КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2018 р. Справа№ 910/22968/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Дідиченко М.А.

при секретарі судового засідання: Андросенко А.С.

за участю представників:

від позивача: Раскевич Є.Л. за довіреністю від 12.10.2017;

від відповідача: Герасименко М.В. за довіреністю від 19.03.2018;

від третьої особи: не з'явились;

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт-Н"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2018

у справі №910/22968/17 (суддя О.М. Ярмак)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт-Н"

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Максі В"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 у справі №910/22968/17 у задоволені позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт-Н" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 у справі №910/22968/17 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальнітю "Старт-Н" та зобов'язати Приватне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Старт-Н" оригінали документів, якими забезпечувалось виконання зобов'язань за кредитним договором №4М15101И від 18.12.2015.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.07.2018 відкрито апеляційне провадження у справі №910/22968/17 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт-Н" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 та призначено справу до розгляду на 02.08.2018 у складі головуючого судді Смірнової Л.Г. суддів Кропивної Л.В., Пономаренко Є.Ю.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв'язку з перебуванням судді ПономаренкаЄ.Ю., у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів: головуючий суддя - Смірнова Л.Г., судді Дідиченко М.А., Кропивна Л.В.

У судове засідання 02.08.2018 з'явились представники позивача та відповідача. Представник третьої особи у судове засідання не з'явились. Належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання. Про причини неявки не повідомили.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати повністю рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 у справі №910/22968/17 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальнітю "Старт-Н" та зобов'язати Приватне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Старт-Н" оригінали документів, якими забезпечувалось виконання зобов'язань за кредитним договором №4М15101И від 18.12.2015.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити рішення першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

26.10.2016 між ТОВ "Стандарт-Н" (позивач, поручитель) та ПАТ КБ "Приватбанк" (відповідач, кредитор) було укладено договір поруки № 4М15101И/П (далі - договір поруки), відповідно до п. 1 якого, предметом є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ "Максі В" (код за ) (далі - боржник) своїх зобов'язань за кредитним договором № 4М15101И від 18.12.2015 (далі - кредитний договір 1), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Позивач перерахував за платіжними дорученнями № 2280 від 28.10.2016 на рахунок банку кошти на загальну суму 1 124 986 094,44 грн. по кредитному договору відповідно до договору поруки № 4М15101И від 18.12.2015, тому вважає, що у відповідності до умов договору поруки та ст. 556 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відповідач повинен надати йому оригінали документів, які підтверджують обов'язки боржника за кредитними договорами.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч.ч. 1,2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Докази порушення боржником ТОВ "Максі В" своїх зобов'язань за кредитними договорами, у тому числі станом на час перерахування банку коштів, у матеріалах справи відсутні.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 8 договору поруки до поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором переходять усі права кредитора за кредитним договором і договору (ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

Судом встановлено, що договір поруки № 4М1510И/П від 26.10.2016 було укладено із застуванням електронного цифрового підпису, відповідно до угоди про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа, укладеної 07.02.2013 між позивачем та відповідачем.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем за платіжним дорученням №2280 від 28.10.2016 перераховано на рахунок ПАТ "КБ "Приватбанк" суму 1 124 986 094,44 грн. з призначенням платежу "виконання зобов'язань по кредитному договору № 4М15101И від 18.12.2015 згідно договору поруки № 4М15101И/П від 26.10.2016",

Відповідачем не спростовано факт отримання коштів від позивача та не подано доказів повернення цих коштів як помилково перерахованих, у зв'язку з відсутністю укладеного з ним договору поруки № 4М15101И/П від 26.10.2016.

Відповідно до п. 10 договору поруки кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів Банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Законодавцем не передбачено передачу кредитором поручителю саме оригіналів документів, які підтверджують обов'язок боржника, оскільки з огляду на ч. 3 ст. 553 ЦК України та ч. 3 ст. 556 ЦК України поручителем може бути кілька осіб і до кожного з них хто виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов'язку, що виконана ним.

Судом встановлено, що ані умовами договору поруки ані чинним законодавством України не передбачено обов'язку кредитора передати поручителю саме оригінали документів, що підтверджують обов'язок боржника.

Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Слід зазначити, що позивачем не подано жодних доказів в підтвердження того, що він звертався до відповідача з вимогою надати документи, що підтверджують зобов'язання боржника за кредитними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст.74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Реалізуючи передбачене Конституцією України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Враховуючи наведене, пред'явлена позивачем позовна заява не відповідає встановленим способам захисту цивільних прав особи, а також є неефективною та неспроможною поновити порушені права позивача.

Зважаючи на вищевказане, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про зобов'язання ПАТ КБ "Приватбанк" передати ТОВ "Старт-Н" оригінали документів, які засвідчують обов'язок боржника ТОВ "Максі В" за Кредитним договором №4М15101И від 18.12.2015, а також документи, якими забезпечувалось їх виконання, є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 у справі №910/22968/17.

Керуючись ст.ст. 240, 269,270, 273, 275, 281-284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт-Н" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 у справі №910/22968/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 у справі №910/22968/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/22968/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Дідиченко