ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2018 р. Справа № 920/1214/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А.

секретар судового засідання Бєлкіна О.М.

за участі представників:

позивача ОСОБА_1, довіреність від 26.12.2017 № 14-219 (приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в Київському апеляційному господарському суді);

відповідача ОСОБА_2, довіреність від 13.04.2018 007.1Др-67-0418 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДН № 4929 від 27.12.2017;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача ПАТ по газопостачанню та газифікації Сумигаз (вх. № 874С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 05 квітня 2018 року по справі № 920/1214/17

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України в особі філії Центр метрології та газорозподільних систем ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ;

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Сумигаз, м. Суми;

про стягнення 248 826,43 грн,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2017 року ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України в особі філії Центр метрології та газорозподільних систем ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулась до господарського суду Сумської області з позовною заявою до ПАТ по газопостачанню та газифікації Сумигаз про стягнення 248826,43 грн. по договору оренди газопроводів та споруд на них № 14/1166/04 від 01.09.2004, укладеного між сторонами в тому числі: 153 366,95 грн. основний борг; 62 933,82 грн. пені; 26 613,09 грн. інфляційних збитків; 5 912,57 грн. 3% річних, а також просив стягнути 3 732,40 грн. судового збору.

Рішенням господарського суду Сумської області від 05.04.2018 у справі № 920/1214/17 (суддя Спиридонова Н.О.) позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті орендної плати в сумі 153 366,95 грн., пеню в сумі 62 933,82 грн., 3% річних в сумі 5 912,57 грн., інфляційні втрати в сумі 26 613,09 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3732,40 грн.

Відповідач - ПАТ по газопостачанню та газифікації Сумигаз 26.04.2017, тобто в межах передбаченого законом строку на подання апеляційної скарги на рішення суду, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування своєї позиції по справі відповідач зазначає, що між сторонами існували договірні правовідносини в рамках договору оренди газопроводів та споруд № 14/1166/04 від 01.09.2004 в період з 01.09.2004 по 09.07.2014 відповідач у відповідності до вимог частини другої статті 188 Господарського кодексу України, керуючись пунктом 10.5 договору № 14/1166/04 від 01.09.2004, неодноразово (протягом 2013-2014 років листи від 11.12.2013 № 30/1772, від 31.01.2014 № 30/196, від 06.06.2014 № 30/787) направляв на адресу позивача заяви про припинення дії договору № 14/1166/04 від 01.09.2004 у зв?язку з суттєвими змінами у законодавстві, які відбулися на ринку природного газу, а тому відповідач вважає, що з 09.07.2014 він не орендує газопроводи за вищевказаним договором та систематично повертає на адресу позивача всі первинні документи.

На підставі наведеного відповідач вважає, що між сторонами не існує договірних правовідносин, тому підстави для нарахування та стягнення у судовому порядку орендної плати у позивача відсутні, а у відповідача відсутній обовязок щодо їх оплати, відсутнє грошове зобовязання за договором № 14/1166/04 від 01.09.2004, а оскільки відсутнє грошове зобовязання, відсутнє прострочення грошового зобовязання і відсутні підстави для нарахування та стягнення пені, інфляційних збитків, 3% річних.

Відповідач стверджує, що лише належним чином оформлений та підписаний акт наданих послуг, за яким відповідач отримав послугу, є підставою виникнення обовязку відповідача здійснити розрахунки з позивачем.

Також, в якості доказів на підтвердження своєї правової позиції відповідач посилається на матеріали перевірок НКРЕКП, та зазначає, що на його думку, за результатами перевірки встановлено факт відсутності договірних відносин між позивачем та відповідачем.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 14.05.2018 у справі у справі № 920/1214/17 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та встановлено позивачу строк до 29.05.2018 для надання відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання апелянту копії відзиву та доданих до нього документів.

На виконання зазначеної ухвали позивач ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України в особі філії Центр метрології та газорозподільних систем ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 29.05.2018 засобами поштового звязку направив до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з доводами відповідача, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач посилається на те, що обовязок орендаря сплатити орендну плату виникає на підставі договору, а не на підставі підписання актів про надання послуг, вважає, що факт підписання відповідачем актів надання послуг, зокрема, у 2015 році свідчить про визнання відповідачем договору оренди та наявність законних підстав для стягнення з нього заявлених у позові сум грошових коштів.

Позивач наголошує, що на даний момент ПАТ Сумигаз продовжує користуватись отриманим в оренду обєктом та не вчинило належних дій направлених на повернення орендованих обєктів та не реалізувало своє право на звернення до суду. Також, позивач зазначає, що матеріалами перевірки, на які посилається відповідач, встановлено факт порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, затвердженою постановою НКРЕКП від 13.01.2010 № 12, з боку відповідача, а не відсутність договірних відносин. Позивач вважає, що матеріали планової перевірки НКРЕКП та підписані акти наданих послуг підтверджують факт користування ПАТ Сумигаз обєктом оренди та наявність законних підстав для стягнення заявлених в позовній заяві суми грошових коштів.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 29.05.2018 у справі № 920/1214/17 апеляційну скаргу відповідача призначено до розгляду в судовому засіданні на 14.06.2018 та викликано в судове засідання представників учасників справи.

Представник позивача ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України в особі філії Центр метрології та газорозподільних систем ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 07.06.2018 за вх. № 758, 08.06.2018 за вх. № 4373 та 11.06.2018 за вх. № 4378 подав до Харківського апеляційного господарського суду клопотання, в яких, посилаючись на неможливість прибути до Харківського апеляційного господарського суду 14.06.2018, просить провести судове засідання в режимі відеоконференції в приміщенні одного з наступних судів: Київського апеляційного господарського суду; Господарського суду міста Києва; Господарського суду Київської області; апеляційного суду м. Києва; Соломянського районного суду міста Києва; Шевченківського районного суду міста Києва, а у випадку відсутності можливості провести зазначене судове засідання в режимі відеоконференції відкласти розгляд справи на іншу дату.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.06.2018 у справі № 920/1214/17 відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 920/1214/17, призначеному на 14.06.2018, у звязку з відсутністю технічної можливості щодо забезпечення проведення зазначеного судового засідання в режимі відеоконференції через зайнятість залу відеоконференцзвязку для проведення іншого судового засідання.

В судовому засіданні 14.06.2018, у звязку з неявкою представника позивача в судове засідання відкладено розгляд апеляційної скарги на 05.07.2018 та доручено Київському апеляційному господарському суду забезпечити проведення зазначеного судового засідання в режимі відеоконференції.

09.07.2018 позивач надав додаткові пояснення по справі, в яких посилається на те, що сторонами не було досягнуто згоди щодо розірвання договору оренди. Крім того, як зазначає позивач, відповідач здійснив конклюдентні дії, а саме: підписав акти про надання послуг відповідно до договору, а також у квітні 2015 року звернувся до суду з позовом про внесення змін до діючого договору, що свідчить про визнання ним наявності договірних правовідносин між ПАТ НАК Нафтогаз України та ПАТ Сумигаз.

В судовому засіданні 05.07.2018 оголошено перерву до 12.07.2018 у відповідності до ч. 2 ст. 216 ГПК України та доручено Київському апеляційному господарському суду забезпечити проведення зазначеного судового засідання в режимі відеоконференції.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2018, в звязку з відрядженням судді Пелипенко Н.М., визначено наступний склад колегії суддів для розгляду справи № 920/1214/17: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А.

12.07.2018 відповідач надав до матеріалів справи довідку з інформацією про проведення останнього платежу за отримані послуги з оренди газопроводів та споруд на них відповідно до договору оренди, в якій зазначив про те, що ПАТ Сумигаз 15.07.2014 здійснило повну оплату послуг оренди згідно рахунку № 0009-6 від 30.06.2014 на загальну суму 8 905,83 грн. та цим платежем була погашена заборгованість за договором оренди, яка виникла станом на 30.06.2014 у ПАТ Сумигаз перед ПАТ НАК Нафтогаз України.

В судовому засіданні 12.07.2018 оголошено перерву до 22.08.2018 у відповідності до ч. 2 ст. 216 ГПК України та доручено Київському апеляційному господарському суду забезпечити проведення зазначеного судового засідання в режимі відеоконференції.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, вислухавши учасників справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до пункту 4.1 рішення правління Національної акціонерної компанії Нафтогаз України від 23.09.2016, протокол № 170, питання 4, для забезпечення ведення претензійно-позовної роботи за окремими договорами, укладеними Національною акціонерною компанією Нафтогаз України, за якими відповідальним підрозділом є Філія Центр метрології та газорозподільних систем Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України покладено на Філію Центр метрології та газорозподільних систем Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України функції щодо самостійного ведення претензійно-позовної роботи за договорами, укладеними Національною акціонерною компанією Нафтогаз України за напрямами діяльності Філії Центр метрології та газорозподільних систем Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України відповідно до Положення про Філію Центр метрології та газорозподільних систем Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (організація метрологічного забезпечення діяльності підприємств Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та інших юридичних осіб, забезпечення належного та ефективного користування майном (обєктами газорозподільних систем, будівництвом та введенням в експлуатацію комплексу метрологічного центру тощо.

01.09.2004 між Відкритим акціонерним товариством Сумигаз, найменуванні відповідно до вимог Закону України Про акціонерні товариства змінено на Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Сумигаз (орендар) Національною акціонерною компанією Нафтогаз України, найменування якої змінено на Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (орендодавець) укладено договір оренди газопроводів та споруд на них № 14/1166/04 (далі - договір), за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове і користування окреме індивідуально визначене майно, перелік якого наведений у додатку до договору.

Майно передано в оренду з метою забезпечення безперебійного та безаварійного постачання природного газу споживачам Білопільського району Сумської області та отримання на цій основі прибутку.

Згідно пункту 2.1 договору, орендар вступає у строкове платне користування майном з дати підписання сторонами договору та акта приймання-передачі майна.

У разі припинення дії договору майно повертається відповідачем позивачу. Відповідач повертає майно позивачу аналогічно порядку, встановленому Договором при передачі майна відповідачу. Майно вважається повернутим позивачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі майна. Обовязок і складання акта приймання-передачі майна покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні, що передбачено п. 2.4., п. 2.5. договору.

Відповідно до пункту 3.1 договору, орендна плата визначається на підставі розрахунку орендної плати та протоколу узгодження орендної плати, які є невідємною частиною договору, і становить без ПДВ за перший місяць оренди 955,33 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс за цей же місяць (пункт 3.2 договору).

Пунктом 3.3 договору визначено, що орендна плата перераховується на поточний рахунок орендодавця щокварталу не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним кварталом.

Згідно пункту 3.7 договору загальна ціна цього договору складається із сум орендної плати, нарахованої протягом дії договору.

Договір укладено строком на 360 днів, що діє з 01.09.2004 до 26.08.2005 включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії цього договору або його після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (пункт 10.5 договору).

У додатку до договору наведено перелік окремого індивідуально визначеного майна, що передається в оренду відповідачу, оціночна вартість якого становить 573200,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач починаючи з грудня 2014 по червень 2017 несвоєчасно та не в повному обсязі здійснює сплату орендної плати за договором, у звязку з чим заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати орендної плати за вказаний період складає 153 366,95 грн.

Відповідач вказує на те, що неодноразово, листами №30/1772 від 11.12.2013, №30/196 від 31.01.2014, № 30/787 від 06.06.2014 направляв на адресу позивача заяви про припинення дії договору № 14/1166/04, укладеного між сторонами 01.09.2004. Відповідач також стверджує, що з 09.07.2014 він не орендує газопроводи за договором та систематично повертає на адресу позивача всі первинні документи, що підтверджується листами, актом звірки розрахунків станом на 31.10.2015 та копіями актів про надання послуг оренди, не підписаних з боку відповідача.

На підтвердження відповідач подав копії листів ПАТ Сумигаз № 30/1772 від 11.12.2013 Про врегулювання взаємовідносин, щодо експлуатації газорозподільних мереж з доказами його надсилання позивачу, № 04/315 від 29.05.2014 Про врегулювання взаємовідносин, щодо експлуатації газорозподільних мереж з доказами його надсилання позивачу, № 30/787 від 06.06.2014 Про врегулювання взаємовідносин, щодо експлуатації газорозподільних мереж, № 30/867 від 25.06.2014 року Про врегулювання взаємовідносин, щодо експлуатації розподільних мереж, № 30/451 від 24.07.2014 року Щодо документального оформлення повернення майна з оренди, № 30/519 від 03.09.2014 Про врегулювання взаємовідносин, щодо експлуатації газорозподільних мереж, а також копії актів планової перевірки дотримання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ № 3 від 07.03.2014, № 8 від 13.03.2015, № 111 від 10.07.2017; копії листів про повернення актів надання послуг та рахунків на їх оплату за 2016-2017 роки.

Обставини справи свідчать про те, що в квітні 2015 року ПАТ по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" зверталося до господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про внесення змін до договору оренди газопроводів та споруд на них № 14/1166/04-1 від 01.09.2004 шляхом викладення вказаного договору в редакції додаткової угоди № 1.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.06.2015 у справі №910/9245/15 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

20.06.2017 Постановою Київського апеляційного господарського суду у справі № 910/9245/15 рішення господарського суду м. Києва від 22.06.2015 у справі № 910/9245/15 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ Сумигаз відмовлено.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 06.10.2017 касаційну скаргу ПАТ Сумигаз повернуто заявнику.

На підставі викладеного, а також встановивши, що на даний момент відповідач продовжує користуватись отриманим в оренду обєктом та не вчинив належних дій направлених на повернення орендованих обєктів та не реалізував своє право на звернення до суду; станом на березень 2015 року відповідачем учинялись дії щодо визнання наявності договірних відносин з ПАТ НАК Нафтогаз України, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями підписаними з боку відповідача актів про надання послуг, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про визнання договору оренди відповідачем та наявність у останнього грошового зобовязання перед позивачем за договором №14/1166/04 від 01.09.2004 оренди газопроводів та споруд на них.

Враховуючи наведені обставини, зокрема те, що факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем щодо сплати орендної плати за вищезазначеним договором в сумі 153 366,95 грн. повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не спростовується відповідачем у поданих ним до суду відзиві на позов та письмових запереченнях, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по орендній платі сумі 153 366,95 грн., а також 62 933,82 грн. пені; 26 613,09 грн. інфляційних збитків; 5 912,57 грн. 3% річних визнані судом першої інстанції правомірними, обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню на підставі статей 525, 526, 549, 625, 629, 759, 762 Цивільного кодексу України, статей 193, 216, 230 232 Господарського кодексу України.

З висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог погоджується колегія суддів.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010).

Відповідач в апеляційній скарзі стверджує про відсутність договірних правовідносин між сторонами та посилається на те, що він неодноразово направляв на адресу позивача заяви про припинення дії договору № 14/1166/04 від 01.09.2004 (протягом 2013-2014 років листи від 11.12.2013 № 30/1772, від 31.01.2014 № 30/196, від 06.06.2014 № 30/787) у звязку з суттєвими змінами у законодавстві, які відбулися на ринку природного газу, а тому відповідач вважає, що з 09.07.2014 він не орендує газопроводи за вищевказаним договором та систематично повертає на адресу позивача всі первинні документи.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст.ст. 759, 762 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно зі ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За приписами ст. 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Пунктом п. 10.1 договору оренди встановлено, що він укладений строком на 360 днів, що діє з 01.09.2004 до 26.08.2005 включно.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 11.12.2013 року за № 30/1772 відповідач направив позивачу проект додаткової угоди про розірвання договору №14/1166/04 від 01.09.2004, у звязку зі вступом в дію змін до Закону України Про засади функціонування ринку природного газу згідно з якими експлуатація газорозподільних мереж, які є складовими Єдиної газотранспортної системи України (ЄГТСУ) здійснюється виключно газорозподільними підприємствами.

Листом від 29.05.2014 № 04/315 відповідачем позивачу було направлено для підписання проект договору на експлуатацію складових ЄГТСУ з додатками, з посиланням на відсутність договірних відносин, що регулюють використання газорозподільних мереж, власником яких є ПАТ НАК Нафтогаз України.

Листом від 11.06.2014 року позивач у відповідь на лист відповідача зазначив, що між сторонами існують договори оренди, що є діючими, в тому числі договір №14/1166/04 від 01.09.2004, діють договірні відносини, відповідно до яких товариство забезпечує надійну та безпечну експлуатацію Єдиної газотранспортної системи України згідно з правилами технічної експлуатації та вимогами законодавства, в тому числі і Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу».

Листом від 06.06.2014 № 30/787 відповідач направив позивачу проект додаткової угоди про розірвання договору № 14/1166/04 від 01.09.2004, у звязку зі вступом в дію змін до Закону України Про засади функціонування ринку природного газу згідно з якими експлуатація газорозподільних мереж, які є складовими Єдиної газотранспортної системи України (ЄГТСУ) здійснюється виключно газорозподільними підприємствами. Відповідач у листі зазначив, що договір припиняє свою дію з 09.07.2014.

Листом від 25.06.2014 № 04/867 відповідач звернувся до позивача з проханням оформити надані договори на експлуатацію складових ЄГТСУ з додатками та додаткові угоди про розірвання договорів оренди, в тому числі договору № 14/1166/04 від 01.09.2004.

У свою чергу, позивач листом від 05.08.2014 повідомив відповідача про відсутність наміру розривати договір оренди газопроводів та споруд на них № 14/1166/04 від 01.09.2004.

Листом від 24.07.2014 відповідач направив позивачу акти приймання-передачі майна по договору № 14/1166/04, вказуючи на те, що листами № 30/787 від 06.06.2014 та № 004/867 від 25.06.2014 позивачу були направлені додаткові угоди про їх припинення з 09.07.2014, у звязку з закінченням терміну дії цих договорів.

Разом з цим, як вбачається зі змісту листів № 30/787 від 06.06.2014 та № 004/867 від 25.06.2014, відповідач звертався до позивача з проханням підписати додаткову угоду про розірвання договору, у звязку зі вступом в дію змін до Закону України Про засади функціонування ринку природного газу.

Листи № 30/787 від 06.06.2014 та № 004/867 від 25.06.2014 направлені відповідачем позивачу до закінчення строку дії договору.

При цьому, за умовами п. 10.3. договору, зміни та доповнення вносяться до договору за взаємної письмової згоди сторін.

Згідно з п. 10.7. договору, його чинність може бути достроково припинено за взаємною згодою сторін.

Отже, сторонами не було досягнуто згоди щодо розірвання договору. Докази звернення до суду з приводу розірвання договору в судовому порядку відповідач не подав, такі докази відсутні в матеріалах справи.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що в квітні 2015 року ПАТ по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" зверталося до господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про внесення змін до договору оренди газопроводів та споруд на них № 14/1166/04 від 01.09.2004 шляхом викладення вказаного договору в редакції додаткової угоди № 1.

Вказані дії відповідача свідчать про визнання ним станом на 2015 рік факту чинності договірних відносин з оренди за договором № 14/1166/04 від 01.09.2004.

Рішенням господарського суду м. Києва від 22.06.2015 у справі № 910/9245/15 позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

20.06.2017 Постановою Київського апеляційного господарського суду у справі № 910/9245/15 рішення господарського суду м. Києва від 22.06.2015 у справі № 910/9245/15 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ Сумигаз відмовлено. При скасуванні рішення господарського суду міста Києва від 26.06.2015 у справі №910/9245/15 судом апеляційної інстанції встановлено, що умови договору оренди №14/1166/04 від 01.09.2004 не порушують вимоги ст.7-1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", оскільки складові Єдиної газотранспортної системи України були передані ПАТ Сумигаз у користування.

Відповідач в якості доказів на підтвердження своєї правової позиції надав до суду матеріали перевірок НКРЄКП, та зазначає, що на його думку за результатами перевірки встановлено факт відсутності договірних відносин між сторонами у справі.

Проте, матеріалами перевірки, наданими в якості доказів відповідачем, встановлено факт порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, затвердженою постановою НКРЕ від 13.01.2010 № 12 з боку відповідача, а не відсутність договірних відносин.

Як зазначає позивач, на даний момент договорами врегульовано відносини, щодо використання відповідачем 26.127 км газопроводів, з них:

1) договором оренди № 14/1166/04 від 01.09.2004 врегульовано відносини, щодо використання наступного обєкту: Міжселищний газопровід високого тиску II категорії до с. Терещенки Білопільського району Сумської області. Газопровід середнього тиску с. Терещенки і с. Новоандріївка Білопільського району Сумської області у т.ч. Газорегуляторний пункт ПШГВ2;

2) договором оренди № 14/1166/04-01 від 01.09.2004 врегульовано відносини, щодо використання:

- Газопровід середнього та низького тиску (м. Глухів, вул. Черняхівського, Київський шлях, Матросова), включаючи газорегуляторний пункт шафного типу);

- Газопровід середнього та низького тиску (м. Глухів, вул. Зарічна, Мічуріна, Рудченко, Лугова), включаючи газорегуляторний пункт шафного типу);

- Газопровід низького тиску (м. Глухів, вул. Заводська, Комунальна, ОСОБА_3, Жужоми, пров. Комунальний (1-2 черги), включаючи газорегуляторні пункти шафного типу (2 шт.);

- Газопровід середнього та низького тиску (м. Глухів, вул. Матросова, Заводська), включаючи станцію катодного захисту;

- Газопровід середнього та низького тиску (м. Глухів, пров. Пожежний), включаючи газорегуляторний пункт шафного типу;

- Газопровід середнього та низького тиску (м. Глухів, мкр-н Родіновка (вул. Гагаріна, пров. Гагаріна, вул. Куйбишева, Пархоменка, Котовського, Колгоспна, Ковалевської Осипенко) включаючи газорегуляторні пункти шафного типу (3 шт.).

Про наявність договірних відносин між позивачем та відповідачем також свідчать надані відповідачем докази (стор. 3 акту планової перевірки дотримання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ від 07.03.2014 № 3).

На підставі викладеного колегія суддів вважає доводи відповідача про припинення дії договору №14/1166/04 від 01.09.2004 з 09.07.2014 безпідставними, оскільки самим відповідачем вчинялися дії щодо внесення змін до вказаного договору у 2015 році, позивачем надавалися, а відповідачем приймалися послуги з оренди за період з грудня 2014 року по березень 2015 року, про що свідчать підписані сторонами акти надання послуг до договору оренди газопроводів та споруд до нього від 30.11.2014, від 31.12.2014, від 31.01.2015, від 28.02.2015. При цьому, докази повернення орендованого майна позивачу, у порядку визначеному договором, у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобовязання не допускається; договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За умовами п. 3.3. договору, орендна плата перераховується на поточний рахунок орендодавця щокварталу не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним кварталом.

При цьому, суд враховує, що розділом 3 договору, строк сплати орендної плати не ставиться в залежність від підписання чи не підписання сторонами акта про надання послуг до договору оренди газопроводів та споруд на них, а умови договору не пов'язують здійснення поточних платежів із складанням та підписанням актів у місяці поставки, що не суперечить приписам ч. 1 ст. 692 ЦК України, тому відсутність підписаних актів не впливає на строк виконання відповідачем обов'язку, наведеного в п. 3.3 договору.

Разом з цим, факт заборгованості відповідача підтверджується матеріалами справи, відповідачем не спростовано, не подано доказів сплати боргу з орендної плати, а, отже, є правомірними і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 153366,95 грн. заборгованості по орендній платі за період з грудня 2014 року по червень 2017 року.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань № 2921-ІІІ від 10.01.2002р., розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 ГК України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 3.5. договору, орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і повинна бути сплачена позивачу з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості з урахуванням індексації за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Пунктом 9.5. договору у редакції додаткової угоди № 1 від 04.09.2013, визначено, що строк в межах якого сторони можуть звертатися до суду з вимогою про захист своїх прав за договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, інфляційних встановлюється тривалістю у 4 роки.

Згідно з поданим розрахунком, відповідачеві нарахована пеня в загальній сумі 62 933,82 грн., виходячи з суми заборгованості щоквартально, з урахуванням строків розрахунків, передбачених договором.

Колегія суддів, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобовязань щодо своєчасної сплати орендної плати, оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача пені передбачене діючим законодавством України та умовами договору, вважає правомірними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 62933,82 грн., нарахованої за 4-й квартал 2014, за 1-й квартал 2015, за 2-й квартал 2015, за 3-й квартал 2015, за 4-й квартал 2015, за 1-й квартал 2016, за 2-й квартал 2016, за 3-й квартал 2017, за 4-й квартал 2016, за 1-й квартал 2017 та за 2-й квартал 2017, на підставі вимог статей 549-552, 629 Цивільного Кодексу України.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимоги кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку інфляційні втрати нараховані на заборгованість, яка утворилась з грудня 2014 року по червень 2017 (з 4-го кварталу 2014 року по 2-й квартал 2017 року) складають 26 613,09 грн.; 3 % річних, нарахованих на заборгованість яка утворилась з грудня 2014 року по червень 2017 (з 4-го кварталу 2014 року по 2-й квартал 2017 року) за період з 13.01.2015 по 25.09.2017 складають 5 912,57 грн., виходячи з суми заборгованості щоквартально, з урахуванням строків розрахунків, передбачених договором.

Враховуючи викладені обставини, встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасної та повної сплати орендної плати, а також те, що право позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні збитки передбачене діючим законодавством України, перевіривши обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, є обґрунтованими, правомірними і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 5 912,57 грн. 3% річних, 26 613,09 грн. інфляційних збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у звязку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Сумської області від 05.04.2018 у справі № 920/1214/17 має бути залишене без змін.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 05 квітня 2018 року по справі № 920/1214/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного Суду.

Повний текст постанови підписаний 22.08.2018 року.

Головуючий суддя Білецька А.М.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Істоміна О.А.