ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року м. Черкаси справа № 925/569/18

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Кадусі Н.В., без участі представників сторін, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси розглянув справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до Фермерського господарства «СТС» про стягнення 57807 грн. 81 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - публічне акціонерне товариство "Кредобанк", звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до фермерського господарства "СТС" (далі - відповідач) про стягнення, на підставі договору про надання Овердрафту № АО1060610 від 21.09.2017 року, 49597 грн. 20 коп. неповернутої суми кредиту, 7511 грн. 21 коп. прострочених відсотків, 74 грн. 40 коп. простроченої суми комісії за адміністрування кредиту, 185 грн. 51 коп. пені, що разом становить 57 807 грн. 81 коп., та відшкодування понесених судових витрат.

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем узятих на себе зобов'язань за кредитним договором, подано з метою захисту позивачем своїх прав як кредитора, набутого на підставі договору про надання Овердрафту.

Ухвалою суду від 11.06.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/569/18, справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, зобов'язано відповідача у встановлений строк надіслати суду відзив на позов, а позивача - відповідь на відзив. Крім того, відповідачу роз'яснено його право в порядку ст. 250 ГПК України на подання заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Копії ухвали суду від 11.06.2018 направлені сторонам рекомендованими листами з повідомленням про вручення за адресами, зазначеними позивачем у позовній заяві.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, письмовий відзив на позовну заяву не подав, проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін не заперечував.

В засідання суду 17.07.2018, 09.08.2018 року сторони явку своїх представників не забезпечили, хоч про місце, дату і час судового розгляду справи були повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними для спрощеного провадження.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, судом прийнято рішення у справі без участі представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

21.09.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк», як банком, та Фермерським господарством «СТС», як позичальником, укладено договір про надання Овердрафту № АО1060610 (далі - Договір, а. с. 59-64), за умовами п. 1 якого, банк зобов'язується при недостатності коштів на визначеному цим Договором поточному рахунку позичальника (далі - поточний рахунок), надати позичальнику, в межах встановленого, у розмірі та на умовах обумовлених цим Договором ліміту по овердафту, кредит у формі овердрафт (далі - кредит або овердрафт), тобто надати у власність позичальника грошові кошти у національній валюті, шляхом дебетування поточного рахунку за рахунок кредитних коштів банку на суму, що не перевищує залишок коштів на поточному рахунку, для оплати визначених цим Договором розрахункових документів, а позичальник зобов'язується повернути овердрафт і сплатити проценти та комісії за користування ним.

Сторони погодили усі істотні умови Договору, а саме: загальні умови кредитування (п. 2.), розрахунки між сторонами (п. 3.), порядок повернення овердрафту (п. 4), моніторинг (п. 5), відповідальність (п. 6), гарантії позичальника (п. 7), права та обов'язки сторін (п. 8), порядок вирішення спорів (п. 9), строк дії Договору (п. 10), порядок зміни і припинення дії Договору(п. 11), інші умови (п. 12), зокрема, домовилися про таке:

п. п. 2.1.4.- дата початкового встановлення ліміту овердрафту - не пізніше 5-го банківського дня з дати укладення Договору, якщо інше не випливає з умов Договору (п. п. 2.11);

п. п. 2.1.5. - дата перерахунку ліміту овердрафту - щомісячно кожного 6-го календарного числа, починаючи з 2-го календарного місяця кредитування, якщо інше не випливає з умов цього Договору (п. п. 2.11, 4.7. Договору);

п. п. 2.1.6. - строк дії ліміту овердрафту - з 7-го календарного числа поточного календарного місяця по 6-те календарне число наступного календарного місяця, якщо інше не випливає з умов цього Договору (п.п. 2.1.5., 2.11., 4.7. Договору);

п. п. 2.1.7. - дата початку кредитування до Договору - не раніше наступного банківського дня за днем початкового встановлення ліміту овердрафту;

п. 2.2. - розмір процентної ставки - 29 % річних;

п. 2.4. - строк кредитування по Договору - протягом 12-ти місяців, якщо інше не встановлено умовами цього Договору (п. 2.17 Договору), починаючи з дати початку кредитування по Договору (п. п. 2.1.7. Договору);

п. 2.5. - обов'язковий обсяг грошових надходжень (п. 2.1.2. Договору) на поточний рахунок позичальника, на якому встановлено ліміт овердрафту - не менше 20000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з другого місяця кредитування;

п. 2.6. - пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за Договором - в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від прострочення/несплаченої суми, за кожний календарний день прострочення;

п. 2.8. - підставою надання банком овердрафту є подання позичальником у банк платіжних доручень для здійснення розрахункових операцій за рахунок кредитування коштів. Також підставою для надання банком овердрафту є оформлення, за ініціативою банку, меморіальних ордерів для погашення, за рахунок кредитних коштів, заборгованості позичальника по сплаті комісій за надані банком послуги, згідно з укладених позичальником договорів (за винятком договорів на підставі яких здійснюються кредитні операції);

п. 2.9. - датою надання овердрафту вважається дата виникнення на поточному рахунку позичальника дебетового сальдо (проведення платежів понад залишок коштів на поточному рахунку);

п. 3.2. - проценти за користування овердрафтом нараховуються щоденно на суму заборгованості по овердрафту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але, умовно, 360 днів у році), за ставкою, вказаною у п. 2.2. цього Договору з урахуванням строку кредитування за Договором, з дня видачі овердрафту до дня повернення овердрафту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Договору;

п. 3.6. - у випадку не повернення позичальником овердрафту в строки, встановлені цим Договором, та у випадку перевищення позичальником (дебетового сальдо по поточному рахунку позичальника) суми ліміту овердрафту, банк має право застосувати до позичальника санкції, передбачені п. п. 6.1., 6.2., 6.3. цього Договору;

п. 4.1. - позичальник зобов'язується повернути банку овердрафт у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим Договором та/або додатками до нього;

п. 6.1. - за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань (повернення овердрафту, оплати процентів, комісій, інших платежів за цим Договором), банк має право стягнути з позичальника пеню в розмірі, визначеному п. 2.6. цього Договору;

п. 6.2. - при неповернені або несвоєчасному повернені суми овердрафту (його частини) позичальник, на вимогу банку, повертає суму отриманого овердрафту, збільшену на розмір індексу інфляції за весь час прострочення;

п. 6.3. - за невиконання або неналежне виконання позичальником свого зобов'язання по своєчасному поверненню овердрафту, позичальник банку, крім сплати пені, відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі, в тому числі і упущену вигоду. Упущена вигода розраховується за весь період прострочення шляхом нарахування на суму прострочення процентної ставки , яка діятиме на момент виникнення прострочки, збільшеної в півтори рази.

Відповідно до п.п. 2.3.1. Договору, комісії за надання овердрафту (встановлені тарифами банку) за управління кредитом становить 0,15 %, яка нараховується від суми платежів, здійснених за рахунок овердрафту протягом одного операційного дня і сплачується при поступленні коштів на поточний рахунок позичальника, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який вона нараховується.

Договір набув чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов'язань (п. 10 Договору).

Договір підписаний представниками обох сторін, скріплений їхніми печатками.

21.09.2017 року позивачем прийнято Рішення № 491/2017 стосовно відповідача щодо здійснення кредитної операції - встановлення ліміту автоматичного овердрафту МСБ (а.с. 65-66). Дане рішення прийнято у відповідності до договору про надання Овердрафту № АО1060610 від 21.09.2017 року та відповідає його умовам.

Із наданої позивачем банківської виписки про рух коштів по рахунку відповідача від 25.09.2017 року по 12.04.2018 року вбачається вихідний залишок по дебету рахунків документів на суму 49597 грн. 20 коп., що є сумою наданого банком овердрафту (а. с. 69).

21.03.2018 року позивач направив на адресу відповідача повідомлення-вимогу за вих. № АО1060610, у якому зазначив про наявність в останнього заборгованості по договору про надання Овердрафту № АО1060610 від 21.09.2017 року та повідомив про заходи, які вживатимуться банком для стягнення зазначеної заборгованості.

Вимога позивача залишена відповідачем без відповіді та виконання, що стало підставою для звернення позивача із даним позовом за захистом свого права до суду.

Таким чином, предметом спору у справі, що розглядається, є вимога позивача до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання Овердрафту № АО1060610 від 21.09.2017 року.

Спірні правовідносини сторін, а відповідно, їх цивільні права та обов'язки, виникли із кредитного договору, за правовою природою віднесені до договірних зобов'язань кредиту, загальні положення про кредит, як окремий вид зобов'язань, визначені параграфом 2 глави 71 ЦК України, ст.ст. 346, 347 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов'язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 розділу IV ГК України, правові наслідки порушення зобов'язання, відповідальність за порушення зобов'язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, присудження до виконання обов'язку в натурі, відшкодування збитків, застосування штрафних санкцій, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов'язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов'язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтями 512, 513 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ч. 1, ст. 611, ст. 612 ч. 1 ЦК України: порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення договору про позику, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Виконання зобов'язання, згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України, може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею), згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

За розрахунком позивача сума заборгованості за відсотками (процентами), в т. ч. простроченими, складає 7511 грн. 21 коп. прострочених відсотків, 74 грн. 40 коп. простроченої суми комісії за адміністрування кредиту, 185 грн. 51 коп. пені.

Вимоги позивача про стягнення відсотків (процентів) за користування кредитом, пені та неустойки (штрафу) відповідає умовам п. п. 2.2., 2.6. розділу 2 «Загальні умови кредитування», п.п. 6.1. - 6.3. розд. 6 «Відповідальність сторін» договору про надання Овердрафту № АО1060610 від 21.09.2017 року, нормам ч. 6 ст. 232 ГК України, ч. 2 ст. 625 ЦК України, їх розрахунок судом визнаний правильним.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення 49597 грн. 20 коп. неповернутої суми кредиту, 7511 грн. 21 коп. прострочених відсотків, 74 грн. 40 коп. простроченої суми комісії за адміністрування кредиту, 185 грн. 51 коп. пені, на підставі договору про надання Овердрафту № АО1060610, є доказаними, обґрунтованими, тому їх задовольняє повністю.

На підставі статті 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фермерського господарства «СТС», ідентифікаційний код юридичної особи 32881420, місцезнаходження: 19016, Черкаська обл., Канівський район, с. Козарівка на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», ідентифікаційний код юридичної особи 09807862, місцезнаходження: 79026, Львівська обл., м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78, р/р 290999901 в ПАТ «Кредобанк», МФО 325365 - 49597 грн. 20 коп. боргу по кредиту, 7511 грн. 21 коп. прострочених відсотків, 74 грн. 40 коп. простроченої суми комісії за адміністрування кредиту, 185 грн. 51 коп. пені, 1762 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 13.08.2018 року.

Суддя В.М. Грачов