ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2018 р. Справа № 914/2567/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Матущака О.І.

суддів Мирутенко О.Л.

Якімець Г.Г.

за участю секретаря судового засідання: Черватюк С.О.

за участю представників:

від позивача: Шпак В.В. - адвокат;

від відповідача: Шегинський Р.А. - адвокат

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Лисака Олега Олександровича, м. Нововолинськ Волинської області №1 від 13.06.2018

на рішення Господарського суду Львівської області від 10.05.2018, повний текст рішення 16.05.2018 (суддя З.В. Горецька)

за позовом Фізичної особи - підприємця Лисака Олега Олександровича, м. Нововолинськ Волинської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Східний будівельний проект", м. Львів

про визнання договору №28/04-17ВПВ-АГ-4-2 відступлення права вимоги від 28.04.2017 недійсним

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

До Господарського суду Львівської області ФОП Лисаком О.О. подано позов до ТОВ «Східний Будівельний Проект» про визнання недійсним договору №28/04-17ВПВ-АГ-4-2 від 28.04.2017 про відступлення права вимоги.

Позовні вимоги мотивовані такими обставинами:

1) всупереч ст.514 ЦК України ЖБК «Авалон Гарден-4» відступило відповідачу неіснуюче право грошової вимоги, оскільки позивачем було виконано роботи за договором підряду на суму, що перевищує розмір авансового платежу;

2) починаючи з 16.06.2017 будь-які зобов'язання позивача перед ЖБК «Авалон Гарден-4» припинилися внаслідок ліквідації останнього;

3) оскаржуваний договір містить ознаки договору факторингу, а тому стороною цього договору може бути лише банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідач до таких не належить;

4) оскаржуваний договір зі сторони ЖБК «Авалон Гарден-4» підписано неуповноваженою особою, оскільки після внесення 14.04.2017 до ЄДРПОУ запису про початок ліквідаційної процедури та призначення ліквідаційної комісії (ліквідатора) ЖБК «Авалон Гарден-4» - Попка Р.І. до нього перейшли повноваження щодо управління кооперативом, а тому голова кооперативу ОСОБА_7 на момент підписання такого договору не мав на це жодних повноважень.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 10.05.2018 відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем належними та допустимими доказами не було доведено невідповідності оскаржуваного договору відступлення приписам ст. 203 ЦК України, і матеріалами справи спростовуються твердження позивача щодо недійсності такого правочину. Суд першої інстанції зазначив, що з огляду на оскаржуваний договір, такий не є договором факторингу; ОСОБА_7 був уповноважений на укладення та підписання будь-яких правочинів (договорів) від імені кооперативу без будь-яких обмежень згідно рішення загальних зборів членів кооперативу, оформленого протоколом №7 від 13.04.2017.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги. В своїй апеляційній скарзі апелянт покликається на таке:

- умовами договору підряду не передбачено повернення авансового платежу, натомість п.10.7 договору передбачено відшкодування замовником підряднику вартості фактично виконаних робіт;

- опис вкладення та фіскальний чек не є належним доказом направлення претензії відповідачем позивачу, оскільки на описі вкладення відсутній реєстраційний номер поштового відправлення;

- місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про порушення ним договірного зобов'язання, натомість відповідач порушив умови п.4.2 договору щодо передачі виконавцю будівельного майданчика;

- відсутність затвердженої декларації про початок будівельних робіт до 14.10.2015, у виконавця не було можливості виконати монтажні роботи по договору до 22.10.2015;

- у випадку заперечень кооперативу щодо факту виконання робіт позивачем чи втрати інтересу щодо прийняття робіт, замовником не здійснено було б оплату на користь позивача 02.06.2016 з призначенням платежу «Доплата за матеріали згідно договору №26/02-15-ЖБК-4 від 26.02.2015»;

- судом не надано правової оцінки листу №01-06 від 19.01.2016, згідно якого позивач звертався до кооперативу щодо визначення термінів закінчення загально-будівельних робіт та передачі будівельного майданчика;

- роботи, визначені в актах виконаних робіт від 28.09.2016 та від 31.10.2016, які підписані в односторонньому порядку, вважаються прийнятими кооперативом в силу п.7.6 договору та ст.ст. 852, 882 ЦК України та підлягали оплаті;

- оскаржуваний договір зі сторони ЖБК «Авалон Гарден-4» підписано неуповноваженою особою;

- судом першої інстанції помилково вважав доведеним факт виконання робіт ПП "Інтер-Галич-Фасад", ФОП Приступюк А.П., ФОП Сирота В.Т.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує наступними доводами:

- позивач не виконав свої договірні зобов'язання у визначений строк - до 22.10.2015, оплачений аванс не повернув;

- щодо тверджень про те, що роботи, визначені в актах виконаних робіт від 28.09.2016 та від 31.10.2016, які підписані в односторонньому порядку, вважаються прийнятими кооперативом, то відповідач вказує, що враховуючи умови договору, з метою підтвердження виконання робіт, позивач повинен був отримати та підписати форму погодження об'ємів таких робіт і лише після цього надати підписаний акт замовником або довести факт отримання акту замовником. Відповідач зазначає, що у п.7.6 йдеться про те, що роботи вважаються прийнятими і підлягають оплаті за умови, якщо протягом 3 днів з моменту отримання акту, замовником не подано зауважень. Натомість фіскальний чек від 08.12.2016 не може бути доказом отримання акту;

- відповідач стверджує, що позивач не надав належних та допустимих доказів виконання робіт на суму сплаченого авансу в розмірі 395 600 грн. (хоча за договором відступлення права вимоги було відступлено 356 806 грн.), а тому у нього виник обов'язок повернути зазначену суму спочатку ЖБК «Авалон Гарден-4», а згодом - ТОВ «Східний будівельний проект»;

- якщо виходити з тверджень позивача про відсутність проектної документації згідно п.1.3 договору, а також погодження між сторонами підряду переліку, кількості, вартості матеріалів та обладнання, поставку та монтаж, то виконавець взагалі не мав права розпочинати виконання будь-яких підрядних робіт;

- ліквідація ЖБК «Авалон Гарден-4» не є підставою для припинення грошових зобов'язань позивача згідно ст.609 ЦК України, оскільки право вимоги за оскаржуваним договором перейшло ще до припинення вказаної юридичної особи;

- оскаржуваний договір укладено згідно ст.ст. 512-519 ЦК України і він за своїм правовим характером є договором цесії, а не факторингу і не містить ознак останнього;

- підписуючи оскаржуваний договір голова Кооперативу діяв у межах своїх повноважень, наданих йому статутом Кооперативу та на підставі рішення загальних зборів членів Кооперативу від 13.04.2017;

- наслідком передачі первісним кредитором недійсної вимоги не є визнання договору відступлення недійсним, а є виникнення у боржника права заперечувати проти висунутої до нього вимоги новим кредитором.

Клопотань, заяв в порядку ст.207 ГПК України сторонами заявлено не було.

В судовому засіданні представниками сторін викладено доводи та заперечення по суті апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, 26.02.2015 між позивачем (виконавець) та ЖБК «Авалон Гарден-4» (замовник) укладено договір виконання робіт (підряду) №26/02-15-ЖБК-4, відповідно до п.1.1 якого виконавець бере на себе зобов'язання своїми силами, матеріалами і засобами, на власний ризик виготовити і виконати роботи по облаштуванню балконного огородження на об'єкті замовника за адресою: 79015, м. Львів, вул.Порохова, 20 (секція №9 на Генплані) відповідно до затвердженого технічного завдання або проектної документації.

Відповідно до п.п. 1.2, 2.1, 2.2, 3.1-3.3 договору підряду, облаштування балконного огородження здійснюється у відповідності до специфікації, затвердженої замовником, що відображається в додатку №1 та погоджується сторонами протягом 10 днів після підписання договору.

Виконавець розпочинає виконання робіт, передбачених цим договором, в термін до 5-ти (п'яти) робочих днів після оплати авансу.

Термін виконання робіт по цьому договору складає 130 робочих днів з моменту здійснення проплати згідно п.3.3 даного договору.

Орієнтовна вартість робіт згідно даного договору становить 432 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 20%. Остаточна вартість договору визначається як сума всіх актів прийняття-передачі виконаних робіт. Ціна за 1 м.кв. фіксована і становить 1600,00 грн. Орієнтовна площа робіт 270 м.кв.

Перелік, кількість, вартість матеріалів та обладнання, поставку та монтаж якого здійснює виконавець, а також перелік та вартість монтажних робіт, що виконує підрядник, визначаються у додатку №2 (локальний кошторис), що є невід'ємною частиною цього договору.

Замовник оплачує аванс у розмірі 345 600,00 грн.: 80% від вартості договору за матеріали. Кінцевий розрахунок протягом 5 (п'яти) днів після прийняття виконаних робіт замовником, враховуючи усунення виявлених дефектів, на основі акту, оформленого у встановленому порядку.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано сторонами, специфікації між сторонами затверджено не було. Також в матеріалах справи відсутні докази про підписання позивачем та ЖБК «Авалон Гарден-4» локального кошторису, як додатку №2 до договору підряду.

Матеріалами справи підтверджується, що 27.02.2015 ЖБК «Авалон Гарден-4» оплатило позивачу аванс в розмірі 345 600,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №60 від 27.02.2015р., а також 02.06.2016 на суму 50 000,00 грн. за платіжним дорученням №435 з призначенням платежу - доплата за матеріали згідно договору №26/02-15-ЖБК-4 від 26.02.2015.

В подальшому 31.10.2016 позивач підписав акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000022 про виконання для замовника робіт за договором підряду на суму 371 200,00 грн.

Як стверджує позивач, вказаний акт 08.12.2016 був направлений в адресу ЖБК «Авалон Гарден-4» для підписання, однак останнім підписаний не був.

Крім цього як встановлено судом першої інстанції, 27.02.2017 ЖБК «Авалон Гарден-4» направило позивачу претензію, в якій повідомило останнього про односторонню відмову (розірвання) від договору підряду у зв'язку із систематичним порушенням позивачем умов цього договору (зокрема, невиконання робіт в строки передбачені договором) та вимагало від ФОП Лисака О.О. сплатити ЖБК авансові кошти, штраф за порушення строків виконання робіт за договором підряду та відшкодувати завдані збитки.

В подальшому 28.04.2017 між ЖБК «Авалон Гарден-4» (первісний кредитор) та відповідачем (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №28/04-17ВПВ-АГ-4-2.

Відповідно до п.п. 1.1.2, 2.1, 2.2, вказаного договору боржником за цим договором є ФОП Лисак О.О., а заборгованістю є невиконані боржником грошові зобов'язання перед первісним кредитором щодо повернення грошових коштів, перерахованих (сплачених) первісним кредитором боржнику в якості авансу за виконання робіт згідно Договору підряду у зв'язку з невиконанням цих робіт.

Первісний кредитор передає (відступає), а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредитору і стає кредитором боржника щодо стягнення заборгованості, штрафних санкцій та збитків у зв'язку з невиконанням (неналежним виконанням) робіт за Договором підряду.

Розмір заборгованості боржника станом на дату укладення сторонами цього договору становить 356 806,00 грн. без ПДВ. Разом із заборгованістю первісний кредитор передає новому кредитору право вимагати від боржника сплати штрафних санкцій (пені, штрафу) розрахованих згідно умов договору підряду та збитків завданих у зв'язку з невиконанням (неналежним виконанням) робіт за договором підряду.

Як вбачається з матеріалів справи, за відступлення права вимоги відповідач сплатив ЖБК «Авалон Гарден-4» 356 806,00 грн. згідно платіжного доручення №22 від 18.05.2017.

Згідно акту приймання-передачі документації до договору відступлення від 28.04.2018 ЖБК «Авалон Гарден-4» передало відповідачу всю документацію, яка підтверджує право вимоги до позивача.

29.05.2017 відповідач направив позивачу повідомлення, в котрому повідомив про відступлення йому права вимоги та просив сплатити на його рахунок 356 806,00 грн.

Як встановлено судом, 16.06.2017 ЖБК «Авалон Гарден-4» як юридичну особу припинено, про що внесено відомості до ЄДРПОУ.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним згаданого договору з підстав невідповідності його положенням ст.ст. 92, 203, 215, 514, 1079 ЦК України.

Між сторонами виникли правовідносини щодо наявності або відсутності підстав для визнання недійсним договору відступлення права вимоги.

Необхідно також зазначити, що у провадженні Господарського суду Львівської області між цими ж сторонами існує інший спір у справі №914/1532/17 за позовом ТОВ «Східний будівельний проект» до ФОП Лисак О.О. про стягнення коштів - авансового платежу за вищезгаданим договором підряду. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.12.2017 зупинено провадження у справі №914/1532/17 до вирішення розглядуваної справи - про визнання недійсним договору відступлення права вимоги №28/04-17ВПВ-АГ-4-2 від 28.04.2017.

Оцінка суду.

Згідно з положеннями частини першої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За приписом статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зазначена норма кореспондується з положеннями частини першої статті 207 Господарського кодексу України, згідно з якою господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов'язанні, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтями 514 та 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 27.02.2015 на виконання п.3.3 договору підряду ЖБК «Авалон Гарден-4» оплатило позивачу аванс за договором в розмірі 345 600,00 грн., а в подальшому оплатило ще 50 000 грн. за матеріали. Враховуючи факт оплати авансу, відповідно до п.2.2 договору підряду позивач повинен був виконати обумовлені договором роботи до 22 жовтня 2015 року. Разом з тим, як встановлено судом, позивач не закінчив виконання робіт до вказаного періоду.

Враховуючи те, що сплачена сума не є завдатком та не виконує забезпечувальної функції за правилами частини першої статті 546 ЦК України, а виконує функцію попередньої оплати, договір підряду №26/02-15-ЖБК-4 недійсним не визнавався, сума сплаченого відповідачем авансу повинна бути повернена. А відтак, вимога про стягнення суми авансового платежу на момент відступлення права вимоги за нею є дійсною вимогою в розумінні ст.ст. 514-516 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції також зазначає таке.

Покликання скаржника в апеляційній скарзі на те, що відповідач порушив умови договору щодо передачі виконавцю будівельного майданчика та неможливість виконання робіт до затвердження декларації про їх початок; звернення з листом від 19.01.2016 про визначення термінів закінчення загально-будівельних робіт та передачі будівельного майданчика; факт прийняття робіт відповідачем в силу п.7.6 договору, а також виконання фактичних робіт позивачем та іншими особами за іншими договорами не є предметом дослідження у межах цієї справи. Предметом позову в цій справі є визнання недійсним договору відступлення права вимоги, а не стягнення коштів за договором підряду.

Натомість, вирішуючи спір про визнання правочину недійсним, в даному випадку договору відступлення права вимоги, має бути встановлена наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання правочину недійсним і настання відповідних правових наслідків.

Позивачем не наведено таких обставин, а названі обставини щодо факту належного виконання договору підряду позивачу необхідно доводити у справі №914/1532/17 за позовом ТОВ «Східний будівельний проект» до ФОП Лисак О.О. про стягнення коштів, право стягнення яких було відступлено - тобто, авансовий платіж.

Щодо тверджень апелянта про те, що спірний договір є договором факторингу, колегія суддів зазначає таке.

Відступлення права вимоги (цесія) за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Норми цивільного права не встановлюють суб'єктних обмежень до договору відступлення права вимоги, адже цей договір за своєю правовою суттю є цивільно-правовим зобов'язанням сторін та не має відношення до спеціальних галузей права, тож регулюються цивільним законодавством.

Разом з тим, виходячи із системного аналізу норм матеріального законодавства, договір факторингу, як договір фінансової послуги, спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором.

Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, в тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором. а саме, фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Між договором про відступлення права вимоги та договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) є лише одна спільна риса - вони базуються на заміні кредитора у зобов'язанні (відступленні права вимоги).

Однією із відмінних ознак факторингу від інших правочинів, які передбачають відступлення право вимоги, є передача грошових коштів у розпорядження клієнта за плату, тобто взамін права вимоги, клієнт отримує від фактора послугу, що полягає в передачі грошових коштів у розпорядження клієнта, з обов'язком клієнта оплатити користування ними.

При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

У разі ж якщо договором передбачено відступлення первісним кредитором права вимоги до боржника новому кредитору з обов'язком нового кредитора сплатити за це первісному кредитору відповідні грошові кошти, та не передбачено зворотного обов'язку первісного кредитора з оплати новому кредитору відповідної плати за надання грошових коштів взамін відступленої вимоги, то такий договір за правовою природою оплатним договором відступлення права вимоги (цесії), яким і є оскаржуваний договір.

Щодо тверджень апелянта про те, що оскаржуваний договір зі сторони ЖБК «Авалон Гарден-4» підписано неуповноваженою особою, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Як підтверджується матеріалами справи, згідно рішення загальних зборів членів кооперативу від 13.04.2017р., оформлене Протоколом №7, ОСОБА_7 був уповноважений на укладення та підписання будь-яких правочинів (договорів) від імені кооперативу без будь-яких обмежень, представлення кооперативу у відносинах з третіми особами, відтак відсутні підстави вважати, що договір відступлення підписано неуповноваженою особою на його підписання.

Крім цього, ст.241 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Враховуючи те, що сторонами оскаржуваного договору відступлення (підписаним від імені кооперативу членом ліквідаційної комісії ОСОБА_7) виконано всі взяті на себе зобов'язання, підписано акт прийняття-передачі права вимоги, акт прийняття-передачі документації, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що сторони оскаржуваного договору, зокрема, ЖБК «Авалон Гарден-4» схвалили його укладення.

Твердження апелянта про те, що опис вкладення та фіскальний чек не є належним доказом направлення претензії відповідачем позивачу про розірвання договору підряду, оскільки на описі вкладення відсутній реєстраційний номер поштового відправлення, оцінюються судом критично, з огляду на таке.

Згідно Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009, розрахунковий документ - (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» і підтверджує факт надання послуги відділенням зв'язку.

При цьому, необхідно зазначити, що відповідно до п.129 Інструкції «Про порядок застосування, виготовлення, забезпечення та обліку розрахункових книжок оператором поштового зв'язку», затверджена наказом Міністерства інфраструктури України №6 від 13.01.2014 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.01.2014 за №165/24942, оператор поштового зв'язку за невиконання чи неналежне виконання послуг поштового зв'язку несе відповідальність перед користувачами послуг поштового зв'язку згідно із законом.

Таким чином, судова колегія погоджується з твердженнями апелянта про неналежність оформлення поштового відправлення, однак враховуючи те, відповідальність за неналежне виконання послуг зв'язку несе оператор поштового зв'язку, а також те, що зазначена обставина не впливає на факт недійсності оскаржуваного договору, суд відхиляє такі доводи апелянта.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оспорюване рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вище, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про необхідність залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом (позивачем).

Керуючись ст. ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 275, 276, 281- 284 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 10.05.2018 у справі № 914/2567/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Лисака Олега Олександровича, м. Нововолинськ Волинської області без задоволення.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на позивача.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо або через Львівський апеляційний господарський суд до Верховного Суду (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10.08.2018

Головуючий суддя О.І. Матущак

Судді О.Л. Мирутенко

Г.Г. Якімець