ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2018р. Справа №914/1001/18

місто Львів

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Профнастил-Захід",
до відповідача:товариства з обмеженою відповідальністю "Танк Транс",
предмет позову: стягнення 28'452,48 грн.
СуддяОСОБА_1
Секретар судового засіданняОСОБА_2
Представники:
позивача:ОСОБА_3 довіреність №б/н від 14.06.2018,
відповідача:ОСОБА_4 довіреність від 03.08.2018.
Процедури.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов товариства з обмеженою відповідальністю "Профнастил-Захід" до товариства з обмеженою відповідальністю "Танк Транс" про стягнення 28'452,48 грн. Ухвалою суду від 05.06.2018 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для виправлення недоліків. У зв'язку з усуненням позивачем виявлених недоліків, ухвалою суду від 22.06.2018 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 18.07.2018. Ухвалою від 09.07.2018 перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 25.07.2018.

У судове засідання 25.07.2018 з'явився представник позивача та подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю подати суду уточнені розрахунки. Представник відповідача не з'явився, причин неявки не повідомив суду, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання. З урахуванням вказаного, суд ухвалив відкласти судове засідання на 14.08.2018.

В судове засідання 14.08.2018 з'явилися представники сторін, не мали клопотань до початку розгляду справи по суті, а тому такий розгляд відбувся. Таким чином, судом створено для сторін усі умови для реалізації своїх прав та інтересів у господарському процесі.

Аргументи сторін.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у порушення умов договору купівлі-продажу не оплатив отриманого товару, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 20'561,10 грн. Окрім того, за порушення грошових зобов'язань відповідачу нараховано 5'117,78 грн. пені, 2'222,66 грн. інфляційних втрат та 550,94 грн. 3% річних.

Позивач повідомив суд про сплату відповідачем суми основного боргу після відкриття провадження у справі.

Заперечення відповідача.

Відповідач заперечив проти позовних вимог з наступних підстав. 08 червня 2018 року відповідачем сплачено заборгованість у розмірі 20'561,10 грн. Щодо нарахування штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат, то позивач невірно визначив розмір таких.

Зменшення позивачем ціни позову.

Позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх. №2029/18 від 30.07.2018), якою просить стягнути з відповідача 2'836,81 грн. пені, 281,57 грн. 3% річних та 1'094,11 грн. інфляційних втрат. З огляду на подану заяву суд здійснює розгляд справи в межах, визначених цією заявою, а тому предметом спору є стягнення 2'836,81 грн. пені, 281,57 грн. 3% річних та 1'094,11 грн. інфляційних втрат.

Клопотання відповідача про зменшення належних до сплати санкцій.

До суду подано відзив на заяву про зменшення розміру позовних вимог від 02.08.2018 (вх. №29045/18 від 06.08.2018). Цим відзивом відповідач погоджується з правильністю нарахування санкцій в сумі 4'212,49 грн., проте просить зменшити суму такого стягнення з огляду на важке фінансове становище.

Обставини справи.

Сторони у справі 06.01.2017 уклали договір купівлі-продажу товарів №060117-1/17 (а.с. 12-13) (далі Договір). Відповідно до пункту 1.1 Договору продавець (позивач у справі) зобов'язується в порядку та в строки, встановлені цим Договором передати у власність, а покупець (відповідач у справі) зобов'язується прийняти та оплатити на умовах цього Договору товар.

Позивач передав відповідачу товар на загальну вартість 54'439,62 грн. Ця обставина підтверджується поясненнями обох сторін, долученими до матеріалів справи, видатковими накладними (а.с. 14-17) та актом звірки взаємних розрахунків (а.с. 43), зокрема: продаж 27.01.2017 11'829,00 грн. (а.с. 43); №175 від 11.04.2017 на загальну суму 15'043,20 грн. (а.с. 14); №179 від 20.04.2017 на загальну суму 12'000,00 грн. (а.с. 15); №504 від 14.09.2017 на загальну суму 5'067,42 грн. (а.с. 16); №630 від 17.10.2017 на загальну суму 10'500,00 грн. (а.с. 17 ).

Окрім того, з інформації, що міститься в акті звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2017 по 18.01.2018 (а.с. 43), станом на 27.01.2017 у відповідача існувала заборгованість перед позивачем в розмірі 290,08 грн.

Відповідач поставлений товар та заборгованість у розмірі 290,08 грн. оплатив в повному обсязі, хоч і невчасно. Зокрема, 27.02.2017 на суму 11'829,00 грн. (а.с. 43); 11.04.2017 на суму 12'339,60 грн. (а.с. 43); 28.04.2017 на суму 10'000,00 грн. (а.с. 21); 08.06.2018 на суму 20'561,10 грн. (а.с. 42).

Ця обставина підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2017 по 18.01.2018 (а.с. 43), банківською випискою (а.с. 21) та платіжним дорученням №229 від 08.06.2018 (а.с. 42). Сторони підтвердили суду зазначену обставину.

Відповідно до частини 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті. Заперечення відповідача проти позову не ґрунтувалися на незгоді будь-якою з обставин, які зазначені в позовній заяві. В ході розгляду справи по суті відповідач підтвердив правильність усіх зазначених вище обставин.

Оцінка суду.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною першою пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України: субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з пунктом 5.2 Договору оплата за товар здійснюється не пізніше 10 банківських днів з моменту передачі товару покупцю та підписання сторонами накладної та/або акту приймання-передачі товару.

Як установлено судом, заборгованість відповідача перед позивачем становила 20'561,10 грн., однак була сплачена останнім до відкриття провадження у справі. У зв'язку із зазначеним, позивач зменшив ціну позову.

Щодо стягнення пені.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір такої пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до пункту 6.3 Договору у випадку несвоєчасної оплати товари покупець сплачує продавцю пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пеня. Отже, позивач управі нараховувати пеню за порушення відповідачем строків виконання грошового зобов'язання.

Здійснивши перевірку розрахунку пені, суд виявив в розрахунках позивача неточності, а тому провів власний розрахунок. Зокрема, позивач, визначаючи початок виникнення заборгованості, прив'язує її до дати останньої поставки 17.10.2017. Зважаючи на обов'язок відповідача здійснити оплату протягом 10 банківських днів з моменту поставки, позивач визначив, що оплата повинна бути здійснена 27.10.2017. Однак суд звертає увагу позивача на те, що ним проведено розрахунок з урахуванням календарних, а не банківських днів. Таким чином, 10 банківських днів з моменту поставки закінчились 31.10.2017. Отже, пеню на заборгованість у розмірі 20'271,00 грн. потрібно нараховувати з 01.11.2017. Разом з тим, в заявлений позивачем період (28.10.2017-31.10.2017) існувала заборгованість за попередній період в сумі 9'771,02 грн.

Розрахунок суми пені

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
9771.0228.10.2017 - 31.10.2017413.5000 %0.074 %*28.91
20271.0001.11.2017 - 14.12.20174413.5000 %0.074 %*659.78
20271.0015.12.2017 - 25.01.20184214.5000 %0.079 %*676.44
20271.0026.01.2018 - 01.03.20183516.0000 %0.088 %*622.01
20271.0002.03.2018 - 13.04.20184317.0000 %0.093 %*811.95
Таким чином, в межах заявлених позивачем періодів до стягнення підлягає 2'799,09 грн. пені.

Щодо 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3% річних

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
9771.0228.10.2017 - 31.10.201743 %3.21
20271.0001.11.2017 - 13.04.20181643 %273.24
Таким чином, в межах заявлених позивачем періодів та сум, до стягнення підлягає 276,45 грн. 3 % річних.

Розрахунок суми інфляційних втрат

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргу

28.10.2017 - 31.10.20179771.021.0000.00

01.11.2017 - 13.04.201820271.001.0551118.28
Таким чином, в межах заявлених позивачем вимог, до стягнення підлягає 1'094,11 грн. інфляційних втрат.

Що стосується поданого відповідачем клопотання про зменшення належних до сплати штрафних санкцій, то таке є безпідставним з огляду на таке. По-перше, суд управі зменшити лише належну до сплати пеню, а не інфляційні збитки чи 3% річних. По-друге, подане відповідачем клопотання (в частині підстав зменшення санкцій) не обґрунтоване жодними доказами.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, на відповідача покладається 1'744,03 грн. витрат на сплату судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 13, 73, 74, 81, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Танк Транс" (адреса: 81500, Львівська область, місто Городок, вулиця Івасюка, будинок 2, корпус Г; ідентифікаційний код 32115067) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Профнастил-Захід" (юридична адреса: 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Краснопільська, 23/А-2; поштова адреса: 79017, Львівська область, місто Львів, вулиця Водогінна, 2/223; ідентифікаційний код 39778339) 2'799 (дві тисячі сімсот дев'яносто дев'ять) грн. 09 коп. пені, 276 (двісті сімдесят шість) грн. 45 коп. 3% річних, 1'094 (одна тисяча дев'яносто чотири) грн. 11 коп. інфляційних втрат та 1'744 (одна тисяча сімсот сорок чотири) грн. 03 коп. відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 14.08.2018.

Суддя Рим Т.Я.