну та /або уточнення умов наведеного договору, зокрема щодо збільшення та/або зменшення суми встановлюваного банком ліміту кредитування позичальнику, відсоткової ставки за користування кредитом, порядку нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, тощо.

За умовами п.1.1 Кредитного договору (в редакції Додаткової угоди від 05.10.2015) ОСОБА_6 відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 4 397 948,00 гривень, а Позичальник зобовязується оплатити за користування кредитними коштами проценти, відповідно до п. 3.1 цього Договору.

Згідно з п.2.4 Кредитного договору (в редакції Додаткової угоди від 05.10.2015), Позичальник зобовязався повернути кредитні кошти Банку до 14.02.2016 року, шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок, згідно Графіку погашення кредитної лінії (Додаток №21 до цього Договору). Погашення заборгованості здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на позичкові рахунки.

Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору (в редакції Додаткової угоди від 07.03.2013), Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами в валюті кредиту по процентним ставкам:

а) по заборгованості, яка обліковується на рахунку № 2063 8000 1763 07:

- 16% річних за період з дня видачі до 31.10.2009 включно;

- 14% річних за період з 01.11.2009 по 31.07.2010 включно;

- 11,25% річних за період з 01.08.2010 по 09.08.2010 включно;

- за період з 10.08.2010 по 31.01.2011 включно, процентна ставка встановлюється в розмірі рівному сумі діючої облікової ставки Національного банку України і маржі Банка 3,5% річних .

- 8,35% річних за період з 01.02.2011 до строку повернення кредиту, вказаного в п. 2.4 цього Договору.

по заборгованості, яка обліковується на рахунку № 2063 6000 1763 10:

- 15,5% річних за період з дня видачі по 31.01.2011 включно;

- 10,25% річних за період з 01.02.2011 по 06.03.2013 включно;

- 23,50% річних за період з 07.03.2013 до строку повернення кредиту, вказаного в 2.4 цього Договору.

по заборгованості, яка обліковується на рахунку № 2063 7000 1763 08:

- 15,5% річних за період з дня видачі по 31.01.2011 включно;

- 10,25% річних за період з 01.02.2011 до строку повернення кредиту, вказаного в 2.4 цього Договору.

б) у разі порушення Позичальником строків погашення кредиту згідно з Графіком погашення кредитної лінії:

- 47,00 % річних від суми невиконаного своєчасно зобовязання за кредитом згідно з вказаним графіком, за період часу з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї (основної) заборгованості, але не довше кінцевого строку погашення кредиту, встановленого в п. 2.4 цього Договору;

в) 47,00 % річних за період з дати, вказаної в п. 2.4 цього Договору, до дня фактичного погашення позичкової заборгованості.

Відповідно до п. 3.4. Кредитного договору (в редакції Додаткової угоди від 09.07.2015), нарахування процентів за користування кредитним коштами здійснюється щомісячно. Сплата процентів за користування кредитом здійснюється щоквартально. Позичальник сплачує проценти в строк з 01 до 10 числа першого місяця кожного кварталу (січень, квітень, липень, жовтень). У зазначений строк сплачуються проценти, нараховані за користування кредитними коштами з першого по останній календарний день попереднього кварталу.

На підтвердження виконання Банком прийнятих на себе зобовязань з видачі кредиту за договором про відновлювальну кредитну лінію № 1300-09 від 16.02.2009 року, до матеріалів справи надано копії платіжних доручень та меморіальних ордерів, які свідчать про перерахування банком кредитних коштів на умовах, передбачених договором.

Матеріали справи свідчать про часткове виконання позичальником (відповідачем-1) прийнятих на себе зобовязань з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

25.03.2015 року на забезпечення виконання зобовязань позичальника за Договором про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009, між ПАТ Банк Фінанси та Кредит (далі Кредитор), ПАТ Гемопласт (далі Боржник) та ПАТ Стахановський вагонобудівний завод (далі - Поручитель), укладений договір поруки №336 (далі - Договір поруки).

Згідно з п. 1.1. Договору поруки, Поручитель зобовязався перед Кредитором відповідати за своєчасне і повне виконання Боржником зобовязань в розмірі 2 156 684 (два мільйона сто пятдесят шість тисяч шістсот вісімдесят чотири) гривні 95 копійок, за Договором про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009 (Кредитний договір), укладеним між Кредитором та Боржником, про надання Боржнику кредиту в розмірі 4 500 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитним коштами, виходячи з процентних ставок, зазначених у п. 3.1. Кредитного договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору поруки, в разі невиконання Боржником зобовязань по Кредитному договору, Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

На умовах п.2.2 Договору поруки, Поручитель відповідає перед Кредитором в тому ж обсязі що і Боржник, в т.ч. за основним боргом, щомісячними процентами та підвищеними процентами, за оплату комісійної винагороди, неустойки по основному боргу та процентам, а також за відшкодування всіх збитків.

Умовами п. 2.3 Договору поруки сторони дійшли згоди, що в разі непогашення Боржником заборгованості за Кредитним договором протягом 1-го банківського дня з моменту настання строку сплати основного боргу та/або процентів, та/або комісійної винагороди, передбачених Кредитним договором, Кредитор набуває повне право вимоги від Поручителя сплатити борг в повному обсязі.

До Поручителя, який виконав зобовязання перед Кредитором в повному обсязі, переходять всі права Кредитора за Кредитним договором(п. 2.4. договору поруки).

Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не предявив вимоги до Поручителя(п. 5.1. договору поруки).

Кінцевий строк повернення кредиту настав 14.02.2016 року, проте, як свідчать матеріали справи та не спростовано відповідачем-1, прийняті на себе зобовязання за договором про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009 року з врахуванням додаткових угод, позичальником у повному обсязі виконано не було.

Постановою Правління НБУ № 612 від 17 вересня 2015 року Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 171 від 17 вересня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" з ринку шляхом запровадження в банку тимчасової адміністрації строком на три місяці з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року.

Рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 230 від 18 грудня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" з 18 грудня 2015 року по 17 грудня 2017 року.

25.11.2016 року ПАТ Банк Фінанси та Кредит в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію звернувся на адресу ПАТ «Гемопласт» з вимогою (повідомленням) про порушення основного зобовязання (вих. №3-243210/12353). Повідомивши про наявність станом на 25.10.2016 року, заборгованості за договором про відновлювальну кредитну лінію № 1300-09 від 16.02.2009 року в сумі 10 196 347,77 грн. (по кредиту та процентах за користування кредитом, пені), просив протягом одного робочого дня з моменту отримання вимоги виконати порушене зобовязання шляхом повернення в повному обсязі кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом та пені в загальному розмірі 10 196 347,77 грн.

Вимога отримана позичальником 16.12.2016 року, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Вимога (повідомлення) про порушення основного зобовязання № 3-243210/12354 від 25.11.2016 року (аналогічного змісту) направлена (електронною поштою) Банком на адресу поручителя, ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод». Повідомивши про наявність заборгованості позичальника, просив протягом 2-х банківських днів з моменту отримання вимоги виконати порушене зобовязання за Договором про відновлювальну кредитну лінію № 1300-09 від 16.02.2009 року в сумі 2 156 684, 95 грн., тобто в межах відповідальності поручителя за договором поруки №336 від 25.03.2015 року.

Вимоги банку позичальником та поручителем залишені без задоволення, що стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення солідарно з відповідача-1 та відповідача-2 суми у розмірі 2 156 684, 95 грн.; стягнення з відповідача-1 суми у розмірі 7 861 945,06 грн.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, за якою зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

За своєю правовою природою Договір про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009 року, з врахуванням додаткових угод до нього, є кредитним договором, згідно з яким, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, в контексті зазначених норм договір про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009 року є належною підставою для виникнення грошових зобов'язань, визначених умовами договору.

У відповідності до Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні належними доказами, які підтверджують наявність або відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути документи первинного бухгалтерського обліку та інформація з регістрів бухгалтерського обліку, оформлені у відповідності до вимог зазначеного Закону.

Бухгалтерський облік є процесом виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень ( ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Внесення відомостей щодо умов кредитування клієнтів та всіх здійснених фінансових операцій до програмного комплексу банку є, окрім іншого, вимогою положення «Про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2003 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 559/7880.

Факт наявності заборгованості відповідача-1 за Договором про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009 року у розмірі 4 397 948,00 грн. за кредитом та в сумі 2 554 324,06 грн. по процентах за користування кредитом підтверджується виписками по рахунках, відкритих для обліку заборгованості за Договором про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009 року, та визнана відповідачем-1 (позичальником) при розгляді спору судом першої інстанції.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України).

Як вже зазначалося, на забезпечення виконання грошових зобовязань за договором про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009 року укладено договір поруки №336 від 25.03.2015 року, відповідно до якого відповідач-2 (Поручитель) зобовязався перед Кредитором відповідати за своєчасне і повне виконання Боржником зобовязань в розмірі 2 156 684 (два мільйона сто пятдесят шість тисяч шістсот вісімдесят чотири) гривні 95 копійок, за Договором про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009, укладеним між Кредитором та Боржником.

Отже, відповідальність поручителя за виконання зобовязань боржника за кредитним договором є частковою, обмеженою сумою боргу у розмірі - 2 156 684,95 грн.

За змістом статей 553-554 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Відповідач-2 прийняв на себе зобов'язання щодо солідарної відповідальності за виконання відповідачем-1 грошових зобов'язань за договором про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009, в межах суми 2 156 684,95 грн.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, прийнятий відповідачем-2 обов'язок надає кредиторові (позивачу) право, при порушенні позичальником зобов'язання, вимагати його виконання від будь-якої зобов'язаної особи - позичальника або/та поручителя.

Чинність договору поруки №336 від 25.03.2015 року була предметом розгляду господарським судом міста Києва, рішенням якого від 04.10.2017 року у справі № 910/5802/17 у задоволенні позовних вимог ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод» до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію та до ПАТ «Підприємство по виробництву медичних виробів із полімерних матеріалів «Гемопласт» про визнання припиненою поруки за договором поруки № 336 від 25.03.2015 року, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод» та ПАТ «Підприємством по виробів із полімерних матеріалів «Гемопласт», відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2018 року у справі № 910/5802/17 рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 року у справі № 910/5802/17 залишено без змін.

Вказані судові рішення оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність заборгованості відповідача-1 за договором про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009 року у розмірі 4 397 948 грн. за кредитом, в сумі 397 639, 11 грн. по відсотках за користування кредитом, які судом правомірно стягнуті з відповідача-1.

Також, правомірно задоволені судом першої інстанції вимоги позивача про солідарне стягнення з ПАТ Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів Гемопласт та ПАТ Стахановський вагонобудівний завод на користь ПАТ Банк Фінанси та Кредит заборгованості в розмірі 2 156 684,95 грн. по відсотках за користування кредитом за Договором про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009.

Стягнення судом зазначених сум, також як і відмова у задоволенні вимог позивача про стягнення пені, не оскаржується сторонами.

Як вже зазначалося, Постановою Правління НБУ № 612 від 17 вересня 2015 року Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 171 від 17 вересня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" з ринку шляхом запровадження в банку тимчасової адміністрації строком на три місяці з 18 вересня 2015 року по 17 грудень 2015 року.

Рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 230 від 18 грудня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" з 18 грудня 2015 року по 17 грудня 2017 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що з моменту відкликання банківської ліцензії та початку ліквідації ПАТ Банк Фінанси та Кредит втратив право на нарахування відсотків по кредитам, в т.ч. за договором про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009 року, а тому нарахування процентів за користування кредитом з грудня 2015 року є необґрунтованим і неправомірним.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, врегульовано Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

У відповідності до приписів ч.2 ст.1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Як передбачено п. 6 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону, ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що банк може бути ліквідований: 1) за рішенням власників банку; 2) у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Національний банк України вносить запис до Державного реєстру банків про ліквідацію банку на підставі отриманого від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення про затвердження ліквідаційного балансу та звіту ліквідатора.

Правові наслідки введення процедури ліквідації банку визначено ст.46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, чинній на момент прийняття рішення про ліквідацію банку).

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку: 1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку; банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю; укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону; втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається; забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що: за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку; кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Зазначені операції у будь-якому разі заборонені за договорами, укладеними з пов'язаними з банком особами.

Таким чином, з системного аналізу норм ч.2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" випливає, що у випадку відкликання банківської ліцензії дійсно банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій, проте, означене ніяким чином не вказує на припинення існуючих та чинних зобов'язань контрагентів перед банком, як то обов'язок зі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Водночас, випадки припинення зобов'язання визначені главою 50 Цивільного кодексу України, якою не передбачено припинення зобов'язання, у зв'язку з відкликанням або припиненням дії ліцензії кредитора.

Між сторонами договору про відновлювальну кредитну лінію від 16.02.2009 року не було досягнуто домовленості щодо припинення нарахування відсотків за користування кредитом у зв'язку з введенням процедури ліквідації кредитодавця.

Суд апеляційної інстанції не враховує посилання відповідача-1 на практику Вищого господарського суду України стосовно застосування наслідків введення процедури ліквідації банку, оскільки відповідно до ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, Велика палата Верховного суду у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, у розділі «Висновки про правильне застосування норм права» зазначила наступне.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Так, за умовами п.1.1., п.2.4. договору про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009 року (з врахування додаткової угоди від 05.10.2015) ОСОБА_6 відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 4 397 948,00 гривень, а Позичальник зобовязується оплатити за користування кредитними коштами проценти, відповідно до п. 3.1 цього Договору. Позичальник зобовязався повернути кредитні кошти Банку до 14.02.2016 року, шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок, згідно Графіку погашення кредитної лінії (Додаток №21 до цього Договору).

Відтак, у межах строку кредитування до 14.02.2016 року відповідач-1 мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти. Починаючи з 14.02.2016 року, відповідач-1 мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором.

Отже, виходячи з висновків правової позиції Великої палати Верховного суду, що викладені у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, суд відхиляє аргументи позивача про наявне у нього право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Виходячи з наведеного вище, приймаючи до уваги, що кінцевий строк повернення кредиту обумовлений сторонами « 14.02.2016 року», є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача-1 проценти за користування кредитом за період з 18.12.2015 року по 14.02.2016 року в сумі 59 236, 54 грн.

В залишку суми 1 774 361,70 грн., вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом не підлягають задоволенню з підстав, викладених вище.

Враховуючи наведене, рішення господарського суду Луганської області від 27.03.2018 року (повний текст підписано 06.04.2018) у справі № 913/67/17 підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит до Публічного акціонерного товариства Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів Гемопласт про стягнення 59 236,54 грн. заборгованості з відсотків за користування кредитом за договором про відновлювальну кредитну лінію № 1300-09 від 16.02.2009р., з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення вимог ПАТ Банк Фінанси та Кредит про стягнення з ПАТ Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів Гемопласт 59 236,54 грн. заборгованості з відсотків за користування кредитом за договором про відновлювальну кредитну лінію № 1300-09 від 16.02.2009р.

В іншій частині рішення господарського суду Луганської області від 27.03.2018 року (повний текст підписано 06.04.2018) у справі № 913/67/17 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд рішення господарського суду Луганської області від 27.03.2018 року у даній справі покладаються на позивача та відповідача-1 пропорційно задоволених вимог.

Керуючись статтями 129, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит, м. Київ на рішення господарського суду Луганської області від 27.03.2018року у справі № 913/67/17 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Луганської області від 27.03.2018року (повний текст підписано 06.04.2018) у справі № 913/67/17 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит до Публічного акціонерного товариства Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів Гемопласт про стягнення 59 236,54 грн. заборгованості з відсотків за користування кредитом за договором про відновлювальну кредитну лінію № 1300-09 від 16.02.2009р.

Прийняти в цій частині нове рішення про задоволення вимог Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит про стягнення з Публічного акціонерного товариства Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів Гемопласт 59 236,54 грн. заборгованості з відсотків за користування кредитом за договором про відновлювальну кредитну лінію № 1300-09 від 16.02.2009р.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів Гемопласт (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маяковського, буд. 57, ) на користь Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит(04050, м. Київ, вул.Артема, буд. 60, ) 59 236,54 грн. відсотків за користування кредитом за договором про відновлювальну кредитну лінію № 1300-09 від 16.02.2009р., 1 332,57 грн. витрат по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою.

Господарському суду Луганської області видати відповідний наказ.

В іншій частині рішення господарського суду Луганської області від 27.03.2018року (повний текст підписано 06.04.2018) у справі № 913/67/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

У судовому засіданні 09.08.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 13.08.2018р.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Судді: Т.Д. Геза

ОСОБА_3