ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2018 р. Справа № 922/2946/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В. І. , суддя Слободін М.М.

при секретарі судового засідання Мальченко О.О.

за участю представників:

позивача не зявився;

1-ї третьої особи адвокат ОСОБА_1, посвідчення №000181 від 16.04.2018 року;

2-ї третьої особи не зявився;

відповідача адвокат ОСОБА_2, свідоцтво № 639 від 09.03.2012 року;

третьої особи не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ, (вх. № 1432Х/1-18)

на ухвалу господарського суду Харківської області від 14.11.2017р. у справі №922/2946/17, постановлену в приміщенні господарського суду Харківської області (суддя Прохоров С.А.), повний текст якої складено 14.11.2017р.

за позовом Публічного акціонерного товариства "Златобанк", м. Київ

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національний банк України, м. Київ

до ТОВ фірма "Промімпекс", м. Харків

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - СТОВ "Зернова компанія "ХОРС", с. Погреби

про стягнення коштів

та за зустрічним позовом ТОВ фірми "Промімпекс", м. Харків

до Публічного АТ "Златобанк", м. Київ

про визнання кредитного договору недійсним

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.11.2017р. у справі №922/2946/17 позов Публічного акціонерного товариства "Златобанк" до ТОВ фірма "Промімпекс" залишено без розгляду; провадження по розгляду зустрічного позову ТОВ фірма "Промімпекс" до Публічного акціонерного товариства "Златобанк" припинено.

Публічне акціонерне товариство Златобанк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_3 з ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 14.11.2017р. у справі №922/2946/17 та передати справу на розгляд до господарського суду Харківської області.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.12.2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Златобанк в особі гарантування вкладів фізичних осіб в особі ОСОБА_3А на ухвалу господарського суду Харківської області від 14.11.2017р. у справі №922/2946/17 повернуто заявникові на підставі п. 3 ч.1 ст.97 ГПК України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.01.2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі №922/2946/17; повернуто Фонду гарантування вкладів фізичних осіб апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Харківської області від 14.11.2017р. у справі №922/2946/17 на підставі ч. 5 ст. 260 ГПК України.

Постановою Верховного Суду від 16.04.2018р. року ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 26.01.2018р. у справі №922/2946/17 скасовано; справу №922/2946/17 направлено для продовження розгляду до Харківського апеляційного господарського суду.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 14.11.2017р. у справі №922/2946/17 та направити справу для продовження розгляду до господарського суду Харківської області.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує про наступне.

Місцевий господарський суд, залишаючи позовну заяву без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 статті 81 ГПК України не зазначив які саме підстави слугували залишенню позову без розгляду і перешкоджали розгляду справи за наявними у матеріалах справи доказами; не вказав у чому саме полягає неможливість розгляду спору у даній справі по суті та не встановлено причини невиконання вимог суду.

В ухвалі про залишення позову без розгляду не зазначено яким чином ненадання витребуваних документів у повному обсязі вплине на розгляд справи по суті, та вирішення спору, який виник між сторонами.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2018 року, суддею доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.07.2018 року клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу господарського суду Харківської області від 14.11.2017р. у справі №922/2946/17; учасникам справи встановлено строк до 02.08.2018 року на протязі якого вони мають право подати відзиви на апеляційну скаргу; призначено справу до розгляду на 09.08.2018 року.

01.08.2018 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін (вх.№6031).

Відповідач в обґрунтування своєї правової позиції вказує на те, що ані позивач, ані апелянт Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вимоги ухвал господарського суду першої інстанції не виконували, своїх представників в судове засідання не направляли, письмових пояснень в обґрунтування своїх правових позицій не надавали.

Враховуючи неявку в судове засідання представників позивача, що унеможливило вирішення справи по суті, місцевий господарський суд, на думку відповідача, дійшов вірного та обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України (в редакції від 06.11.1991р.).

У судовому засіданні 09.08.2018 року представник 1-ї третьої особи підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 14.11.2017р. у справі №922/2946/17 та направити справу для продовження розгляду до господарського суду Харківської області.

Представник відповідача в судовому засіданні 09.08.2018 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники позивача та третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень №927, №900, проте не скористались своїм правом на участь у судовому засіданні.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судове засідання 09.08.2018 року не зявився, згідно інформації, розміщеної на офіційному сайті ПАТ «Укрпошта», яка долучена до матеріалів справи, копію ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 17.07.2018 року отримав представник 25.07.2018 року.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обґрунтовуючи необхідність залишення без розгляду позовної заяви ПАТ «Златобанк», місцевий господарський суд посилався, зокрема, на положення п. 5 статті 81 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 06.11.1991 року).

Згідно з Законом України від 03.10.2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу, Кодексу адміністративного судочинства України та інші законодавчі акти»), 15.12.2017р. вступив в дію Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції.

Згідно підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, відповідно до приписів п. 5 ст. 81 ГПК України (в редакції від 06.11.1991 року), господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 269 ГПК України (в редакції від 15.12.2017 р.) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України (в редакції від 15.12.2017 р.) суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з'явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду у зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто незалежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом.

При вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду, якщо позивачем без поважних причин не надано витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору господарським судам слід мати на увазі, що це можливо лише за наявності таких умов: додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні; витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті; позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду, або/чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом, то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі в суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду.

Відтак, з наведеного вище вбачається, що судом може бути залишено позов без розгляду лише у випадку якщо в матеріалах справи недостатньо документів, на підставі яких суд міг би винести рішення і документи, що витребувані судом, повинні бути дійсно необхідними для вирішення спору.

Разом з цим, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що підставами залишення позовної заяви без розгляду стало невиконання позивачем вимог господарського суду Харківської області щодо надання доказів без поважних причин, без яких вирішення спору неможливе.

Місцевий господарський суд вказав на те, що в процесі розгляду справи господарський суд зобов'язував позивача надати документи, необхідні для повного та всебічного розгляду даної справи, втім позивачем вимоги ухвал суду виконані не були, документи, витребувані ухвалами суду, надані не були, а представник позивача в судові засідання не з'являвся.

Колегія суддів з такими висновками місцевого господарського суду не погоджується та зазначає про наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Харківської області від 05.09.2017р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 25.09.2017 року, залучено до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб; зобовязано, зокрема, позивача надати через канцелярію суду наступні документи: виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на вересень 2017 року стосовно позивача; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на вересень 2017 року стосовно відповідача; докази направлення позовної заяви з додатками на адресу, вказану у Витягу; докладний і обґрунтований розрахунок суми позову; оригінали документів доданих до позовної заяви для огляду в судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.09.2017р., зокрема, було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національний банк України та зобовязано позивача направити на адресу третьої особи копію позовної заяви з доданими до неї документами, докази такого направлення надати суду.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.10.2017р., зокрема, було повторно зобов'язано позивача направити на адресу третьої особи копію позовної заяви з доданими до неї документами, докази такого направлення надати суду та зобовязано позивача надати суду пояснення щодо заперечень відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.10.2017р., зокрема, було повторно зобов'язано позивача направити на адресу третьої особи копію позовної заяви з доданими до неї документами, докази такого направлення надати суду та зобовязано позивача надати суду пояснення щодо заперечень відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.10.2017р., зокрема, було зобовязано позивача надати до суду належним чином завірені копії постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2017 року по справі №826/2184/17 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 по справі №826/2184/17.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.11.2017р., зокрема, було зобовязано сторони виконати вимоги попередніх ухвал суду в повному обсязі.

Відповідач під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та у відзиві на апеляційну скаргу, наданому суду апеляційної інстанції вказував на те, що позивача неодноразово було зобовязано ухвалами суду першої інстанції надати докази надіслання копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу третьої особи.

Відповідач вказує, що позивачем вказаного виконано не було, таких доказів матеріали справи не містять.

Колегія суддів з такими аргументами відповідача не погоджується та зазначає про те, що матеріали справи містять достатньо доказів для розгляду справи, а в мотивувальній частині судового акту оскаржуваної ухвали відсутнє будь-яке обґрунтування неможливості розгляду спору по суті за наявними у справі матеріалами, документами та не зазначено, який саме документ, що повинен був наданий позивачем та яким останнім надано не було є перешкодою для розгляду справи по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.10.2017 року позивач звернувся до господарського суду Харківської області з клопотанням (вх.№35471) в якому просив долучити до матеріалів справи докази надіслання на адресу третьої особи Національного банку України копії позовної заяви з доданими до неї документами (фіскальний чек від 19.10.2017 року, опис вкладення від 19.10.2017 року, список згрупованих поштових відділень №19/10 від 19.10.2017 року), т. 2, а.с.78-80.

Тобто, позивачем було виконано вимоги ухвал господарського суду Харківської області щодо надіслання третій особі - Національному Банку України копії позовної заяви з доданими до неї документами.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було виконано ухвали господарського суду першої інстанції в частині надання господарському суду Харківської області: розрахунку заборгованості; Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців на позивача, Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців на відповідача, доказів надіслання позовної заяви учасникам справи.

На думку колегії суддів, господарський суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без розгляду із зазначених вище підстав, не врахував при цьому і приписи ст. 75 ГПК України (в редакції від 06.11.1991 року), згідно з якими якщо витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, враховуючи, що оскаржувана ухвала не містить належних обґрунтувань щодо неможливості вирішення справи за відсутності відповідних доказів, господарський суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо залишення позову без розгляду.

Також, колегія суддів зазначає, що оскаржувана ухвала не містить даних про те, яким чином неявка представника позивача в судове засідання перешкоджає вирішенню спору за наявними у матеріалах справи доказами, та в оскаржуваній ухвалі не зазначено які саме вимоги суду не були виконані позивачем, як наслідок, судом першої інстанції не з'ясовано причини їх невиконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.02.2018р. у справі №910/12590/17, від 02.05.2018р. у справі №910/15790/17 та від 08.05.2018р. у по справі №910/17026/17.

Таким чином, місцевий господарський суд, залишаючи позов без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України не зазначив, які саме підстави слугували залишенню позову без розгляду та перешкоджали розгляду справи, а також не вказав, у чому саме полягає неможливість розгляду спору у даній справі по суті.

Беручи до уваги наведене та враховуючи наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції зробив передчасний висновок про залишення позову без розгляду, та міг би надати правову оцінку спірним правовідносинам, застосувати норми матеріального права та вирішити даний спір по суті заявлених вимог.

Таким чином, судом апеляційної інстанції не встановлено процесуальних підстав для залишення позовної заяви без розгляду, а відтак, оскаржувана ухвала місцевого господарського суду в частині залишення позову без розгляду у даній справі прийнята з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню.

Отже, висновок місцевого господарського суду щодо залишення позову без розгляду не відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Між тим, Суд нагадує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов'язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Щодо заяви відповідача про відмову від зустрічного позову, наданої господарському суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно ч. 1 ст. 60 ГПК України (в редакції від 06.11.1991 р.), подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Таким чином, відповідач за своїм зустрічним позовом набув права позивача.

У відповідності до ст. 22 ГПК України (в редакції від 06.11.1991 р.) позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

В силу положень ст. 78 ГПК України (в редакції від 06.11.1991 р.), відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються позивачем, відповідачем чи обома сторонами. До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін. Про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України (в редакції від 06.11.1991 р.) господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

У випадках відмови позивача від позову господарському суду слід перевіряти, чи не суперечить ця відмова законодавству та чи не порушує вона інтереси інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, заяву про відмову від зустрічного позову підписано представником відповідача ОСОБА_2, повноваження якого підтверджуються наявною в матеріалах справи довіреністю.

Місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про прийняття відмови від позову, оскільки звернення до суду з зустрічним позовом, як і відмова від нього чи його частини, є формою реалізації прав відповідача, відмова від зустрічного позову не суперечить діючому законодавству України, не порушує чиї - небудь права, свободи чи інтереси та правомірно припинив провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України (в редакції від 06.11.1991 р.)

Таким чином, оскаржувану ухвалу в цій частині слід залишити без змін, як таку, що прийнята з правильним застосуванням норм процесуального права.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010р.)

Питання справедливості розгляду не обовязково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008р.)

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє часткове підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, у звязку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, скасувавши ухвалу місцевого господарського суду в частині залишення позову без розгляду, а в частині припинення провадження у справі оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 255, 269, 270, 271, ч.6 ст. 275, п.4 ч.1 статті 280, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 14.11.2017р. у справі №922/2946/17 в частині залишення позову ПАТ Златобанк до ТОВ фірма Промімпекс без розгляду скасувати.

Справу передати на розгляд до господарського суду Харківської області.

В решті ухвалу господарського суду Харківської області від 14.11.2017р. у справі №922/2946/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 10.08.2018 року.

Головуючий суддя Терещенко О.І.

Суддя Сіверін В. І.

Суддя Слободін М.М.