ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/17028/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. (головуючого), Білоуса В.В., Жукова С.В.,

за участю секретаря судового засідання Гаращенко Т.М.

за участю представника ТОВ "ФІНЛАЙН" - адвоката Дайнеки В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ПАТ Банк "Траст" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк "Траст"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2018

та рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2017

у справі № 910/17028/17

за позовом Публічного акціонерного товариства Банк "Траст" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк "Траст" Кухарева В.В.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНЛАЙН"

про визнання нікчемного договору недійсним та застосування наслідків його недійсності,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ПАТ Банк "Траст" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк "Траст" Кухарева В.В. звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "ФІНЛАЙН" про визнання нікчемного договору недійсним та застосування наслідків його недійсності.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 у справі №910/17028/17 (суддя Лиськов М.О.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивачем належним чином не доведено порушення його права та охоронюваного законом інтересу, а обраний ним спосіб захисту суперечить приписам чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 (колегія суддів: Андрієнко В.В., Буравльов С.І., Власов Ю.Л.) рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 у справі №910/17028/17 залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, ПАТ Банк "Траст" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк "Траст" звернулося з касаційною скаргою та просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 у справі №910/17028/17, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставами для скасування оскаржуваних судових рішень позивач зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

На думку заявника касаційної скарги, місцевим та апеляційним судами було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

За твердженням ПАТ Банк "Траст", у справі відсутні докази реального виконання договору № 01022016 від 01.02.2016 та надання відповідачем послуг за договором.

Крім того, позивач наголошує на тому, що звернення з позовом про визнання нікчемного договору недійсним є належним способом захисту порушеного права у випадку заперечення з боку іншої сторони договору самого факту нікчемності та за відсутності у особи, чиї права порушені, можливості повернути передані за таким договором кошти та/або майно.

Спірний договір є нікчемним в силу положень п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК "ТРАС" №143-ЛТ від 15.06.2017 було визнано нікчемним договір №01022016 від 01.02.2016, про що відповідачу надіслане повідомлення від 15.06.2017.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "ФІНЛАЙН" заперечує проти касаційної скарги ПАТ Банк "Траст" та просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2018, рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 у справі № 910/17028/17 залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення прийняті з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного суду з заявою від 13.07.2018 про оголошення перерви у судовому засіданні у даній справі за касаційною скаргою ПАТ Банк "Траст" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк "Траст" у зв'язку з його перебуванням у відпустці з 16.07.2018 по 08.08.2018 та відсутністю інших представників банку, які мають необхідні повноваження на ведення даної справи.

Колегія суддів, вислухавши думку представника відповідача, обговоривши доводи, викладені у заяві, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про оголошення перерви, оскільки, явка в судове засідання Касаційного господарського суду не є обов'язковою, а ПАТ Банк "Траст" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк "Траст" не було доведено неможливості забезпечити у засідання явку іншого свого представника.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та доводи відзиву на касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, що розглядається, 01.02.2016 між ПАТ Банк "Траст" (замовник, позивач) та ТОВ "ФІНЛАЙН" (виконавець, відповідач) було укладено Договір про надання інформаційно-консультаційних послуг №01022016 (далі - Договір), відповідно до умов якого виконавець надає замовнику інформаційно-консультаційні послуги щодо залучення клієнтів, що мають намір розмістити депозит у замовника, а замовник оплачує інформаційно-консультаційні послуги, надані виконавцем, на умовах, передбачених цим Договором.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, предметом судового розгляду є вимога ПАТ Банк "Траст" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк "Траст" Кухарева В.В. до ТОВ "ФІНЛАЙН" про визнання нікчемного договору недійсним та застосування наслідків його недійсності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк "Траст", виконуючи обов'язки по збереженню активів банку, в ході перевірки на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, у відповідності до ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №826 від 26.05.2016 "Про затвердження Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення", було виявлено ознаки нікчемності, передбачені ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систем гарантування вкладів фізичних осіб", щодо договору про надання інформаційно-консультаційних послуг із залученням клієнтів №01022016 від 01.02.2016, який укладено між ПАТ "БАНК ТРАСТ" та ТОВ "ФІНЛАЙН".

Позивач посилається на те, що на підставі положень п. 4 ст. 37, ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Рішення ФГВФО №826 від 26.05.2016, наказом Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "БАНК "ТРАС" Кахарева В.В. №143-ЛТ від 15.06.2017, позивачем було визнано нікчемним договір №01022016 від 01.02.2016, укладений між ПАТ "БАНК ТРАСТ" та ТОВ "ФІНЛАЙН", оскільки, на його думку, вказаний договір не відповідає вимогам, передбаченим в ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України. Зокрема, відповідач не надавав послуг позивачу, оскільки у банку немає доказів їх імовірного існування на момент здійснення оплати в сумі 606 538,97 грн. згідно з актами наданих послуг від 25.03.2016 від 15.04.2016, від 17.05.2016, від 07.06.2015, від 04.07.2016, а акт наданих послуг, за які банком було сплачено 60 603,84 грн в серпні 2016 року згідно з рахунком від 11.08.2016 взагалі відсутній.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання правочину недійсним.

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, суд має встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання такого правочину недійсним на момент його вчинення.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 207 ГК України встановлено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст.203 ЦК України).

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи спір про визнання договору недійсним, суд має встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання такого правочину недійсним на момент його вчинення.

Як вбачається з матеріалів справи та з'ясовано судами попередніх інстанцій, згідно пунктів 3.2., 3.4., 3.5. спірного договору про надання інформаційно-консультаційних послуг, замовник оплачує виконавцю послуги, вказані в п. 1.1. Договору, в розмірі, що залежить від об'єму (загальної суми) оформлених продуктів клієнтами у замовника за сприянням виконавця у звітному місяці (календарний місяць), та визначається згідно Додатку №1 до Договору. Послуга по залученню клієнта вважається наданою після фактичного розміщення депозиту клієнтом у замовника. Підставою для здійснення оплати наданих інформаційно-консультаційних послуг за цим Договором є факт розміщення клієнтом депозиту за окремо укладеним депозитним договором між заявником та клієнтом.

Відповідно до п. 3.10. Договору замовник оплачує надані інформаційно-консультаційні послуги протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами Договору Акта наданих інформаційно-консультаційних послуг через перерахування відповідної суми на рахунок виконавця, зазначений в Акті наданих інформаційно-консультаційних послуг.

Місцевим та апеляційним судами з'ясовано, що наявні у матеріалах справи Акти наданих інформаційно-консультаційних послуг підписані обома сторонами Договору та скріплені фірмовими печатками ПАТ Банк "Траст" та ТОВ "ФІНЛАЙН", що дає підстави вважати, що відповідачем дійсно були надані послуги за Договором, а позивачем було без заперечень їх прийнято та оплачено.

Надавши оцінку обставинам справи та доводам сторін, місцевий та апеляційний господарські суди встановили, що Договір був виконаний сторонами належним чином, відтак, дійшли висновку про необґрунтоване посилання позивача на положення ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Встановивши обставини належного виконання сторонами умов Договору, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність підстав, з якими закон пов'язує визнання договору недійсним. При цьому, суди дійшли висновку, що позивачем не доведено належним чином порушення його права і охоронюваного законом інтересу, а обраний ним спосіб захисту суперечить приписам чинного законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, адже нікчемний правочин не може бути визнаний судом недійсним, а лише в передбачених законом випадках, такий договір визнається дійсним.

Разом з цим, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов законного і обґрунтованого висновку про відмову в задоволені позову в частині вимог щодо застосування наслідків недійсності Договору, оскільки зазначена вимога позивача є похідною від вимоги про визнання недійсним Договору, у задоволенні якої судом було відмовлено.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання заявника касаційної скарги на те, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк "Траст", виконуючи обов'язки по збереженню активів банку, в ході перевірки на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, встановлено, що договір №01022016 від 01.02.2016 не відповідає вимогам, передбаченим в ч. 5 ст. 203 ЦК України, оскільки підтвердити реальність наданих Банку ТОВ "Фінлайн" послуг на загальну суму 606 536,97 грн. не вбачається можливим, послуги, надані Банку ТОВ "Фінлайн", не можуть бути ідентифіковані, оскільки у Банку немає жодних доказів їх ймовірного існування на момент здійснення оплати в сумі 606 536,97 грн. згідно актів наданих послуг.

Так, згідно із частинами 1, 2, 10 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Усі або частина повноважень Фонду, визначених цією статтею, можуть бути делеговані Фондом уповноваженій особі Фонду.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду (абз. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

За результатами цієї перевірки, здійсненої відповідно до ст. 38 Закону України ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. Однак, при виявленні таких правочинів Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, його Уповноважена особа чи Банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч.2 ст. 215 ЦК України та ч.3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"») незалежно від того, чи була проведена передбачена ч.2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ.

Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону.

Повідомлення банку про нікчемність правочину не є підставою для застосування таких наслідків. Таке повідомлення є внутрішнім розпорядчим документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органів управління та контролю банку, спрямованим на збереження активів і документації банку та який діє у межах цієї юридичної особи.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 910/24198/16.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування вимог касаційної скарги, не можуть бути прийняті колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до посилань на обставини справи, намагання здійснити їх переоцінку та прохання надати нову оцінку доказам у справі, які, на думку заявника касаційної скарги, неправильно були оцінені місцевим та апеляційним судами під час розгляду даної справи, що в силу вимог ст.300 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Отже, враховуючи викладене, виходячи з аналізу наведених норм, встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, з огляду межі розгляду справи судом касаційної інстанції, колегія суддів погоджується з висновком місцевого та апеляційного судів про відсутність підстав для задоволення позову про визнання нікчемного договору недійсним та застосування наслідків його недійсності.

При цьому, слід зазначити, що матеріали справи свідчать про те, що місцевий та апеляційний господарські суди всебічно, повно і об'єктивно дослідили матеріали справи в їх сукупності, дали вірну юридичну оцінку обставинам справи та, відтак, правильно, з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права вирішили спір у справі.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації") повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

Відтак, наведені ПАТ Банк "Траст" у касаційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування судових рішень, оскільки вони спростовуються встановленими у справі обставинами та не доводять порушення або неправильного застосування місцевим та апеляційним судами норм матеріального та процесуального права, а колегія суддів не встановила фундаментальних порушень судами першої та апеляційної інстанції при розгляді спору у даній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що постанова Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 у справі № 910/17028/17 прийняті судами у відповідності до фактичних обставин та у відповідності до вимог матеріального права і процесуального права, підстав для їх зміни або скасування не вбачається.

Оскільки суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається, судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 240, 300, 301, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПАТ Банк "Траст" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк "Траст" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 у справі № 910/17028/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткаченко Н.Г.

Судді Білоус В.В.

Жуков С.В.