ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2018р. справа №905/42/18

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів Попков Д.О. Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.
секретар судового засідання Акімова К.К.
за участю представників:
від позивача: не з'явився;
від відповідача:не з'явився;
від третьої особи:не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон», м. Маріуполь Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
ухваленого 17.05.2018р. (повний текст підписано 18.05.2018р.) у м. Харкові
у справі №905/42/18 (суддя Лейба М.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон», м. Маріуполь Донецької області
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-лідер», м.Маріуполь Донецької області
за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні ПозивачаОСОБА_5, м. Маріуполь Донецької області
про визнання правочину недійсним

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Азовбетон», м. Маріуполь Донецької області (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-лідер», м. Маріуполь Донецької області (далі - Відповідач) з вимогами про визнання недійсним договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.2017р. щодо продажу пересувного розчино-бетонного вузлу ПРБУ-80 та додатків до нього, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-лідер».

2. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 22.01.2018р. відкрито провадження у справі №905/42/18 та визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Окрім того, означеною ухвалою суду було залучено до участі у справі в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Позивача - ОСОБА_5 м. Маріуполь Донецької області (далі - Третя особа).

3. Рішенням Господарського суду Донецької області від 17.05.2018р. (повний текст підписано 18.05.2018р.) у справі №905/42/18 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» було відмовлено в повному обсязі.

4. Означене рішення суду обґрунтоване недоведеністю Позивачем належними та допустимими доказами факту того, що керівник Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» - ОСОБА_5 - при укладанні спірного договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.2017р. щодо продажу пересувного розчино-бетонного вузлу ПРБУ-80 та додатків до нього, не мав правових підстав для вчинення даного правочину та перевищив свої повноваження, з огляду на чинність рішення Загальних зборів, оформлених протоколом від 18.09.2017р. (підписаного 23.09.2017р.), що зумовило відсутність підстав для визнання такого договору (додатків до нього) недійсним у розумінні ст.215 Цивільного кодексу України.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. Товариство з обмеженою відповідальністю «Азовбетон», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Донецької області від 17.05.2018р. у справі №905/42/18 скасувати та прийняти нове, яким визнати договір купівлі-продажу №15/17 від 24.10.2017р. щодо продажу пересувного розчино-бетонного вузлу ПРБУ-80 та додатків до нього, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-лідер» - недійсним.

6. Підставами для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає:

- залишення судом поза увагою факту того, що Загальні збори учасників, оформлені протоколом від 18.09.2017р., рішенням яких директору Позивача були надані повноваження на укладення від імені товариства спірного договору купівлі-продажу пересувного розчинно-бетонного вузла ПРБУ-80, не проводились в присутності ОСОБА_7 (представника юридичної особи - засновника, що володіє часткою в розмірі 90% від статутного капіталу товариства), оскільки останній (ОСОБА_7) в означений час знаходився за межами м. Маріуполь та свій підпис в протоколі Загальних зборів не ставив, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, витягу з кримінального провадження з приводу підробки протоколу.

- місцевим судом безпідставно зроблено висновок про існування рішення Загальних зборів, оформленого протоколом від 18.09.2017р., виключно на підставі пояснень Третьої особи - ОСОБА_5, який (висновок) згідно ч.1 ст.42, ч.2 ст.73 та ст.87 Господарського процесуального кодексу України не є доказом у справі, не підтверджується допустимими доказами та суперечить матеріалам справи, зокрема, при наявності відповідного рішення Загальних зборів в протоколі повинні були б бути зазначені суттєві умови договору продажу.

- залишення судом поза увагою факту не надходження на розрахункові рахунки Позивача грошових коштів з продажу майна за спірним договором, щодо підтверджується довідками з обслуговуючих банків та бухгалтерії Позивача, а також тим, що наявні в матеріалах справи прибуткові касові ордери відсутні у останнього та знаходяться виключно у Відповідача, що свідчить не тільки про несхвалення такого договору з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон», але й про відсутність у нього документів щодо цього договору.

- надані до суду податкові накладні (які свідчать про сплату податків і ніяким чином не підтверджують законності купівлі-продажу обладнання) та договір №5 відповідального зберігання від 24.10.2017р., лише підтверджують користування ОСОБА_8 своїм службовим становищем для надання законності спірному договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.2017р. та відчуженню майна товариства.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Відповідача:

7. Відповідачем (в межах визначеного апеляційним судом строку) наданий відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останній проти її задоволення заперечує, наголошуючи на законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення суду, зазначає що:

- посилання Позивача на наявність кримінальних проваджень, відкритих у відношенні ОСОБА_5, без наявності відповідних вироків, ніяким чином не встановлює вину останнього;

- твердження Позивача стосовно не зазначення у протоколі Загальних зборів усіх істотних умов майбутнього договору, є безпідставним з огляду на відсутність такої вимоги умовами чинного законодавства;

- підписання протоколу Загальних зборів учасників від 18.09.2017р. саме в м. Одесі 23.09.2017р. (де знаходився ОСОБА_7) в суді першої інстанції не заперечувалось, а навпаки було надано підтвердження того, що ОСОБА_7 очікував ОСОБА_5 в м. Одеса для підписання, зокрема, й протоколу Загальних зборів від 18.09.2017р.;

- посилання Позивача на не отримання ним грошових коштів за спірним договором купівлі-продажу є необґрунтованим з огляду на наявність в матеріалах справи копій прибуткових касових ордерів, які за вимогою Відповідача були складені в 2 екземплярах, що законодавством не заборонено. Так, наявні прибуткові касові ордери, у розумінні п.п.3.1, 3.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого Постановою правління Національного банку України №637 від 15.12.2004р. (чинного на момент внесення платежів) належним чином підтверджують отримання саме Позивачем, а не ОСОБА_5 грошових коштів в загальній сумі 184044,00грн., що свідчить про схвалення спірного правочину.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

8. Відповідно до ч.1 ст.253 Господарського процесуального кодексу України судом апеляційної інстанції у господарських справах є апеляційний господарський суд, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий господарський суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

9. Указом Президента України №454/217 від 29.12.2017р. «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» (набрання чинності 16.01.2018р. з публікацією в Офіційному віснику України №5 за 2018р.) постановлено ліквідувати, утому числі Донецький апеляційний господарський суд та утворити Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

10. Згідно з п.3 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.6 ст.148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць),та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Наразі, відповідної публікації про початок роботи Східного апеляційного господарського суду на момент прийняття цієї постанови здійснено не було.

11. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 15.05.2018р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Радіонова О.О. і Стойка О.В.

12. Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 04.07.2018р. зазначена судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №905/188/18.

13. У зв'язку із перебуванням судді Стойки О.В. у відпустці з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, її у складі судової колегії протоколом автоматизованої зміни складу суду було замінено на суддю Черноту Л.Ф.

14. Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 31.07.2018р.р. апеляційну скаргу було призначено на 08.08.2018р. об 14:15 з повідомленням учасників справи.

15. Враховуючи викладене в п.п.8-14 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Донецького апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Черноту Л.Ф. і Радіонова О.О. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

16. Заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-Лідер» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон», які надійшли на електрону адресу Донецького апеляційного господарського суду 03.08.2018р., 06.08.2018р. та 08.08.2018р., були повернуті судом без розгляду, оскільки не містили в порушення ст.ст.165, 263 Господарського процесуального кодексу України підпису (оригіналу підпису/цифрового підпису) уповноваженого представника.

17. Своєю чергою, 07.08.2018р. до канцелярії Донецького апеляційного господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» про зупинення провадження у справі №905/42/18 через неможливість її об'єктивного розгляду до набрання законної сили судовим рішенням у пов'язаній справі №905/1036/18 за позовом Компанії «Мерілін Лімітед» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» про визнання недійсним рішення Загальних зборів, оформленого протоколом від 18.09.2017р., провадження за якою було відкрито Господарським судом Донецької області в ухвалі від 18.06.2018р. В означеній заяві Позивач також просив в разі відмови у задоволенні клопотання про зупинення провадження, перенести розгляд справи на іншу дату у зв'язку з неможливістю явки представника у судове засідання.

18. Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.

19. У судовому засіданні 08.08.2018р. уповноважені представники сторін та Третя особа не з'явились попри належну обізнаність про час і місце судового розгляду.

20. Розглянувши заяву Позивача про зупинення провадження у справі, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов'язаний зупинити провадження по справі у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі, при цьому, суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Означені норми не ставлять обов'язок/можливість зупинення провадження у справі в залежності від міркувань процесуальної доцільності, тому, окрім доведення пов'язаності справ, Заявник клопотанням має обґрунтувати і неможливість завершення апеляційного провадження у справі №905/42/18. Своєю чергою, зібраних в рамках справи №905/42/18 матеріалів в повному обсязі достатньо для встановлення та оцінки обставин, які є предметом судового розгляду в контексті визначених ст.269 Господарського процесуального кодексу України меж апеляційного перегляду. Так, наявність відкритого провадження у справі №905/1036/18 за позовом Компанії «Мерілін Лімітед» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» про визнання недійсним рішення Загальних зборів, оформленого протоколом від 18.09.2017р. не може мати наслідком зупинення апеляційного провадження в розглядуваній справі в контексті недоведеності неможливості апеляційного перегляду в розумінні п.5 ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України оскаржуваного рішення до закінчення розгляду справи №905/1036/18.

Наразі, можлива вірогідність в межах справи №905/1036/18 подальшого спростування презумпції легітимності рішення Загальних зборів, оформленого протоколом від 18.09.2017р., чи встановлення інших фактів, які з причин об'єкту судового дослідження, не були встановлені в межах цієї справи, не може бути прийнята до уваги на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, оскільки може розцінюватися в якості підстав для перегляду рішення за нововиявленими обставинами в розумінні ст.320 Господарського процесуального кодексу України. Проте, перегляд з означених мотивів вимагає не тільки набрання сили переглядуваним рішенням суду, але й опосередковується іншим, не апеляційним, спеціальним порядком перегляду, врегульованим главою 3 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

21. Своєю чергою, заява Позивача про відкладення розгляду справи також не підлягає задоволенню з огляду на визнання явки останнього необов'язковою, доведення позиції до відома суду безпосередньо змістом апеляційної скарги, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті. При цьому, Заявником в своєї заяві навіть не було визначено та обґрунтовано потребу в такому відкладанні з точки зору заходів, які планується вжити на додаткове обґрунтування своєї процесуальної позиції та які, вимагають такого відкладання в контексті положень ч.2 ст.202 Господарського процесуального кодексу України. Окрім того, Відповідач, як юридична особа згідно зі ст.56 цього Кодексу не позбавлений можливості залучити будь-яку іншу особу для здійснення представництва в межах цієї справи, адже особиста зайнятість залученого адвоката з невизначених причин не може вважатися в даному випадку поважною причиною для перенесення судового засідання.

Не впливає на можливість розгляду апеляційної скарги по суті і відсутність інших учасників судового процесу, враховуючи межі апеляційного перегляду, невизнання явки обов'язковою та достатність наявних матеріалів справи.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про можливості розгляду апеляційної скарги по суті без участі представників учасників справи.

22. Відтак, згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

23. 24.10.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» (Продавець) в особі директора ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-лідер» (Покупець) в особі директора Хомкалова М.К. укладений договір купівлі-продажу №15/17 (а.с.185 т.1) шляхом його оформлення та підписання, відповідно до п.1.1. якого предметом договору є пересувний розчино-бетонний вузол ПРБВ-80, що розташований за адресою: м. Маріуполь, пров. Учбовий, 3-а, на Позивача загальною вартістю 184044,00грн.

Означений договір підписано керівниками сторін та скріплено печатками юридичних осіб, а підставою продажу майна визначено протокол зборів засновників від 18.09.2017р.

24. На виконання умов договору, за актом приймання-передачі від 24.10.2017р., майно, що є предметом означеного договору, було передано Відповідачу (а.с.186 зворотна сторона т.1),що також відображено у видатковій накладній №1 від 24.10.2017р. (а.с.190 т.1) та в податковому обліку (а.с.194 т.1).

Відповідно до п.п.2.2., 2.3. договору, Товариством з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-лідер» здійснені розрахунки за придбане майно у повному обсязі, що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру №54 від 24.10.2017р. на суму 50000,00грн., №55 від 25.10.2017р. на суму 50000,00грн., №56 від 26.10.2017р. на суму 50000,00грн., №57 від 27.10.2017р. на суму 34044,00грн. (а.с.а.с.190 зворотна сторона - 193 зворотна сторона т.1).

25. Відповідно до положень п.7.1 Статуту Позивача (а.с.а.с.21-29 т.1) органами управління товариства є: Загальні збори учасників товариства, виконавчий орган товариства.

Своєю чергою, п.п.7.3, 7.3.4. Статуту товариства визначено, що вищим органом управління товариством є Загальні збори учасників, які мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства у тому числі і з тих, які передані до компетентного виконавчого органу. Збори складаються з учасників товариства або призначених ними представників. До виключної компетенції Загальних зборів належить, в тому числі, надання згоди директору на відчуження майна товариства, кредитних договорів, інших угод.

26. Згідно з п.7.4. Статуту, одноособовим виконавчим органом товариства є директор, який здійснює оперативне керівництво діяльністю товариства.

Положеннями п.п.7.4.4, 7.4.5 Статуту передбачено, що директор має право без доручення діяти від імені товариства; представляти інтереси товариства в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами; право першого підпису фінансових документів, видає довіреності та доручення; здійснює правочини, укладає будь-які угоди та юридичні акти, підписує договори, контракти та інші документи; за рішенням загальних зборів учасників товариства укладає угоди незалежно від їх вартості про отримання кредитів та заставу майна, договорів купівлі-продажу і дарування основних засобів, тощо. Директор товариства не має права, зокрема, приймати рішення по відчуженню майна товариства без згоди на це Загальних зборів учасників.

27. Своєю чергою, матеріали справи містять фотокопію протоколу Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» у м. Маріуполь, датований 18.09.2017р. (а.с.34 т.1), яким оформлене рішення про доручення директору Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» - ОСОБА_5 укласти спірний договір купівлі-продажу пересувного розчинно-бетонного вузла ПРБВ-80 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-лідер».

За змістом цього протоколу на Загальних зборах були присутні: ОСОБА_5 (частка в статутному капіталі дорівнює 10%) та ОСОБА_7, який діє від імені юридичної особи Республіки Сейшельські Острови: Компанія «Мєрілин лімітед» (частка в статутному капіталі дорівнює 90%).

28. Окрім того, до суду від ОСОБА_7 надійшла письмова заява свідка 28.12.2017р. (а.с.45 т.1), посвідчена приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Апалько М.Ю., якою ОСОБА_7 повідомив, що загальні збори від 18.09.2017р. не проводилися та питання про продаж майна та уповноваження на укладання договору купівлі-продажу директора товариства ОСОБА_5 не розглядалося, протокол загальних зборів від 18.09.2017р. не підписував, оскільки в зазначений час він перебував у м. Одеса.

В контексті пояснень цього свідка Позивач і заперечує факт існування рішення загальних зборів, яке було підставою для здійснення колишнім директором Продавця (ОСОБА_5) продажу майна за спірним договором.

29. Проте місцевим судом було встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи заяви Третьою особою - ОСОБА_5 від 19.02.2018р. (письмові пояснення по справі №905/42/18), засвідченої приватним нотаріусом Нікольського районного нотаріального округу Донецької області Майшмаз С.Ф. (а.с.а.с.83,84 т.1), вбачається, що протоколом Зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» від 18.09.2017р. прийнято рішення про укладання відповідного договору купівлі-продажу пересувного розчинно-бетонного вузла з Відповідачем, проте такий протокол був фактично підписаний 23.09.2017р. в м. Одеса і на підставі цього були вжиті заходи щодо оформлення договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.2017р.

Також в підтвердження перебування в м. Одеса та подальшої зустрічі ОСОБА_7 та ОСОБА_5 до матеріалів справи було заучено, зокрема, переписку сторін (а.с.а.с.130-135 т.1), розрахункову квитанцію №40 від 23.09.2017р. (а.с.138 т.1) про надання послуг з тимчасового проживання та СD-RW диск (а.с.142 т.1).

30. Окрім того, Позивачем до справи було залучено рішення (протокол) Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» від 30.11.2017р. (а.с.а.с.13, 14 т.1) яким було вирішено тимчасово відсторонити директора (ОСОБА_5) від виконання своїх обов'язків та призначити ОСОБА_13 тимчасово виконуючого обов'язки директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон». (наказ про призначення від 01.12.2017р. (а.с.15 т.1)

31. На підтвердження кримінальних проваджень з приводу підробки протоколу загальних зборів від 18.09.2017р. та шахрайства, Позивачем до матеріалів справи було залучено копії витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000096, №0000265, №0000146 (а.с.а.с.160-162 т.1). Відомості про ухвалення вироків чи прийняття в межах таких проваджень інших остаточних процесуальних судових рішень матеріали справи не містять.

32. Між тим, на підтвердження дійсності укладення та виконання спірного договору, до матеріалів справи Відповідачем було залучено копію податкової накладної №57 від 21.10.2017р. (а.с.194 т.1), зареєстровану Позивачем на суму 184044,00грн та договір відповідального зберігання №5 (а.с.189 т.1), укладеного між Відповідачем та Позивачем з приводу збереження майна.

33. Своєю чергою, Позивачем до матеріалів справи було залучено довідки та виписки з обслуговуючих банків на підтвердження факту відсутності зарахувань суми за спірним договором. (а.с.а.с.16-20, 218-224 т.1)

34. Так, зважаючи на відсутність, на думку Позивача, у директора останнього (Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон») ОСОБА_5 повноважень на підписання спірного договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.2017р. щодо продажу пересувного розчино-бетонного вузлу ПРБУ-80 та додатків до нього, останній посилаючись на ч.2 ст.203 та ч.ч.1, 3 ст.215 Цивільного кодексу України звернувся з позовними вимогами до Відповідача про визнання такого договору недійсним.

35. Зважаючи на вказані обставини, спірні правовідносини були розглянуті місцевим судом в контексті приписів Господарського та Цивільного кодексів України, а також Закону України «Про господарські товариства»

VІ. Оцінка апеляційного суду:

36. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб'єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

37. Сутність розглянутого спору полягає у доведенні Позивачем факту недодержання вимог ч.2 ст.203 Цивільного кодексу України, зокрема, підписання договору не уповноваженим представником Позивача при укладенні договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.2017р. щодо продажу пересувного розчино-бетонного вузлу ПРБУ-80 та додатків до нього, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-лідер».

38. Беручи до уваги характер спірних правовідносин, кореспондуючі права та обов'язки їх сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів, насамперед, Цивільного та Господарського кодексу України відносно чинності/законності договорів, а також приписів законодавства, що регулюють корпоративні відносини.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

39. Згідно ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст.173-175 Господарського кодексу України.

Виходячи із правової позиції, викладеної в абз.4 п.2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р., вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

40. За змістом ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину (його частини), яким у розумінні ч.2 ст.202 Цивільного кодексу України є укладений між сторонами договір купівлі-продажу №15/17 від 24.10.2017р., являється недодержання в момент їх вчинення вимог ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 Цивільного кодексу України.

41. Своєю чергою, проаналізувавши заявлені підстави позовних вимог, враховуючи правильність висновку Позивача про можливість укладання керівником Позивача спірного договору лише за умов прийняття рішення про це загальних зборів засновників товариства (п.п.25, 26 цієї постанови), колегія суддів зазначає, що предметом доказування для Позивача є встановлення факту відсутності рішення Загальних зборів його учасників відносно продажу майна, яка є об'єктом відчуження за спірним договором.

42. У світлі визначеного в п.41. цієї постанови предмету судового дослідження в цій справі, позиція апеляційного суду відносно відповідних аргументів Скаржника з цього приводу полягає в такому:

42.1. Доказом відсутності відповідної події (проведення Загальних зборів) зі сторони Позивача виступають документи, які обґрунтовують відсутність одного із засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» ОСОБА_7 у м. Маріуполі станом на 18.09.2017р., в тому числі - здійсненням ним в цей день інших дій у м. Одесі (а.с.а.с.143-148 т.1). Між тим, інші учасники справи й не наполягають на тому, що ОСОБА_7 був у м. Маріуполі 18.09.2017р., зауважуючи, що фактичне підписання протоколу Загальних зборів відбулося в м. Одесі 23.09.2017р. Таким чином, обставина відсутності ОСОБА_7 в м. Маріуполі 18.09.2017р. не може вважатися достатнім доказом відсутності рішення Загальних зборів учасників Позивача відносно продажу майна за договором купівлі-продажу №15/17 від 24.10.2017р., а надані Позивачем докази відносно не перебування ОСОБА_7 у м. Маріуполі 18.09.2017р. не суперечать та не виключають обставин, на які посилаються Відповідач та Третя особа.

42.2. Сам факт ініціювання Позивачем кримінального провадження у відношенні факту підроблення протоколу Загальних зборів (а.с.160 т.1), його надання самим Позивачем (а.с.34 т.1) в неналежному вигляді (про що справедливо зазначає Відповідач), згадування про такий протокол в п.1.1 спірного договору, дає достатні підстави для оцінки обґрунтованості висновку місцевого суду про існування відповідного рішення Загальних зборів як самостійного предмету судового оскарження (що підтверджується і відомостями про ініціацію Позивачем справи №905/1036/18), до спростування якого шляхом визнання недійсним (поза межами означеного провадження, враховуючи характер заявлених вимог та коло учасників справи) на нього поширюється презумпція легітимності (п.2.11. Постави Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» №4 від 25.02.2016р.).

Судова колегія також звертає увагу на те, що представником Позивача не визначається за змістом наданих ним пояснень у складених на адресу суду документах джерело отримання в своє розпорядження копії означеного протоколу зборів, спірного договору та квитанцій прибуткових касових ордерів, що є несумісним із запереченням факту існування відповідних документів лише через факт реєстрації заяви про кримінальні провадження.

42.3. Апеляційний суд зазначає, що в силу ч.6 ст.91 Господарського процесуального кодексу України ставлення Позивачем під сумнів копії протоколу, яку він сам надав, у зв'язку з відсутністю оригіналу документа, який і повинен знаходитися у Позивача, не може мати своїм наслідком неприйняття відповідного доказу до уваги, оскільки ані суд, ані інші учасники справи таких сумніві не висловлювали.

З цього приводу варто наголосити, що і надана Позивачем копія спірного договору (а.с.35 т.1) також не містить необхідних посвідчувальних реквізитів її дійсності, проте ця обставина у світлі інших наявних у справі документів не могла сприйматися як достатня для заперечення факту існування цього договору як об'єкту спору та підстави для майнового обігу між сторонами, що вимагає в контексті положень ст.ст.7, 15 Господарського процесуального кодексу України єдиного підходу до порядку встановлення фактичних обставин у справі, без надання переваг однієї стороні з формальних ознак без врахування її відповідної зацікавленості згідно обраної процесуальної позиції.

42.4.Скаржником не спростована позиція суду відносно достатності, в розумінні ст.74 Господарського процесуального кодексу України, зібраних у справі доказів для встановлення факту прийняття Загальними зборами рішення, відображеного в протоколі зборів від 18.09.2017р. відносно продажу спірного майна, яка відповідає вимогам п.п.7.4.4. та 7.4.5 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон», оскільки наданий останнім доказ відсутності ОСОБА_7 18.09.2017р. в м. Маріуполі та не проведення Загальних зборів саме 18.09.2017р. - заява свідка (а.с.45 т.1) не суперечить фактичному оформленню протоколу з таким рішенням 23.09.2017р. в м. Одесі, що вбачається з інших матеріалів справи (а.с.а.с.130-135, 138, 142 т.1) - апелянт в цій частині лише відтворює свою процесуальну позицію у суді першої інстанції.

43. Відтак, оскільки сама по собі невідповідність дати протоколу Загальних зборів моменту їх фактичного проведення, не зумовлює неправомірність/відсутність рішення Загальних зборів про надання директору Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» - ОСОБА_5 повноважень на укладення спірного договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.2017р. та додатків до нього, а отже і відсутність у нього повноважень на підписання такого договору.

При цьому, колегія суддів погоджується із позицією Відповідача про те, що доводи Скаржника про необхідність відображення в протоколі зборів засновників всіх істотних умов спірного договору не тільки не ґрунтується на вимога діючого законодавства, але й не могла бути забезпечена в даному випадку, з огляду на різницю в часі між прийняттям рішення про продаж як такий (без вказівки на конкретного Покупця - доказів його визначення Продавцем та узгодження умов продажу вже на той момент матеріали справи не містять) та датою укладання (саме і встановлення/узгодження таких істотних умов відповідно до ч.2 ст.180 Господарського кодексу України) спірного договору.

44. Відносно аргументів Скаржника, які безпосередньо не пов'язані із питанням прийняття рішення загальних зборів засновників про відчуження майна за спірним договором, колегія суддів, забезпечую дотримання гарантованої ст. 6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р. «повноти перегляду», зазначає наступне:

44.1.Зауваження Скаржника довкола невідображення у власному бухгалтерському обліку надходження коштів від продажу майна не є достатнім для заперечення достовірності представлених Відповідачем квитанцій про здійснені готівкові розрахунку саме з Продавцем як юридичною особою - адже питання подальшої долі/розпорядження Позивачем (в особі його відповідних посадових осіб) отриманими коштами є правовідносинами Позивача з такими особами.

44.2. Інтерпретація Позивачем факту надання Відповідачем засвідчених ним копій прибуткових касових ордерів, а отже і наявність їх оригіналів відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки наявні в матеріалах справи такі прибуткові касові ордери, як вірно було зазначено Відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, на загальну суму 184044,00грн., повністю відповідають п.п.3.1, 3.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого Постановою правління Національного банку України №637 від 15.12.2004р. (чинного на момент внесення платежів), а отже належним чином підтверджують отримання саме Позивачем грошових коштів за спірним договором у розумінні ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

44.3. Більш того, питання оплати взагалі стосується виконання спірного договору, дослідження якого має значення лише в контексті запровадження реституційних наслідків в порядку ст.216 Цивільного кодексу України, що не було заявлено у складі позовних вимог, та не має безпосереднього відношення до з'ясування дотримання вимог ст.203 цього Кодексу за визначеною Позивачем підставою.

44.4. Решта інших доводів Скаржника (посилання на податкові накладні та договір №5 відповідального зберігання від 24.10.2017р.), не спростовують висновків, викладених апеляційним судом в п.п.42-43 цієї постанови та не впливає на правильність вирішення справи.

45. Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав у розумінні ст.215 Цивільного кодексу України для визнання недійсним договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.2017р. щодо продажу пересувного розчино-бетонного вузлу ПРБУ-80 та додатків до нього, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-лідер».

46. Оскільки доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують ухвалення оскаржуваного рішення із порушеннями, які ст.277 Господарського процесуального кодексу України визначені у якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.

47. За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275-277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон», м. Маріуполь Донецької області на рішення Господарського суду Донецької області від 17.05.2018р. (повний текст підписано 18.05.2018р.) у справі №905/42/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Донецької області від 17.05.2018р. (повний текст підписано 18.05.2018р.) у справі №905/42/18 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон», м. Маріуполь Донецької області.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 08.08.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 09.08.2018р.

Головуючий, суддя-доповідач: Д.О. Попков

Судді: О.О. Радіонова

Л.Ф. Чернота

Надрук. 5 примірн.: 1,2,3 - учасникам справи, 4-у справу, 5- ГСДО

Надіслано судом до ЄДРСР - 09.08.2018р.