ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

"14" серпня 2018 р. Справа № 922/3667/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В. О.

секретар судового засідання Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність №13-410/18д від 27.04.18,

1-го відповідача - не зявився;

2-го відповідача - ОСОБА_2, довіреність №10.0/12127 від 13.08.18,

представник ТОВ Заповіт Кобзаря - не зявився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу особи, яка не брала участі в розгляді справи в судомі першої інстанції Товариства з обмеженою відповідальністю Заповіт Кобзаря, с.Кочетівка, Харківська область (вх.№3752Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської області від 31.10.2017 (суддя Лаврова Л.С.) у справі № 922/3667/17

за позовом Публічного АТ Мегабанк, м. Харків

до ТОВ Сільськогосподарське підприємство ОСОБА_3 господар, с.Картамиш Первомайського району Харківської області;

до Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів у Харківській області, м. Харків

про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.10.2017 у справі №922/3667/17 задоволено заяву ПАТ «Мегабанк» про забезпечення позову (вх. №35657 від 31.10.2017); накладено арешт на рухоме майно, що належить ТОВ «Сільськогосподарське підприємство ОСОБА_3», а саме: трактор колісний XT3-17221-21, реєстраційний номер 12784АХ, рік випуску 2013, заводський №/двигун №/шасі - 4696/С0501321/91, разом із свідоцтвом про реєстрацію машини серії ЕА№033495 видане Держсільгоспінспекцією в Харківській обл. 08.07.2013; трактор колісний NEWHOLLANDTD5.110, реєстраційний номер 14927АХ, рік випуску 2013, заводський №/двигун №/шасі - HFD117064/282766, разом із свідоцтвом про реєстрацію машини серії ІС №012036 видане ДІСГ в Харківській області 11.12.2014; трактор колісний NEWHOLLANDTD5.110, реєстраційний номер 14926АХ, рік випуску 2013, заводський №/двигун №/шасі - HFD117172/282956, разом із свідоцтвом про реєстрацію машини серії ІС №012035 видане ДІСГ в Харківській області 11.12.2014; сівалка точного висіву MASCHІO, GASPARDOSP 540 8 ROWS, рік випуску 2012, заводський №/двигун №/шасі - 129612425, разом із свідоцтвом про реєстрацію машини серії ЕА №060068 видане Держсільгоспіпспекцією в Харківській обл. 28.10.2013; сівалка точного висіву MASCHIOGASPARDOSP 540 8 ROWS, рік випуску 2012, заводський №/двигун №/шасі - 129612420, разом із свідоцтвом про реєстрацію машини серії ЕА №060069 видане Держсільгоспінспекцією в Харківській обл. 28.10.2013; сівалка, СЗ-5,4-06, рік випуску 2013, заводський №/двигун №/шасі - 192-13, разом із свідоцтвом про реєстрацію машини серії ЕА №065208 видане Держсільгосп- інспекцією в Харківській обл, 25.11.2013; сівалка, СЗ-5,4-06, рік випуску 2013, заводський №/двигун №/шасі - 195-13, разом із свідоцтвом про реєстрацію машини серії ЕА №065209 видане Держсільгосп інспекцією в Харківській обл, 25.11.2013; борона дискова LEMKENHELIODOR 8/600К, рік випуску 2013, заводський №/двигун №/шасі - 392237, разом із свідоцтвом про реєстрацію машини серії ЕА №065206 видане Держсільгоспінспекцією в Харківській обл. 25.11.2013; обприскувач причіпний ВЕКТОР ОП-3000.21, реєстраційний номер 11528АХ, рік випуску 2013, заводський №/двигун №/шасі - 0044, разом із свідоцтвом про реєстрацію машини серії ЕА №060070 видане Держсільгоспінспекцією в Харківській обл. 28.10.2013; навантажувач телескопічний, NEWHOLLAND, LM430, реєстраційний номер 11197АХ, рік випуску 2001, заводський №/двигун №/шасі -041719049/770499/041719049, разом із свідоцтвом про реєстрацію машини серії ЕА №019069, видане Держсільгосп-інспекцією в Харківській обл. 22.03.2013; сівалка механічна для висіву кукурудзи та соняшника PD-8070, рік випуску2016, заводський №/двигун №/шасі - GP-A1369M, договір купівлі-продажу №26/02/2016-Х-БУ від 26.02.2016, акт прийому-передачі №614 від 19.05.2017, видаткова накладна №614 від 19.05.2017, довідка №0606-1 від 06.06.2017, плуг MIRCOENT_S.Р.L7+1 D105 MP4N, рік випуску 2016, заводський №/двигун №/шасі - GMA510202, договір купівлі-продажу №0311/2016-ХСхт від 03.11.2016, акт прийому-передачі №1608 від 08.12.2016, видаткова накладна №1608 від 08.12.2016, довідка №2605-1 від 26.05.2017, визначитиено зберігачем майна ПАТ Мегабанк, для чого вилучитиено та передатино на зберігання вищезазначені предмети застави, заставодержателю ПАТ Мегабанк; стягувачем за даною ухвалою є: ПАТ Мегабанк; боржником за даною ухвалою є: ТОВ Сільськогосподарське підприємство ОСОБА_3.

Особа, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважає, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки ТОВ «Заповіт Кобзаря» з ухвалою місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського Харківської області від 31.10.2017 у справі №922/3667/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що 30.10.2017 між ТОВ «СП Добрий господар» та ТОВ «Заповіт Кобзаря» укладено договір про сумісну обробку землі. ТОВ «Заповіт Кобзаря» вже приступило до виконання своїх обовязків за вказаним договором, поставило дизельне паливо та здійснило фактичний огляд техніки, що підтверджується відповідними накладними та дефектними актами. За твердженнями заявника апеляційної скарги, накладення арешту на техніку та обладнання, що належить ТОВ «СП Добрий господар» унеможливлює не тільки виконання договору про сумісну обробку землі від 30.10.2017, а й унеможливлює обробку самої земельної ділянки, належним користувачем якої є апелянт. Також, зазначає про те, що оскаржуваною ухвалою місцевий господарський суд фактично позбавив власника належного йому майна, передав вказане майно іншій особі та не зазначив який причинно-наслідковий зв'язок між наведеними обставинами та необхідністю вжиття заходів до забезпечення позову або яким чином наведені обставини підтверджують чи свідчать про вірогідність зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю спірного майна на момент виконання рішення суду у даній справі. Крім того, вказує на те, що місцевий господарський суд у оскаржуваній ухвалі не зазначив яким чином невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту, вилученняі та передачі майна, що належить на праві приватної власності ТОВ «СП Добрий господар» на зберігання позивачу може гарантувати реальне виконання рішення (в разі задоволення позову) про зобовязання ТОВ «СП Добрий господар» підписати акт передачі майна. На думку заявника апеляційної скарги, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували неможливість виконання рішення суду у справі 1-м відповідачем, у разі задоволення позову.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.12.2017 ухвалу місцевого суду скасовано, відмовлено ПАТ Мегабанк у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постановою Верховного суду від 21.06.2018 задоволено частково касаційну скаргу ПАТ Мегабанк. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.12.2017 у справі №922/3667/17 скасовано, справу направлено на розгляд до суду апеляційної інстанції.

31.07.2018 матеріали справи №922/3667/17 надійшли до Харківського апеляційного господарського суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2018 року по справуі №922/3667/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Істоміна О.А.; суддя Крестьянінов О.О.; суддя Фоміна В.О.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 03.08.2018 апеляційну скаргу ТОВ «Заповіт Кобзаря» на ухвалу господарського суду Харківської області від 31.10.2017 у справі №922/3667/17 було призначено справу до розгляду на 14.08.2018

Ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 14.08.2018 було своєчасно направлено всім сторонам по справі за юридичними адресами. При цьому, в зазначеній ухвалі від 14.08.2018 Харківський апеляційний господарський суд зазначав, що інформацію у справі можна отримати за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/.

Представники заявника апеляційної скарги та першого відповідача не скористались наданим процесуальним правом на участь в судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи.

Крім того, інформацію про час та місце проведення судового засідання 14.08.2018 було розміщено на веб-адресою http://court.gov.ua/fair/, а ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 14.08.2018 відправлено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Таким чином, Харківським апеляційним господарським судом було здійснено всі можливі заходи щодо повідомлення сторін про час та місце проведення судового засідання.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

До того ж, слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції обмежений тридцятиденним строком з моменту відкриття апеляційного провадження у справі.

Отже, колегія суддів, врахувавши рівень складності та обставини справи, вважає можливим здійснити розгляд оскаржуваної ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників сторін.

Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

У жовтні 2017 року до господарського суду Харківської області звернулося ПАТ «Мегабанк» з позовними вимогами до ТОВ «Сільськогосподарське підприємство ОСОБА_3» та Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів у Харківській області. Позивач просив суд: - зобовязати ТОВ «Сільськогосподарське підприємство ОСОБА_3 господар» підписати з ПАТ «Мегабанк» ОСОБА_2 передачі у власність ПАТ «Мегабанк» рухомого майна, що є предметом застави за договором застави рухомого майна № 17/2014-АМК-UAH-З від 27.11.2014; - зобовязати Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів у Харківській області здійснити перереєстрацію за ПАТ «Мегабанк» рухомого майна, що є предметом застави за договором застави рухомого майна 17/2014-АМК-UAH-З від 27.11.2014; - судові витрати покласти на відповідачів.

31.10.2017 позивач звернувся до господарського суду Харківської області із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, що належить ТОВ «Сільськогосподарське підприємство ОСОБА_3 господар», а саме: трактор колісний XT3-17221-21, реєстраційний номер 12784АХ, рік випуску 2013, заводський №/двигун №/шасі - 4696/С0501321/91, разом із свідоцтвом про реєстрацію машини серії ЕА №033495 видане Держсільгоспінспекцією в Харківській обл. 08.07.2013; трактор колісний NEWHOLLANDTD5.110, реєстраційний номер 14927АХ, рік випуску 2013, заводський №/двигун №/шасі - HFD117064/282766, разом із свідоцтвом про реєстрацію машини серії ІС №012036 видане ДІСГ в Харківській області 11.12.2014; трактор колісний NEWHOLLANDTD5.110, реєстраційний номер 14926АХ, рік випуску 2013, заводський №/двигун №/шасі - HFD117172/282956, разом із свідоцтвом про реєстрацію машини серії ІС №012035 видане ДІСГ в Харківській області 11.12.2014; сівалка точного висіву MASCHІO, GASPARDOSP 540 8 ROWS, рік випуску 2012, заводський №/двигун №/шасі - 129612425, разом із свідоцтвом про реєстрацію машини серії ЕА №060068 видане Держсільгоспіпспекцією в Харківській обл. 28.10.2013р.; сівалка точного висіву MASCHIOGASPARDOSP 540 8 ROWS, рік випуску 2012, заводський №/двигун №/шасі - 129612420, разом із свідоцтвом про реєстрацію машини серії ЕА №060069 видане Держсільгоспінспекцією в Харківській обл. 28.10.2013р.; сівалка, СЗ-5,4-06, рік випуску 2013, заводський №/двигун №/шасі - 192-13, разом із свідоцтвом про реєстрацію машини серії ЕА №065208 видане Держсільгосп- інспекцією в Харківській обл, 25.11.2013; сівалка, СЗ-5,4-06, рік випуску 2013, заводський №/двигун №/шасі - 195-13, разом із свідоцтвом про реєстрацію машини серії ЕА №065209 видане Держсільгосп інспекцією в Харківській обл, 25.11.2013р.; борона дискова LEMKENHELIODOR 8/600К, рік випуску 2013, заводський №/двигун №/шасі - 392237, разом із свідоцтвом про реєстрацію машини серії ЕА №065206 видане Держсільгоспінспекцією в Харківській обл. 25.11.2013р.; обприскувач причіпний ВЕКТОР ОП-3000.21, реєстраційний номер 11528АХ, рік випуску 2013, заводський №/двигун №/шасі - 0044, разом із свідоцтвом про реєстрацію машини серії ЕА №060070 видане Держсільгоспінспекцією в Харківській обл. 28.10.2013р.; навантажувач телескопічний, NEWHOLLAND, LM430, реєстраційний номер 11197АХ, рік випуску 2001, заводський №/двигун №/шасі -041719049/770499/041719049, разом із свідоцтвом про реєстрацію машини серії ЕА №019069, видане Держсільгосп-інспекцією в Харківській обл. 22.03.2013р.; сівалка механічна для висіву кукурудзи та соняшника PD-8070, рік випуску2016, заводський №/двигун №/шасі - GP-A1369M, договір купівлі-продажу №26/02/2016-Х-БУ від 26.02.2016, акт прийому-передачі №614 від 19.05.2017, видаткова накладна №614 від 19.05.2017, довідка №0606-1 від 06.06.2017р; плуг MIRCOENT_S.Р.L7+1 D105 MP4N, рік випуску 2016, заводський №/двигун №/шасі - GMA510202, договір купівлі-продажу №0311/2016-ХСхт від 03.11.2016, акт прийому-передачі №1608 від 08.12.2016, видаткова накладна №1608 від 08.12.2016, довідка №2605-1 від 26.05.2017, визначити зберігачем майна ПАТ Мегабанк, для чого вилучити та передати на зберігання вищезазначені предмети застави, заставодержателю ПАТ Мегабанк .

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.10.2017 у справі №922/3667/17, що оскаржується, задоволено заяву ПАТ «Мегабанк» про забезпечення позову, накладено арешт на відповідне рухоме майно, що належить ТОВ Сільськогосподарське підприємство ОСОБА_3, визначено зберігачем майна ПАТ «Мегабанк», для чого вилучено та передано на зберігання вищезазначені предмети застави, заставодержателю ПАТ «Мегабанк».

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, господарський суд виходив з того, що позивач є заставодержателем та першочергово зацікавлений у збереженні заставного майна, з метою уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову може бути забезпечено шляхом накладення арешту на предмет застави, визначення зберігачем предмету застави саме позивача.

Також місцевий суд зазначив, що існує наявний зв'язок між зазначеними заходами забезпечення позову і предметом спору, співмірності заходів із заявленими позивачем вимогами, а вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді та в разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду, тоді як, невжиття зазначених заходів до забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду в разі прийняття його на користь позивача.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції від 31.10.2017, особа, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважає, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки ТОВ «Заповіт Кобзаря», звернулась до Харківського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою 01.12.2017 разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне провадження. Обґрунтовуючи заявлене клопотання, заявник апеляційної скарги посилається на те, що відповідно до пункту 4.1 договору про сумісну обробку землі від 30.10.2017, укладеного між ТОВ «Заповіт Кобзаря» та ТОВ «СП Добрий господар» сторони зобовязані не пізніше ніж за 3 дня до строку виконання попередити всіх учасників договору про неможливість його виконання. Дотримуючись вимог зазначеного пункту договору, ТОВ «СП Добрий господар» повідомив ТОВ «Заповіт Кобзаря» про неможливість виконання умов договору через ухвалу про забезпечення позову від 31.10.2017. через зазначені обставини, заявник апеляційної скарги дізнався про існування оскаржуваної ухвали лише 27.10.2017, що і стало поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження ухвали.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 11.12.2017, було поновлено ТОВ «Заповіт Кобзаря» строк на подання апеляційної скарги та прийнято її до провадження.

Позивач, ПАТ «Мегабанк», 20.12.2018 звертався до суду апеляційної інстанції із клопотанням про закриття апеляційного провадження у справі №922/3667/17 в порядку частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що укладений між ТОВ «Заповіт Кобзаря» та ТОВ «СП Добрий господар» договір не пов'язаний з технікою, що є предметом застави та на яку накладено арешт, оскільки його умови не містять будь-якого переліку техніки, що використовується в рамках виконання договору про сумісну обробку землі, а також те, що ТОВ «СП Добрий ОСОБА_3» своїми діями/бездіяльністю підтвердив, що заставна техніка не використовується в рамках договору про сумісну обробку землі.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.12.2017, поряд з іншим, було відмовлено у задоволенні клопотання ПАТ «Мегабанк» про закриття апеляційного провадження.

Верховний суд, скасовуючи постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.12.2017 та повертаючи справу на розгляд апеляційної інстанції на стадії прийняття апеляційної скарги, зазначив, що, поновляючи строк на апеляційне оскарження апеляційний господарський суд не навів достатньої мотивації, оскільки ні з опису клопотання, ні з його обгрунтування не вбачається, коли саме заявник апеляційної скарги дізнався про наявність оскаржуваної ухвали і звязку з чим і ніякими доказами це не підтверджується. Отже, поновлення строку не відповідає вимогам Конвенції та вимогам Господарського процесуального кодексу, що саме по собі вже є підставою для скасування оскаржуваної постанови апеляційного суду та направлення справи на розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії прийняття апеляційної скарги.

Стосовно заявленого заявником апеляційної скарги ТОВ «Заповіт Кобзаря» клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 93 ГПК України (в редакції що діяла до 15.12.2017) апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 53, 93 ГПК України (в редакції що діяла до 15.12.2017) при визнанні причини пропуску встановленого законом процесуального строку поважною суд може поновити пропущений строк.

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011 Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Відповідно до статі 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 22 - 23 рішення у слраві) «Мельник проти України» від 28.03.2006, пункти 37-38 рішення у справі «Мушта проти України» від 18.11.2010) .

Так, обґрунтовуючи заявлене клопотання, заявник апеляційної скарги посилається на те, що відповідно до пункту 4.1 договору про сумісну обробку землі від 30.10.2017, укладеного між ТОВ «Заповіт Кобзаря» та ТОВ «СП Добрий господар», сторони зобовязані не пізніше ніж за 3 дня до строку виконання попередити всіх учасників договору про неможливість його виконання. Дотримуючись вимог зазначеного пункту договору, ТОВ «СП Добрий господар» повідомив ТОВ «Заповіт Кобзаря» про неможливість виконання умов договору через ухвалу про забезпечення позову від 31.10.2017. Зазначені обставини стали причиною того, що заявник апеляційної скарги дізнався про існування оскаржуваної ухвали лише 27.10.2017, що і стало, на думку апелянта, поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження ухвали.

Зі змісту клопотання заявника апеляційної скарги вбачається, що причиною пропуску строку оскарження є несвоєчасна обізнаність про існування оскаржуваної ухвали, однак, в тексті клопотання скаржник зазначає дату, коли він дізнався про існування оскаржуваної ухвали 27.10.2018, тобто за три дні до її винесення. Клопотань стосовно наявності описок або технічних помилок скаржник ТОВ «Заповіт Кобзаря» не заявляв.

При цьому, апелянт зазначає, що відповідно до умов укладеного між ним та 1-м відповідачем договору, сторони зобовязанні не пізніше, ніж за 3 дня до строку виконання попередити всіх учасників про неможливість його виконання. З тексту апеляційної скарги слідує, що «фактично, початок спільних робіт розпочався з моменту укладення договору, оскільки сторони одразу приступили до підготовки техніки і землі до боронування». Враховуючи, що про існування оскаржуваної ухвали 1-му відповідачу стало відомо 02.11.2017 року, апелянт повинен був дізнатися про існування оскаржуваної ухвали не пізніше 03.11.2017. Проте, апелянт вказує, що дізнався тільки 27.10.2017 року.

Навіть якщо припустити, що вказана дата є опискою і її слід читати як 27.11.2017, то в такому випадку підстави для поновлення строку теж відсутні, оскільки в апеляційній скарзі заявник зазначає, що «на виконання зазначеного положення договору ТОВ «СП Добрий господар» повідомив ТОВ «Заповіт Кобзаря» про неможливість виконання умов договору через ухвалу про забезпечення позову від 31.10.2017 в справі №922/3667/17». Відповідно, повідомлення 1-м відповідачем про неможливість виконання відбулося в триденний строк, тобто до 03.11.2017.

Отже, причини, зазначені заявником апеляційної скарги в клопотанні про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, не можуть вважатись достатньо поважними та обґрунтованими в розумінні частини 3 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, Верховний суд, в своїй постанові від 21.06.2018 зазначив, що відмовляючи в клопотанні позивача про закриття апеляційного провадження на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, апеляційний суд не зазначив, про які саме конкретно права, інтереси та обовязки апелянта щодо спірного майна, яке було предметом забезпечення позову, вирішено питання оскаржуваною ухвалою про забезпечення позову в момент її прийняття, тим більше, що договір про сумісну обробку землі між ТОВ «СП Добрий господар» та ТОВ «Заповіт Кобзаря» укладено 30.10.2017, тобто, за день до винесення ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову. Таким чином, вищенаведені ч.1 ст.91 ГПК в попередній редакції та п.3 ч.1 ст.264 ГПК в новій редакції підстави стосуються саме вирішення судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обовязки такої особи, а не їх порушення, як вказав апеляційний суд.

Колегія суддів апеляційної інстанції, розглянувши клопотання про закриття провадження у справі, зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України (в редакції з 15.12.2017) суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, зокрема, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про її права, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи, що апеляційна скарга була подана до вступу в силу нової редакції Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за можливе взяти до уваги позицію Вищого господарського суду України, яка наведена у постанові пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики застосування розділу Господарського процесуального кодексу України», зокрема, в пункті 5.2, яким передбачено, що у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обовязки апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України (в редакції що діяла до 15.12.2017), оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

З огляду на редакцію статті 264 ГПК України, матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з'ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Офіційне тлумачення поняття інтересу, який підлягає захисту, надано в Рішенні Конституційного Суду України №1-10/2004 від 01.12.2004, яким визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам.

Відсутність факту порушень прав або охоронюваних законом інтересів означає відсутність підстав для задоволення позовних вимог, адже встановлення такого факту у відповідності до ст.16 ЦК України, ст.20 ГК України є обовязковою передумовою застосування судом передбачених цими нормами способів захисту права.

Таким чином, з'ясовуючи наявність правового зв'язку між ТОВ «Заповіт Кобзаря» та сторонами у справі №922/3667/17, необхідно встановити, чи скаржником надані докази порушення його прав оскаржуваною ухвалою та вирішення судом першої інстанції питання про його права та обовязки, що надавало б йому право на апеляційне оскарження прийнятої ухвали про забезпечення позову.

В обґрунтування своїх порушених прав, заявник апеляційної скарги - TOB «Заповіт Кобзаря», посилається на укладений за день - 30.10.2017 - до постановлення оскаржуваної ухвали від 31.10.2017 у справі №922/3667/17 договір про сумісну обробку землі з ТОВ «СП Добрий господар».

Зокрема, відповідно п.2.2 вказаного договору ТОВ «Заповіт Кобзаря» (по договору сторона 1) для спільного обробітку земельних ділянок, зобов'язується за власний рахунок надати паливно-мастильні матеріали; здійснити огляд, обслуговування та ремонт техніки, що використовується ТОВ «СП Добрий господар» (по договору сторона 2) для спільної обробки землі. При цьому, ТОВ «Заповіт Кобзаря» зобовязаний вжити усіх заходів щодо збереження майна (технічного обладнання, транспортних засобів тощо) сторони 2 з моменту початку спільного обробітку земель сторони 1 на її території.

Як вбачається з тексту договору про сумісну обробку землі, техніка, конкретний перелік якої в договорі відсутній, використовується саме ТОВ «СП Добрий ОСОБА_3», а не ТОВ «Заповіт Кобзаря».

Крім того, слід зазначити, що техніка, яка знаходиться в заставі банку на підставі договору про заставу від 27.11.2014 і на яку було накладено арешт оскаржуваною ухвалою, має обмежене використання, як предмет застави, та може бути передана заставодержателю з метою задоволення його вимог. Тобто, інтереси та права, якщо такі існують у апелянта, порушуються і договором застави 2014 року.

Таким чином, вищенаведене свідчить, що укладений між заявником апеляційної скарги ТОВ «Заповіт Кобзаря» та в1-м відповідачем ТОВ «СП Добрий ОСОБА_3» договір не пов'язаний з технікою, що є предметом застави та на яку накладено арешт, оскільки його умови не містять будь-якого переліку техніки, що використовується в рамках виконання договору про сумісну обробку землі; а крім того, 1-й відповідач своїми діями/ бездіяльністю, зокрема тим, що не звертався до банку за згодою, підтвердив, що заставна техніка не використовується в рамках договору про сумісну обробку землі.

Отже, в даному випадку, особа, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважає, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки ТОВ «Заповіт Кобзаря» в апеляційній скарзі не довела своєї правомочності по володінню речами на які накладено арешт відповідно до ухвали від 31.10.2017, а договір про сумісну обробку землі від 30.10.2017 не підтверджує та не створює правомочності по володінню речами (рухоме майно - сільськогосподарська техніка).

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення у даній справі не стосується прав та обов'язків апелянта.

Згідно п.3 ч.1 ст. 264 ГПК України якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне закрити апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Заповіт Кобзаря» на ухвалу господарського суду Харківської області від 31.10.2017 у справі №922/3667/17, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 234, 264 ГПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

1. Закрити апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Заповіт Кобзаря» на ухвалу господарського суду Харківської області від 31.10.2017 у справі № 922/3667/17.

2. Ухвала набирає законної сили після її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у відповідності до вимог ст. ст. 286-291 ГПК України

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Фоміна В. О.