ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.03.2018р. Справа №905/120/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий центр «Континент», м.Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мартин УКР», м.Донецьк,

про стягнення 11723,28 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий центр «Континент», м.Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Мартин УКР», м.Донецьк про стягнення суми боргу у розмірі 11723,28 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору маркетингових послуг №М-3/1 від 01.01.2014р. в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати послуг.

Відповідач відзиву у встановлений судом строк не надав, будь-яких пояснень по суті спору не представив, про відкриття провадження у справі №905/120/18 та розгляд вказаної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у матеріалах справи оголошення з офіційного веб-порталу «Судова влада України» (dn.arbitr.gov.ua), у розділі «Новини та події суду».

Частиною 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду від 22.01.2018р., не подав до суду відзиву на позов, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч.1 ст.903 вказаного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як свідчать матеріали справи, 01.01.2014р. між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) був підписаний договір №М-3/1 (маркетингових послуг), за приписами п.1.1 якого замовник доручає та оплачує, а виконавець зобов'язується надати йому маркетингові послуги (що сприяють збільшенню обізнаності споживачів і підвищенню лояльності до товару) щодо підписання договору поставки та по проведенню комплексних дій, націлених на активний продаж товару, торговельних марок «От Мартина», «Семачос», щодо якого здійснює господарську діяльність замовник.

Відповідно до п.1.2 укладеного виконавцем та замовником правочину послуги, що надаються виконавцем згідно з даним договором, здійснюються за наступними напрямками: розміщення продукції, щодо якої здійснює свою діяльність замовник, на території магазинів мережі «Континент» (п.1.2.1); забезпечення оптимального представлення товарного асортименту продукції, щодо якої здійснює свою діяльність замовник, у торговому залі магазину мережі «Континент» (п.1.2.2); додаткова викладка товару (п.1.2.3); моніторинг споживчого попиту та дослідження споживчого ринку (п.1.2.4); організація і проведення заходів зі стимулювання збуту, які здійснюються замовником (п.1.2.5); управління запасами товарів та користування їх розмірами у відповідності до потреб споживачів (п.1.2.6); надання інформації про збут (п.1.2.7); публікація інформаційного буклету «Континент» як інструменту прямого маркетингу (п.1.2.8); моніторинг та аналіз товарообігу (п.1.2.9); підписання договору поставки (п.1.2.10); передпродажна підготовка товару, щодо якого здійснює свою діяльність замовник (п.1.2.11); введення до бази даних виконавця нових товарів, щодо яких замовник планує здійснювати свою господарську діяльність, та заміна існуючих (пункт 1.2.12); надання дублікатів документів замовнику (п.1.2.13); надання в тимчасове використання замовнику робочого місця для роботи промоутера-консультанта (п.1.2.14); внесення змін до діючої специфікації (1.2.15); інші послуги згідно домовленостей сторін (п.1.2.16).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2014р. У тому випадку, якщо жодна із сторін письмово не менш як за 30 календарних днів до закінчення дії договору не заявить іншій стороні про припинення його дії, даний договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах (п.9.1 договору №М-3/1 від 01.01.2014р.).

Як вказує позивач, на підставі зазначеного договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий центр «Континент» було надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Мартин УКР» послуги на загальну суму 11723,28 грн. Проте, за твердженням позивача, у передбачені договором строки і у встановленому порядку відповідач прийняті на себе зобов'язання не виконав та не здійснив оплату послуг, що стало підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу приписів п.5 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Відповідно до ст.86 наведеного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, враховуючи зміст ст.129 Конституції України, ст.ст.13, 86, 162 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з розглядуваним позовом позивачем повинно бути доведено, зокрема, наявність обставин фактичного надання послуг за договором №М-3/1 від 01.01.2014р.

Виходячи зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, доказами надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Мартин УКР» послуг на загальну суму 11723,28 грн за договором №М-3/1 від 01.01.2014р. є наступні акти надання послуг:

- №3260 від 01.05.2014р. на суму 114,48 грн (предпродажна підготовка товару за квітень 2014 року);

- №508 від 23.09.2015р. на суму 591,80 грн (предпродажна підготовка товару за вересень 2015 року);

- №3261 від 01.05.2014р. на суму 1908 грн (забезпечення оптимального представлення товарного асортименту продукції за травень 2014 року);

- №3262 від 20.05.2014р. на суму 477 грн (забезпечення оптимального представлення товарного асортименту продукції за травень 2014 року);

- №3263 віл 01.06.2014р. на суму 1908 грн (забезпечення оптимального представлення товарного асортименту продукції за червень 2014 року);

- №3264 від 01.07.2014р. на суму 1431 грн (забезпечення оптимального представлення товарного асортименту продукції за липень 2014 року);

- №3266 від 01.09.2014р. на суму 1431 грн (забезпечення оптимального представлення товарного асортименту продукції за вересень 2014 року);

- №3267 від 01.10.2014р. на суму 1431 грн (забезпечення оптимального представлення товарного асортименту продукції за жовтень 2014 року);

- №3268 від 28.10.2014р. на суму 1000 грн (заходи стимулювання збуту на честь річниці ТОВ «Торговий Центр Континент» згідно п.2.2.3 договору маркетингових послуг);

- №3265 від 01.08.2014р. на суму 1431 грн (забезпечення оптимального представлення товарного асортименту продукції за серпень 2014 року).

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами.

Статтею 91 вказаного Кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

В силу приписів ст.ст.77, 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом №88 від 24.05.1995р. Міністерства фінансів України, документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинний документ.

Згідно з ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.п.2.4, 2.5 вказаного Положення, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

За змістом п.п.2.2.8, 2.2.9 договору №М-3/1 від 01.01.2014р. замовник зобов'язується сплачувати надані послуги в порядку та строки, визначені згідно з даним договором. Підтвердженням надання послуг згідно з даним договором є акти виконаних робіт. Замовник зобов'язаний підписати та повернути виконавцеві акти виконаних робіт протягом 3 робочих днів з моменту їх отримання. У разі, якщо замовник не передає чи не надішле виконавцеві підписаний примірник акту, чи не заявить письмові зауваження щодо наданих послуг, акт буде вважатись визнаним і узгодженим з боку замовника, а послуги - наданими.

Таким чином, судом встановлено, що первинним документом, який підтверджує здійснення господарської операції за вказаним договором є акт надання послуг, який повинен містити, зокрема, прізвища, особистий підпис осіб або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції та, яка є відповідальною за здійснення господарської операції.

Проте, наведені вище акти надання послуг за договором №М-3/1 від 01.01.2014р. підписані тільки з боку виконавця - бухгалтером Зезекою Т.А.

Доказів того, що відповідні документи надсилались чи були надані відповідачу і останній відмовився від їх підписання або не повернув замовнику у встановлений договором строк матеріали справи не містять, що виключає можливість оцінки цих актів як таких, що є визнаними і узгодженими з боку замовника, а послуги - наданими, за наявності обставин підписання тільки виконавцем.

Як зазначалось вище, відповідач зареєстрований у м.Донецьку, яке входить до переліку міст, на території яких триває антитерористична операція.

Разом з тим, поштове сполучення з цим містом припинилось наприкінці листопада 2014 року, тоді як предметом позову у справі є стягнення заборгованості за послуги, які переважно надавались у квітні-жовтні 2014 року.

Окрім того, у п.2.2.10 договору №М-3/1 від 01.01.2014р. сторони узгодили, що виконавець може передавати замовнику господарські документи за допомогою системи EDI (Electronic Data Interchange - Електронний обмін даними), що також свідчить про можливість надання відповідачу актів надання послуг щодо послуг, які (за твердженням позивача) надавались у квітні-жовтні 2014 року, так і тих, що були надані у вересні 2015 року.

Наразі, матеріали справи не містять будь-яких свідчень чи посилань позивача на неможливість виконання умов укладеного сторонами правочину в частині направлення (вручення) відповідних актів відповідачу.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, за висновками суду, Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий центр «Континент» не доведено належними та допустимими доказами наявність обставин фактичного надання послуг за договором №М-3/1 від 01.01.2014р.

Складені виконавцем рахунки на оплату послуг за договором №М-3/1 від 01.01.2014р. на загальну суму 11723,28 грн (№1458 від 01.05.2014р. на суму 114,48 грн, №620 від 23.09.2015р. на суму 591,80 грн, №1459 від 01.05.2014р. на суму 1908 грн, №1594 від 20.05.2014р. на суму 477 грн, №1736 від 01.06.2014р. на суму 1908 грн, №1987 від 01.07.2014р. на суму 1431 грн, №2594 від 01.09.2014р. на суму 1431 грн, №2852 від 01.10.2014р. на суму 1431 грн, №3003 від 28.10.2014р. на суму 1000 грн, №2314 від 01.08.2014р. на суму 1431 грн) є документами, які містять тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, та не доводять факт безпосереднього надання будь-яких послуг.

Відтак, визначений п.3.2 договору №М-3/1 від 01.01.2014р. обов'язок замовника отримати рахунок виконавця на оплату наданих послуг не пізніше 3 числа кожного місяця, за умови відсутності підписаних актів надання послуг, жодним чином не впливає на висновки суду про недоведеність підстав для стягнення заявлених коштів.

За таких обставин, виходячи з того, що позивачем у відповідності до положень ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту надання відповідачу послуг за договором №М-3/1 від 01.01.2014р. на суму 11723,28 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий центр «Континент» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мартин УКР» про стягнення суми боргу у розмірі 11723,28 грн підлягають залишенню без задоволення.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1762 грн підлягає віднесенню на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 22.03.2018р.

Повний текст рішення складено та підписано 27.03.2018р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця