ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2018 р. Справа № 914/1621/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді: Плотніцького Б.Д.

Суддів: Данко Л.С.

ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання Совинської С.В.

представників сторін:

прокуратури: ОСОБА_2;

від позивача: ОСОБА_3;

від відповідача: ОСОБА_4;

від третьої особи: ОСОБА_5,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_6 підприємства К.Р.О.К.-7, б/н від 08.11.2017

на рішення Господарського суду Львівської області від 09.10.2017 року, cуддя Манюк П.Т.

у справі №914/1621/17

за позовом Львівської місцевої прокуратури № 2, м. Львів, в інтересах держави в особі Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача ОСОБА_6 підприємства К.Р.О.К.-7, с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів

про витребування з чужого незаконного володіння нежитлового приміщення та скасування запису про державну реєстрацію права власності,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 09.10.2017 позов Львівської місцевої прокуратури № 2 задоволено. Скасовано запис про державну реєстрацію права власності приватного підприємства K.P.O.K.-7 на нежитлове приміщення у м. Львові на вул. Замкова, 9, загальною площею 175, 7 м.кв., здійснену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 19.11.2016 року (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності 17519861). Витребувано у приватного підприємства K.P.O.K.-7 на користь територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради нежитлове приміщення на вул. Замкова, 9 у м. Львові, загальною площею 175, 7 м.кв. Позивачу відшкодовано понесені судові витрати.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ПП K.P.O.K.-7 звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасувати з підстав неповного зясування та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Свої доводи скаржник мотивує тим, зокрема, що прокурором не обґрунтовано наявності підстав для здійснення представництва Львівської міської ради у даній справі. Також зазначає про те, що позивачем не доведено права власності на спірні приміщення, оскільки змістом віндикаційного позову є повернення саме тієї речі, яка вибула із законного володіння власника та збереглася в натурі, що у даному випадку не має місця.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 скаржнику поновлено строк на подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу ПП К.Р.О.К.-7 на рішення Господарського суду Львівської області від 09.10.2017 у справі №914/1621/17 прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 29.11.2017.

Ухвалою суду від 29.11.2017 у звязку з неявкою скаржника у судове засідання та неподання ним витребуваних судом документів, розгляд справи відкладено на 13.12.2017.

Скаржника повторно зобовязано подати суду для огляду оригінал та належним чином засвідчену копію договору купівлі-продажу № 893 від 17.11.2016 року, на підставі якого ПП К.Р.О.К.-7 набуто право власності на нежитлове приміщення, розташоване по вул. Замкова, 9 у м. Львові, загальною площею 175, 7 м. кв.; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію підприємства; оригінал та належним чином засвідчену копію статуту ПП К.Р.О.К.-7. В порядку вимог ст. 65 ГПК України Галицьку районну адміністрацію зобовязано забезпечити у судовому засіданні участь уповноваженої особи з метою надання пояснень по суті спору та подати суду для огляду оригінали розпоряджень Галицької районної адміністрації за №201, прийнятих у 2001 році, та розпоряджень, датованих 12.03.2001 р., а також відповідні реєстраційні документи (порядок денний, витяги з журналів обліку, протоколи засідань тощо), де відображена інформація про дані розпорядження. Уповноважену особу Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" зобовязано зявитись у судове засідання та надати суду для огляду оригінали метаріалів інвентаризаціної справи будинку №9 по вул. Замковій, м. Львова.

11 грудня 2017 року на розгляд суду поступило клопотання скаржника про долучення до матеріалів справи письмових доказів, зокрема, копії договору купівлі-продажу № 893 від 17.11.2016 року на підставі якого ПП К.Р.О.К.-7 набуто право власності на нежитлове приміщення, розташоване по вул. Замкова, 9 у м. Львові, загальною площею 175, 7 м. кв., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за № 893; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію підприємства; копії статуту ПП К.Р.О.К.-7. Також, скаржником долучено копію листа Департаменту економічної політики Львівської міської ради за № 5620/2302 від 22.09.2008 на предмет відчуження нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Львів, вул. Замкова, 9.

13 грудня 2017 року скаржником подано додаткові пояснення до апеляційної скарги. Також, до матеріалів справи скаржником долучено лист-відповідь Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" за підписом в.о.директора ОСОБА_8 про неможливість надання адвокату ОСОБА_4 копій інвентаризаційної справи на обєкт нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Львів, вул. Замкова, 9, оскільки вказані матеріали вилучені слідчим СУ ГУМВСУ у Львівській області на підставі ухвали від 24.05.2017 слідчого судді Галицького районного суду м. Львова. В додаток до вказаного листа долучено ксерокопію вказаної ухвали.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 розгляд справи відкладено на 10.01.2018. Позивача у справі зобовязано подати суду документально підтверджені письмові пояснення щодо листа Департаменту економічної політики Львівської міської ради за № 5620/2302 від 22.09.2008 на предмет відчуження нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Львів, вул. Замкова, 9, а також документи в підтвердження (спростування) переведення спірного майна зі статусу житлового у нежитловий. Скаржника -подати суду технічний паспорт на обєкт продажу, зазначений у п. 15 договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 17.11.2016. ОСОБА_6 нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 зобовязано надати суду матеріали реєстраційної справи № 893 щодо оформлення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 17.11.2016 між ПП фірмою Грот та ПП К.Р.О.К.-7.

У звязку із вступом в дію 15.12.2017 року нового Господарського процесуального кодексу України відбулося запровадження кардинально нового процесу та інших правил подання учасниками справи заяв та клопотань.

При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в статтях 2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 у справі № 914/1621/17 було порушено (відкрито) апеляційне провадження та призначено справу до розгляду, суд апеляційної інстанції продовжує розглядати справу зі стадії розгляду справи по суті спочатку.

Водночас, відповідно до вимог нової редакції Господарського процесуального кодексу всі заяви і клопотання учасників справи мають бути заявленими та вирішеними судом за новими правилами.

9 січня 2018 року позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи архівної копії рішення Виконкому № 122 від 07.03.1996 року Про виключення з житлового фонду жилих приміщень та переведення їх в нежилі і надання дозволу громадянам на використання власних квартир як нежитлових. Письмові пояснення щодо листа Департаменту економічної політики Львівської міської ради за № 5620/2302 від 22.09.2008 на предмет відчуження нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Львів, вул. Замкова, 9 позивач суду не надав. Долучив до матеріалів справи ОСОБА_3 № 1 від 09.11.2015 про вилучення для знищення справ (документів), що не входять до Національного архівного фонду.

ОСОБА_6 нотаріус матеріалів реєстраційної справи № 893 щодо оформлення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 17.11.2016 між ПП фірмою Грот та ПП К.Р.О.К.-7 суду не надав.

Скаржник вимог ухвали суду в частині надання технічного паспорта на обєкт продажу, зазначений у п. 15 договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 17.11.2016 не виконав.

У судовому засіданні судом доведено до відома сторін, що 13 грудня 2017 року після проведення судового засідання у даній справі Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" на вимогу суду подано оригінали метаріалів інвентаризаціної справи будинку №9 по вул. Замковій, м. Львова.

З метою надання сторонам можливості ознайомитись з матеріалами інвентаризаціної справи будинку №9 по вул. Замковій, м. Львова, в судовому засіданні 10.01.2018, за згодою представників сторін, було оголошено перерву до 17.01.2018.

Ухвалою суду від 17.01.2018 розгляд справи відкладено на клопотання скаржника відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 12.02.2018 колегією суддів у складі: ОСОБА_9 (головуючий суддя), ОСОБА_10 та ОСОБА_1 апеляційне провадження у справі №914/1621/17 зупинено до завершення розгляду Сихівським районним судом м. Львова кримінальної справи №464/6451/17, зобовязано сторін, зокрема, прокурора повідомити Львівський апеляційний господарський суд про результати розгляду вказаної кримінальної справи.

Постановою Верховного суду України від 26.04.2018 ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 12.02.2018 у справі №914/1621/17 скасовано повністю, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

15 червня 2018 року до Львівського апеляційного господарського суду з Верховного Суду повернулись матеріали справи №914/1621/17.

Відповідно до статті 230 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

З дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується.

Провадження у справі продовжується із стадії, на якій його було зупинено.

Ухвалою суду від 23.06.2018 апеляційне провадження у справі №914/1621/17 поновлено, розгляд справи призначено на 08.08.2018.

У звязку з перебуванням судді Давид Л.Л. у довготривалій відпустці, на підставі розпорядження в.о.керівника апарату суду №412 від 07.08.2018 проведено автоматичну заміну судді-члена складу колегії суддів, замість судді Давид Л.Л. введено суддю Данко Л.С.

У дане судове засідання зявились всі учасники судового процесу, які висловили свої міркування з питань, що виникли в ході розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 09.10.2017 у даній справі підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

У серпні 2017 року керівник Львівської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Львівської міської ради звернувся в Господарський суд Львівської області з позовом до ПП К.Р.О.К.-7, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, про витребування з чужого незаконного володіння нежитлового приміщення та скасування запису про державну реєстрацію права власності на це майно.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, зокрема, що для представництва прокурором інтересів держави у суді необхідна наявність відповідного судового рішення, яким буде підтверджено підстави для представництва таких інтересів. Відтак, на переконання скаржника, відсутність такого судового рішення свідчить про необґрунтованість та передчасність позову прокурора.

Однак, вказані твердження скаржника є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 23 вказаного Закону наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобовязаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного субєкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або субєктом владних повноважень.

Таким чином, у вказаній нормі статті 23 Закону України «Про прокуратуру» мова йде про доведеність прокурором наявності підстав для представництва інтересів громадянина або держави у кожному конкретному випадку, а не про наявність окремого судового рішення, яким би підтверджувались такі підстави.

В матеріалах справи наявний лист від 27.07.2017 № 06/10-3794вих.-17 за підписом керівника Львівської місцевої прокуратури № 2, яким Львівську міську раду повідомлено про звернення до суду з позовом у даній справі та про причини такого звернення (а.с. 34), зокрема, невчинення Львівською міською радою, як уповноваженим субєктом, з листопада 2016 року заходів щодо повернення вибулого з її володіння майна.

У позовній заяві прокурор стверджує, що 13.11.2016 до Державного реєстру прав на нерухоме майно на підставі розпорядження Галицької районної адміністрації від 12.03.2001 № 201 та реєстраційного посвідчення ОКП ЛОР БТІ та ЕО від 14.05.2001 № 148 приватним нотаріусом було внесено відомості про право приватної власності ПП фірма Грот на нежитлове приміщення за адресою м. Львів, вул. Замкова, 9, площею 175, 7 м.кв., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101 (надалі майно). В подальшому, 19.11.2016 на підставі договору купівлі-продажу від 17.11.2016 № 893 право власності на майно перейшло до відповідача у справі. Оскільки, розпорядження Галицькою районною адміністрацією № 201 від 12.03.2001 не приймалось, реєстраційне посвідчення № 148 від 14.05.2001 ОКП ЛОР БТІ та ЕО на підставі вищевказаного розпорядження не видавалось, а за фактом незаконного вибуття з комунальної власності обєктів нерухомого майна на території м. Львова, зокрема і будівлі по вул. Замкова, 9, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.08.2016 за № 40000088 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365-2, 356, ч. 4 ст. 190 КК України, то є правові підстави для задоволення позовних вимог в порядку норм статті 388 ЦК України.

Приймаючи рішення зі спору у даній справі, місцевий господарський суд виходив з того, зокрема, що право комунальної власності на будівлю по вул. Замкова, 9 у м. Львові підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 29.05.2003 за № 660558. Вказана інформація підтверджується відомостями з Державного реєстру прав на нерухоме майно, зокрема, інформаційною довідкою від 15.05.2017 № 87090124. Згідно з інформацією Галицької районної адміністрації (від 11.05.2016 № 31-2649), наданої на виконання листа керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 від 04.05.2017 № 1.9-15225-31, розпорядження адміністрації від 12.03.2001 № 201 не приймалось. Згідно інформації ОКП ЛОР БТІ та ЕО, реєстраційне посвідчення від 14.05.2001 № 148 на підставі вищевказаного розпорядження, не видавалось. Таким чином, майно яке належало територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради на праві комунальної власності з 1987 року вибуло поза волею власника. Як вбачається із інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на час розгляду справи присвоєно не приватному підприємству фірмі Грот, а приватному підприємству ТМ ТРІАДА, місцезнаходження: 01011, м. Київ, вул. Рибальська, буд. 22. Оскільки добросовісне набуття, у розумінні статті 388 ЦК України, можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком правочину, укладеного з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна із незаконного володіння, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Однак, судова колегія не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як було зазначено вище, 13 грудня 2017 року Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" на вимогу суду подано оригінали метаріалів інвентаризаціної справи будинку №9 по вул. Замковій у м. Львові.

З метаріалів інвентаризаціної справи № 1266703 вбачається наступне:

Рішенням Шевченківського райвиконкому м. Львова від 14.04.1987 № 192 затверджено реєстр № 1 жилих будинків (будівель), які належать Шевченківській районній раді народних депутатів м Львова, до якого включено в цілому будинок на вул. Замкова, 9 у м. Львові. Вказана інформація внесена в реєстрову книгу від 26.07.1987 № 6 за реєстровим № 5386.

На підставі вказаного рішення, 08.12.1999 Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки територіальній громаді в особі Львівської міської ради видано дублікат реєстраційного посвідчення про право комунальної власності на вказаний житловий будинок (а.і.с. 54).

Цього ж дня, Управлінню приватизації майна Львівської міської ради видано довідку-характеристику № 21040 (а.і.с. 55), відповідно до даних якої по заяві власника відчужується житловий будинок (фундамент) без зазначення площі обєкта.

Разом з тим, відповідно до ОСОБА_3 біжучих змін (а.і.с. 53) станом на 07.12.1999 будинок знесено, зроблено оцінку фундаменту, що залишився під будинком.

15.02.2000 Управлінню приватизації майна Львівської міської ради видано довідку-характеристику № 23848 (а.і.с. 56), відповідно до даних якої по заяві власника відчужується Споруда нежитловою площею 185, 6 м2.

20.04.2000 ЖЕК-402 видано довідку про те, що будинок № 9 по вул. Замкова знятий із житлового фонду на підставі рішення Міськвиконкому № 513 від 04.06.1993 (а.і.с. 58).

25.05.2001 Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки територіальній громаді в особі Львівської міської ради видано дублікат реєстраційного посвідчення про право комунальної власності на житловий будинок в цілому, розташований у м. Львові по вул. Замкова № 9 (а.і.с. 59).

Цього ж дня, Управлінню приватизації майна Львівської міської ради видано довідку-характеристику № 48938 (а.і.с. 60), відповідно до даних якої по заяві власника відчужується Споруда нежитловою площею 185, 6 м2.

Відповідно до ОСОБА_3 біжучих змін (а.і.с. 62) станом на 28.02.2002 змін не виявлено, а в ОСОБА_3 біжучих змін від 29.11.2002 (аркуш інвентаризаційної справи не пронумеровано, акт знаходиться між 64 та 67 а.і.с.) зазначено про відсутність конструктивних елементів: стін, перегородок, покриття і т.д.

29.11.2002 Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки територіальній громаді в особі Львівської міської ради видано дублікат реєстраційного посвідчення про право комунальної власності на будинок в цілому, розташований у м. Львові по вул. Замкова № 9 (а.і.с. 67).

Цього ж дня, Управлінню приватизації майна Львівської міської ради видано довідку-характеристику № 85471 (а.і.с. 68), відповідно до даних якої по заяві власника відчужується цегляний будинок нежитловою площею 185, 6 м2.

29.05.2003 Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки видано витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 660558 (а.і.с. 73), відповідно до якого територіальній громаді в особі Львівської міської ради на праві комунальної власності належить цегляний будинок площею 185, 6 м2. При цьому, в примітці «Опис обєкта» зазначено, що площу будинку вказано станом на 12.04.1984, а її вартість з врахуванням відсутності конструктивних елементів будівлі: стін, перегородок, перекриття, покрівлі, підлоги, вікон та дверей.

При цьому, вказаний витяг було видано за заявою гр. ОСОБА_11 від 07.05.2003 (а.і.с. 69), з метою викупу нею вказаного обєкта нерухомості, а 18.02.2005 вказана особа зверталась до Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки з заявою про виготовлення технічного паспорта на обєкт нерухомості, розташований по вул. Замкова,9 (а.і.с. 75).

В ОСОБА_3 біжучих змін від 28.02.2005 зазначено про виготовлення копії поверхового плану та технічного паспорта станом на 12.04.1984 (а.і.с. 76). А в технічному описі будівлі станом на 23.02.2005 зазначено про наявність цегляного фундаменту з процентом зносу 65% та про часткове зведення цегляних стін ( а.і.с. 74).

Також, в матеріалах інвентаризаційної справи наявна копія Додатку, затвердженого рішенням виконкому від 21.01.2001 № 449 (а.і.с. 77) Про перелік обєктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу, серед яких, зокрема, і нежитлове приміщення по вул. Замкова,9, покупець ОСОБА_11

Інших суттєвих даних, які б стосувались обєкта нерухомості за реєстраційним номером 1266703, розташованого у м. Львові по вул. Замкова, 9, матеріали інвентаризаційної справи не містять.

Таким чином, матеріали інвентаризаційної справи свідчать про те, що житловий будинок, розташований у м. Львові по вул. Замкова № 9 було знесено 07.12.1999 та проведено оцінку фундаменту, що залишився і станом на момент видачі Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 660558 29.05.2003 (а.і.с. 73), реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1266703, будинку не було, площу обєкта було вказано станом на 12.04.1984, а його вартість з врахуванням відсутності конструктивних елементів будівлі: стін, перегородок, перекриття, покрівлі, підлоги, вікон та дверей, про що керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 було поінформовано (а.і.с. 86).

Разом з тим, 13.11.2016 до Державного реєстру прав на нерухоме майно приватним нотаріусом внесено відомості про право приватної власності ПП фірма Грот () на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Львів, вул. Замкова, 9, площею 175, 7 м.кв., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101. Підставою внесення даних відомостей вказано розпорядження Галицької районної адміністрації №201 від 12.03.2001 та реєстраційне посвідчення ОКП ЛОР БТІ та ЕО №148 від 14.05.2001.

19.11.2016 на підставі договору купівлі-продажу № 893 від 17.11.2016 (а.с.175) право власності на обєкт нерухомого майна, розташований за адресою: м. Львів, вул. Замкова, 9, площею 175, 7 м.кв., перейшло до ПП К.Р.О.К.-7 (), номер запису про право власності 17519861, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101.

Вказане, окрім договору купівлі-продажу № 893 від 17.11.2016, підтверджується й інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с.23).

Як стверджує прокурор, підставою для звернення до суду з позовом у даній справі слугувало те, що розпорядження Галицькою районною адміністрацією № 201 від 12.03.2001 не приймалось, реєстраційне посвідчення № 148 від 14.05.2001 ОКП ЛОР БТІ та ЕО на підставі вищевказаного розпорядження не видавалось, а за фактом незаконного вибуття з комунальної власності обєктів нерухомого майна на території м. Львова, зокрема і будівлі по вул. Замкова, 9, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.08.2016 за № 40000088 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365-2, 356, ч. 4 ст. 190 КК України. Відтак, на переконання прокурора наявні правові підстави для задоволення позовних вимог в порядку норм статті 388 ЦК України.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

При цьому, діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

Відповідно до статей 330, 334 Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно, відчужене особою, яка не мала на це права, виникає у добросовісного набувача з моменту реєстрації права на таке майно, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу воно не може бути витребувано у нього.

Виходячи зі змісту статті 330 Цивільного кодексу України, добросовісний набувач набуває право власності на майно і в тому разі, коли набрало законної сили рішення суду про відмову в задоволенні позову про витребування майна із чужого незаконного володіння, оскільки згідно з частиною другою статті 328 ЦК право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Тобто особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Відповідно до положень частини першої статті 388 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 Цивільного кодексу України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Відповідно до п. 2 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2010 N 1117, реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна (далі - реєстраційний номер) є індивідуальний номер, який присвоюється кожному окремо визначеному об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на об'єкт, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об'єкта.

У разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна або зміни опису (даних) об'єкта нерухомого майна його реєстраційний номер не змінюється (п. 6 Порядку).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 660558 (а.с. 22), позивач є власником обєкта нерухомого майна з реєстраційним номером 1266703.

Разом з тим, відповідач є власником обєкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101, придбаного на підставі договору купівлі-продажу № 893 від 17.11.2016 (а.с. 176).

Матеріали справи не містять доказів оспорення чи визнання недійсним вказаного договору у встановленому законом порядку.

Крім того, як було зазначено вище, загальна площа обєкта нерухомого майна, право власності на яке зареєстроване за позивачем складає 185,6 кв.м. Опис обєкта: відсутність конструктивних елементів будівлі: стін, перегородок, перекриття, покрівлі, підлоги, вікон та дверей

Відповідно ж до п. 1 Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення № 893 від 17.11.2016 відповідач придбав нежитлові приміщення, які складаються з житлового будинку загальною площею 175, 7 м.кв., у тому числі житлова площа 92, 5 , які розташовані у м. Львові по вул. Замкова, 9.

Також, судова колегія вважає за доцільне зазначити наступне.

Як було зазначено вище, з матеріалів інвентаризаційної справи №1266703 вбачається, що обєкт нерухомості, розташований за адресою: м. Львів, вул. Замкова №9 (квартал 767) належав до житлових приміщень і його знос станом на 29.03.1989 року становив 70-80% (а.і.с.48-49). Відповідно до ОСОБА_3 біжучих змін (а.і.с. 53) станом на 07.12.1999 будинок знесено, зроблено оцінку фундаменту, що залишився під будинком.

Разом з тим, в реєстраційному посвідченні (дублікат від 08.12.1999 року сер.КММ, №008262), виданому на підставі рішення Шевченківського райвиконкому м. Львова за №199 від 14.04.1987 року, даний обєкт значиться як житловий будинок; підстава видачі: запис в реєстровій книзі №5386 від 26.07.1987 (а.і.с.54), квартал 767). Аналогічний дублікат реєстраційного посвідчення видано 25.05.2001 (а.і.с.59), квартал 767).

При цьому, належних доказів про переведення вказаного обєкта нерухомості із статусу житлового в нежитлове, суду не подано.

Подана позивачем архівна копія рішення Виконкому № 122 від 07.03.1996 року Про виключення з житлового фонду жилих приміщень та переведення їх в нежилі і надання дозволу громадянам на використання власних квартир як нежитлових містить інформацію про виключення з житлового фонду та переведення в нежилі приміщень №№1,2,5 в будинку № 9 на вул. Замковій, загальною площею 108, 7 кв.м.(а.с. 205).

Таким чином, враховуючи наявні розбіжності як в описі обєктів нерухомості, так і в розмірі їхніх площ, а також враховуючи наявність двох протилежних реєстраційних номерів обєктів нерухомого майна, твердження прокурора та висновки суду першої інстанції про те, що у даному випадку наявні правові підстави для задоволення позову в порядку вимог ст. 388 Цивільного кодексу України, є помилковими, оскільки змістом віндикаційного позову є повернення саме тієї речі, яка вибула із законного володіння власника та збереглася в натурі.

Окрім цього, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952-ІУ).

Відповідно до ст. 2 Закону № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Нотаріус, в розумінні статті 3 Закону України «Про нотаріат» - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Повноваження нотаріуса, як державного реєстратора на вчинення державної реєстрації прав шляхом внесення записів до Державного реєстру прав, прямо визначені Законом.

За частиною 13 статті 15 Закону № 1952-ІУ порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1952-ІУ передбачено, що орган державної реєстрації прав, серед іншого, проводить державну реєстрацію прав та обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені Порядком державної реєстрації прав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 10 Закону № 1952-ІУ, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1952-ІУ записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з п. 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 25 грудня 2015 р. № 1127, за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Пунктом 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р. №1141 передбачено, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Рішення ж приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу, ОСОБА_7 від 19.11.2016 індексний номер: 32446369, про припинення іншого речового права, що припиняється на підставі договору купівлі-продажу від 17.11.2016, є похідним від рішення цього ж реєстратора від 13.11.2016 щодо реєстрації речових прав на майно за ПП фірма «Грот» на підставі розпорядження Галицької районної адміністрацієї № 201 від 12.03.2001 та реєстраційного посвідчення № 148 від 14.05.2001, виданого ОКП ЛОР БТІ та ЕО, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності 17421666, незаконним не визнавалось та не скасовувалось.

Враховуючи те, що попередній факт є підставою для виникнення наступного, то у випадку неправомірності будь-яких дій, доведених у встановленому законом порядку, не виникає право й на вчинення наступної дії в ланцюгу реєстраційних дій.

Суду не подано доказів встановлення порушення процедури внесення записів до Державного реєстру речових прав та наявність юридичних фактів за рішенням державного реєстратора приватного нотаріуса ОСОБА_7, зокрема, щодо реєстраційного номеру обєкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності 17421666.

Таким чином, у звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння, не підлягають задоволенню й похідні вимоги в межах спору про право, оскільки ці вимоги (похідні) мають за мету приведення записів у реєстрах у відповідність до встановлених судом прав суб'єктів спору про право.

У даному ж випадку, на переконання суду апеляційної інстанції, позивачем не доведено у встановленому законом порядку прав саме на те майно, яке він просить витребувати у відповідача.

Відповідно до положень частин 1 та 3 статей 74, 76 - 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підставі викладених обставин, оцінюючи наявні та додатково подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню.

З врахуванням викладеного, судове рішення у даній справі підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на прокурора та позивача порівну.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 86, 129, 240, 269, 275, 277, 281, 282, 283, 284 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_6 підприємства К.Р.О.К.-7, б/н від 08.11.2017 , задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 09.10.2017 у справі № 914/1621/17 скасувати та прийняти нове судове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

3. Судові витрати за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на прокурора та позивача порівну.

Стягнути з прокуратури Львівської області (79000, пр-т. ОСОБА_12, 17, 19, м. Львів, ) на користь приватного підприємства K.P.O.K.-7 (08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Соборна, 1 Б, ідентифікаційний номер 40953117) 1 760 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Львівської міської ради (79000, пл. Ринок, 1, м. Львів, ідентифікаційний номер 04055896) на користь приватного підприємства K.P.O.K.-7 (08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Соборна, 1 Б, ідентифікаційний номер 40953117) 1 760 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

4. На виконання постанови місцевому господарському суду видати накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст.ст.287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 09.08.2018

Головуючий суддя Б.Д. Плотніцький

Суддя Л.С. Данко

Суддя І.Б. Малех