ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14 серпня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/266/18

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бурди Н.М.

розглянув заяву без номеру від 09.08.2018 (вх.№386 від 09.08.2018) фізичної особи-підприємця Шкарупи Світлани Павлівни, с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області про відвід судді Андрусик Н.О. від розгляду справи

за позовом: фізичною особою-підприємцем Шкарупою Світланою Павлівною, с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області

до відповідача: Тернопільської міської ради, м.Тернопіль

про визнання недійсним рішення та зобов'язання відповідача підписати додаткову угоду до договору оренди землі

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Тернопільської області знаходиться справа за позовом фізичної особи-підприємця Шкарупи Світлани Павлівни, с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області до Тернопільської міської ради, м.Тернопіль, про визнання недійсним рішення Тернопільської міської ради №6/53/152 від 28.11.2014 "Про відмову в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0250га за адресою вул.Протасевича ФО-П Шкарупі С.П." в частині пункту 2, яким припинено право користування позивача земельною ділянкою, площею 0,0250 га (кадастровий №:08:014:0024 за адресою вул.Протасевича) та про зобов'язання уповноважену особу Тернопільської міської ради підписати (укласти) додаткову угоду до договору оренди землі від 31.07.2009 у відповідності до вимог земельного законодавства.

Ухвалою суду від 16.07.2018 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 14.08.2018.

09.08.2018 позивачем заявлено відвід судді Андрусик Н.О. від розгляду даної справи (заява без номеру від 09.08.2018 за вх.№386).

Подана позивачем заява про відвід мотивована тим, що судом (у складі судді Андрусик Н.М.) розглядалась інша справа №921/231/17-г/17 за позовом фізичної особи - підприємця Шкарупи Світлани Павлівни до Тернопільської міської ради, про визнання права користування новозбудованим нерухомим майном - зупинкою громадського транспорту з об'єктом торгівельно - побутового призначення та визнання Сертифікату відповідності від 03.03.2011 підставою для оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна - зупинку громадського транспорту "вул.Протасевича", рішенням у якій від 17.05.2017 відмовлено в задоволенні позовних вимог. На думку заявника, суддя Андрусик Н.О., приймаючи зазначене судове рішення, належним чином не дослідила долучені позивачем до матеріалів вказаної справи докази та встановила обставини, які не відповідають дійсності, а відтак, може прийняти упереджене або не об'єктивне рішення у даній справі, у зв'язку із чим просить задовольнити заяву про відвід судді Андрусик Н.О. від розгляду даної справи.

Частиною 3 статті 39 ГПК України передбачено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою від 13.08.2018 року провадження у справі №921/266/18 на підставі ст. 39 ГПК України зупинено та передано її матеріали для вирішення питання про відвід, у порядку встановленому ст. 32 ГПК України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2018, головуючим по розгляду заяви про відвід судді у даній справі, визначено суддю Бурду Н.М.

Питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід (ч.7 ст. 39 ГПК України).

За загальним правилом, питання про відвід вирішується без повідомлення учасників справи (ч.8 ст. 39 ГПК України).

Розглянувши дану заяву, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення відводу з огляду на таке:

- відповідно до ч.1 ст.35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36цього Кодексу (ч.2 ст.35 ГПК України) - повторної участі судді у розгляді справи.

У відповідності до ст.11 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В п.п.49-50 рішення від 09 листопада 2006 року "Справа "Білуха проти України" заява № 33949/02, Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та п. 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) № 33958/96, п. 42 ЄСПЛ 2000-XII).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom) від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб'єктивного критерію, то особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 43).

За змістом п.52 рішення від 09 листопада 2006 року "Справа "Білуха проти України" заява № 33949/02, стосовно об'єктивного критерію Європейський суд з прав людини рекомендує визначати, чи існують переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність суду. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя буде небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy) від 7 серпня 1996 року, п. 58).

Таким чином, зазначеними вище правовими нормами встановлена презумпція особистої безсторонності судді доти, доки не доведено інше.

Так, не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв'язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень з інших справ (п.п.1.2.1, п.1.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 18).

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Як вбачається з поданої позивачем заяви про відвід судді, підставою для відводу заявник вважає сформоване упереджене відношення Андрусик Н.О. до вирішення спору у справі №921/266/18, у зв'язку з відмовою нею в межах розгляду іншої справи №921/231/17-г/17 у задоволенні позову фізичної особи - підприємця Шкарупи Світлани Павлівни про визнання права користування новозбудованим нерухомим майном - зупинкою громадського транспорту з об'єктом торгівельно - побутового призначення та визнання Сертифікату відповідності від 03.03.2011 підставою для оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна - зупинку громадського транспорту "вул.Протасевича", рішення у якій від 17.05.2017 було залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.04.2018.

Водночас заявником не наведено та не обґрунтовано наявності визначених ч.ч. 1-3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України підстав, які б унеможливлювали участі судді Андрусик Н.О. в подальшому розгляді справи №921/266/18. Так, зокрема, викладені в заяві про відвід зауваження та оціночні судження щодо процесуальних висновків та рішень судді при винесенні рішення у справі №921/231/17-г/17 від 17.05.2017, з огляду на приписи ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України , не можуть бути підставою для відводу, проте можуть бути викладені у відповідних апеляційних, касаційних та інших скаргах. Інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді, подана заява не містить.

Отже, виходячи з наведеного, суд відмовляє в задоволенні заяви позивача без номеру від 09.08.2018 (вх.№386 від 09.08.2018) про відвід судді Андрусик Н.О. від розгляду справи №921/266/18.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (ч.11 ст. 39 ГПК України).

Дана ухвала не підлягає оскарженню в порядку ч.1 ст.255 ГПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 32, 35-36, 39, 42, 73-74, 86, 234 ГПК України господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви б/н від 09.08.2018 (вх.№386 від 09.08.2018) фізичної особи-підприємця Шкарупи Світлани Павлівни, с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області про відвід судді Андрусик Н.О. від розгляду справи №921/266/18 - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Дата підписання ухвали 14.08.2018.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя Н.М. Бурда