УХВАЛА

10 серпня 2018 року Справа № 913/843/17

Суддя Косенко Т.В., розглянувши подання №26102 від 02.08.2018 старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника (Публічне акціонерне товариство «Алчевський коксохімічний завод») ОСОБА_2 за зведеним виконавчим провадженням №55152937 у справі

за позовом Приватного будівельного підприємства фірми Рубін (вул. Горького, 40, м. Алчевськ, Луганська область)

до Публічного акціонерного товариства Алчевський коксохімічний завод (вул. Вілєсова, 20 А, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400)

про стягнення 7143 грн 86 коп.

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Луганської області з поданням, в порядку ст.441 ЦПК України, п.19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" та ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", в якому він просить тимчасово обмежити керівника боржника юридичної особи - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (вул. Вілєсова, 20 А, Луганська область, 93400) у праві виїзду за межі України, у звязку з ухиленням від виконання зобовязань, покладених на нього до виконання ним своїх зобовязань за зведеним виконавчим провадженням №55152937; доручити виконання судового рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України без вилучення паспорту.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Луганської області від 08.08.2018 для розгляду подання №26102 від 02.08.2018 старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 визначено такий склад суду: головуючий суддя (суддя - доповідач): Косенко Т.В.

З матеріалів подання вбачається, що в провадженні Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області знаходиться зведене виконавче провадження №55152937 від 14.11.2017 з виконання наказів Господарського суду Луганської області №913/843/17 від 22.12.2017, №913/844/17 від 06.12.2017, №913/881/17 від 07.12.2017, №913/882/17 від 05.12.2017, №913/526/17 від 14.08.2017, №913/558/17 від 18.09.2017 щодо стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства «Алчевський коксохімічний завод» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпел ОСОБА_3» та Приватного будівельного підприємства фірми «Рубін» у розмірі 2702682 грн 56 коп.

Чинним Господарським процесуальним кодексом України не врегульовано порядок розгляду подання державного або приватного виконавця про тимчасове обмеження фізичної особи боржника у праві виїзду за межі України при вчиненні таких дій у зведеному виконавчому провадженні, у якому обєднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами однієї юрисдикції.

Суд враховує, що за зведеним виконавчим провадженням державний виконавець вчиняє виконавчі дії щодо виконання усіх судових рішень, незалежно від того, за правилами якої юрисдикції і якими судами вони ухвалені.

При виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника незалежно від кількості судових рішень та юрисдикцій, у яких ці судові рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів.

Існує лише одна підстава для виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження - наявність підстав для завершення виконавчого провадження. Правом виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження наділений лише державний чи приватний виконавець, на виконанні якого перебуває зведене виконавче провадження, про що ухвалюється відповідна постанова. Суд такими повноваженнями не наділений.

Ураховуючи те, що у зведеному виконавчому провадженні №55152937 від 14.11.2017 обєднані судові рішення, ухвалені за правилами однією юрисдикції, то зазначене подання підлягає розгляду саме за правилами господарського судочинства.

У судове засідання державний виконавець не зявився, при цьому 10.08.2018 від заявника на електронну адресу суду надійшло клопотання №26949 від 10.08.2018 про розгляд подання без його участі.

Дослідивши матеріали подання, суд зазначає наступне.

Державний виконавець у поданні як на спеціальне законодавство посилається на п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якого виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Суд вважає, що указана норма Закону не є спеціальною щодо вирішення питань, порушених у поданні, тому що порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" в редакції, чинній з 06.02.2018, а тому останній є спеціальним законом. Цим законом визначено вичерпний перелік підстав, за яких право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, а саме: "коли: він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду" (ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України").

Відповідно до ст.337 Господарського процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Отже, наведеними вище положеннями Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та Господарського процесуального кодексу України не передбачено застосування обмеження громадянина України, який є керівником боржника, у праві виїзду за межі України.

Боржником за зведеним виконавчим провадженням №55152937 є саме - Публічне акціонерне товариство «Алчевський коксохімічний завод», а не фізична особа ОСОБА_2.

Суд зауважує, що саме по собі невиконання боржником зобовязань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

При цьому, під поняттям ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

Обовязок доказування факту ухилення боржника від виконання зобовязань, відповідно до ст.ст.74, 76 ГПК України, покладається в даному випадку на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Відповідно до імперативних вимог Господарського процесуального кодексу України особа, яка звертається в суд із позовом, заявою, скаргою чи поданням зобовязана не тільки викласти всі обставини на підтвердження своїх вимог, але й зазначити відповідні докази на їх підтвердження. Подання не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, державним виконавцем не надано жодного доказу, який би свідчив про умисне ухилення боржника від виконання зобовязань, а само по собі невиконання боржником зобовязань протягом встановленого строку не може свідчити про ухилення від виконання покладених на нього рішенням суду обовязків.

У матеріалах подання відсутні будь-які докази, які свідчать про отримання ОСОБА_2 викликів до Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області та у поданні йдеться лише про наявність у боржника ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» невиконаного грошового зобовязання, без визначення причин та доцільності відповідного обмеження, обставин, які обумовлюють прийняття такого рішення.

Згідно з узагальненнями, наданими Верховним Судом України (Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013), ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у Законі України «Про виконавче провадження», позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та на думку Верховного Суду України, особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, законодавством не передбачене обовязкове обмеження в праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобовязань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Саме невиконання боржником зобовязань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні подання №26102 від 02.08.2018 старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника (Публічне акціонерне товариство «Алчевський коксохімічний завод») ОСОБА_2 за зведеним виконавчим провадженням №55152937.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 337 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання №26102 від 02.08.2018 старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника (Публічне акціонерне товариство «Алчевський коксохімічний завод») ОСОБА_2 за зведеним виконавчим провадженням №55152937 відмовити повністю.

Ухвала набрала законної сили 10.08.2018 відповідно до ст.235 ГПК України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя Т.В. Косенко