КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2018 р. Справа№ 910/2692/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Тарасенко К.В.

Куксова В.В.

при секретарі судового засідання Яремі Н.С.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 10.07.2018 року,

розглянувши апеляційну скаргу Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2018

у справі №910/2692/18 (суддя - Отрош І.М.)

за позовом Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Лодокс"

про визнання договору та додаткової угоди недійсними

в с т а н о в и в:

Українська студія телевізійних фільмів "Укртелефільм" звернулась до господарського суду міста Києва з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Лодокс" про визнання договору та додаткової угоди недійсними.

Крім того, позивачем до господарського суду міста Києва було подано заяву про забезпечення позову у справі №910/2692/18, в якій позивач (заявник) просив суд: 1) заборонити суб'єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії (окрім реєстраційних дій за заявами Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм" () щодо: квартир, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, буд. 15а - №№ 3, 1, 25, 29, 65, 138, 172, 162, 235, 237, 291, 299, 308, 249, 281, 323, 359, 324, 332, 380, 396, 419, 427, 527; нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, буд. 15а - №№ 643, 644, 645, 649, 651, 652, 653; машиномісць (гаражів) у підземному паркінгу, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, буд. 15а - №№ 133, 134, 131, 132, 157, 220, 136, 204, 138, 158, 210, 240, 205, 139, 165, 222, 248, 201, 166, 223, 254, 202, 238, 256, 203, 239, 258, 230, 241, 260, 234, 242, 237, 245, 247, 167;

2) накласти арешти на: квартири, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, буд.15а - №№ 3, 1, 25, 29, 65, 138, 172, 162, 235, 237, 291, 299, 308, 249, 281, 323, 359, 324, 332, 380, 396, 419, 427, 527; на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, буд.15а - №№ 643, 644, 645, 649, 651, 652, 653; на машиномісця (гаражі) у підземному паркінгу, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, буд.15а - №№ 133, 134, 131, 132, 157, 220, 136, 204, 138, 158, 210, 240, 205, 139, 165, 222, 248, 201, 166, 223, 254, 202, 238, 256, 203, 239, 258, 230, 241, 260, 234, 242, 237, 245, 247, 167;

3) заборонити товариству з обмеженою відповідальністю "Лодокс" () та будь-якій іншій особі вчиняти будь-які дії, спрямовані на розпорядження (відчуження, обтяження) наступними об'єктами нерухомості та/або майновими правами на них: квартири, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, буд.15а №№ 3, 1, 25, 29, 65, 138, 172, 162, 235, 237, 291, 299, 308, 249, 281, 323, 359, 324, 332, 380, 396, 419, 427, 527; нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, буд. 15 а - №№ 643, 644, 645, 649, 651, 652, 653; машиномісця (гаражі) у підземному паркінгу, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, буд.15а - №№ 133, 134, 131, 132, 157, 220, 136, 204, 138, 158, 210, 240, 205, 139, 165, 222, 248, 201, 166, 223, 254, 202, 238, 256, 203, 239, 258, 230, 241, 260, 234, 242, 237, 245, 247, 167.

В обґрунтування поданої заяви Українська студія телевізійних фільмів "Укртелефільм" зазначає, що оспорюваний договір №28/1-13 від 12.06.2017 купівлі-продажу майнових прав між Українською студією телевізійних фільмів "Укртелефільм" та товариством з обмеженою відповідальністю "Лодокс" було укладено за наявності арешту вище перелічених об'єктів нерухомості та під впливом помилки, у зв'язку з чим, на думку заявника, оспорюваний правочин спрямований на незаконне заволодіння майном державного підприємства (належних йому майнових прав на об'єкти нерухомості), порушує публічний порядок, а відтак, підлягає визнанню недійсним в силу положень ст. 228 та ст. 229 Цивільного кодексу України.

Заявник стверджує, що товариство з обмеженою відповідальністю "Лодокс" має можливість вільно розпоряджатися майновими правами, купівля-продаж яких була предметом оспорюваного правочину, а саме безперешкодно провести первинну реєстрацію права власності на відповідні об'єкти нерухомого майна, відчужувати їх на користь інших осіб, що порушить права заявника, як законного власника цих майнових прав.

Крім того, заявник вказав на те, що відповідачем вже вчинені дії щодо відчуження придбаного майна за договором купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017, так як права власності за деякими об'єктами нерухомості вже зареєстровано за іншими особами, зокрема, квартири №№ 308, 323, 324, 332, 359, 380, 396, 419, 427, 527.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, позивач доповнив заяву про забезпечення позову, в якій вказав на те, що частина квартир, а саме квартири №№ 324, 332, 380, 396 були поділені на окремі об'єкти нерухомості (на квартири №№ 324а, 324б, 332а, 332б, 380а, 380б, 396а, 396б).

Позивач зазначив, що первинна реєстрація права власності на низку об'єктів нерухомості, щодо яких позивач просить вжити заходів забезпечення позову, була проведена відповідачем на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017.

Враховуючи викладені обставини, заявник просив суд:

1) заборонити суб'єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії (окрім реєстраційних дій за заявами Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм" () щодо: квартир, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, буд. 15а - №№ 3, 1, 25, 29, 65, 138, 172, 162, 235, 237, 291, 299, 308, 249, 281, 323, 359, 324, 332, 380, 396, 419, 427, 527, 324а, 324б, 332а, 332б, 380а, 380б, 396а, 396б; нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, буд. 15а - №№ 643, 644, 645, 649, 651, 652, 653; машиномісць (гаражів) у підземному паркінгу, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, буд. 15а - №№ 133, 134, 131, 132, 157, 220, 136, 204, 138, 158, 210, 240, 205, 139, 165, 222, 248, 201, 166, 223, 254, 202, 238, 256, 203, 239, 258, 230, 241, 260, 234, 242, 237, 245, 247, 167;

2) накласти арешти на: квартири, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, буд.15а - №№ 3, 1, 25, 29, 65, 138, 172, 162, 235, 237, 291, 299, 308, 249, 281, 323, 359, 324, 332, 380, 396, 419, 427, 527, 324а, 324б, 332а, 332б, 380а, 380б, 396а, 396б; на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, буд.15а - №№ 643, 644, 645, 649, 651, 652, 653; на машиномісця (гаражі) у підземному паркінгу, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, буд.15а - №№ 133, 134, 131, 132, 157, 220, 136, 204, 138, 158, 210, 240, 205, 139, 165, 222, 248, 201, 166, 223, 254, 202, 238, 256, 203, 239, 258, 230, 241, 260, 234, 242, 237, 245, 247, 167;

3) заборонити товариству з обмеженою відповідальністю "Лодокс" () та будь-якій іншій особі вчиняти будь-які дії, спрямовані на розпорядження (відчуження, обтяження) наступними об'єктами нерухомості та/або майновими правами на них: квартири, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, буд.15а №№ 3, 1, 25, 29, 65, 138, 172, 162, 235, 237, 291, 299, 308, 249, 281, 323, 359, 324, 332, 380, 396, 419, 427, 527, 324а, 324б, 332а, 332б, 380а, 380б, 396а, 396б; нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, буд. 15 а - №№ 643, 644, 645, 649, 651, 652, 653; машиномісця (гаражі) у підземному паркінгу, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, буд.15а - №№ 133, 134, 131, 132, 157, 220, 136, 204, 138, 158, 210, 240, 205, 139, 165, 222, 248, 201, 166, 223, 254, 202, 238, 256, 203, 239, 258, 230, 241, 260, 234, 242, 237, 245, 247, 167.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.04.2018 відмовлено у забезпеченні позову Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм" до товариства з обмеженою відповідальністю "Лодокс" у справі №910/2692/18.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач - Українська студія телевізійних фільмів "Укртелефільм" звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2018 у справі №910/2692/18 та прийняти постанову, якою вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2018 у справі №910/2692/18, розгляд справи призначено на 05.06.2018, запропоновано учасникам справи до 01.06.2018 подати через канцелярію суду письмові пояснення, заперечення, відзив на апеляційну скаргу та/або інші заяви/клопотання (з урахуванням вимог ст.ст. 167, 263 ГПК України).

До початку розгляду справи 05.06.2018 суддею Іонніковою І.А. було зазначено, що спір у справі №910/2692/18 стосується об'єктів нерухомого майна - адміністративно-житлового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, що знаходяться за адресою: вул. Ованеса Туманяна, буд. 15-А у Дніпровському районі м.Києва. При цьому, суддя Іоннікова І.А. вказує, що у вищезазначеному житловому комплексі їй було надано житло.

У зв'язку із необхідністю виключення обставин, які можуть поставити під сумнів неупередженість судді Іоннікової І.А. при розгляді апеляційної скарги Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2018 у справі №910/2692/18, недопущення у подальшому сумнівів у сторін чи інших осіб щодо неупередженості суду апеляційної інстанції та забезпечення довіри до судової влади України, керуючись частиною 1 статті 38 Господарського процесуального кодексу України, суддя Київського апеляційного господарського суду Іоннікова І.А. заявила самовідвід у розгляді апеляційної скарги Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2018 у справі №910/2692/18.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 заяву судді Київського апеляційного господарського суду Іоннікової І.А. про самовідвід у розгляді справи №910/2692/18 задоволено, справу передано для заміни відведеного судді у порядку, встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2018 визначено новий склад суду: головуючий суддя - Тищенко О.В, судді: Тарасенко К.В., Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2018 у справі №910/2692/18 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Тищенко О.В, судді: Тарасенко К.В., Куксов В.В., справу призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ "Лодокс" вважає подану апеляційну скаргу позивача безпідставною та необґрунтованою, а ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, відповідач просить суд апеляційної інстанції залишити оскаржувану ухвалу суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм" надав суду свої пояснення по справі в яких подану апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі з доводами викладеними в ній та просив її задовольнити. Оскаржувану ухвалу суду першої інстанції просив скасувати та прийняти постанову, якою вжити заходи забезпечення позову.

Представник ТОВ "Лодокс" у судовому засіданні також надав суду апеляційної інстанції свої пояснення щодо поданої апеляційної скарги в яких заперечив проти доводів зазначених у скарзі та просив суд апеляційної інстанції відмовити скаржнику у її задоволенні, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як така, що винесена судом у відповідності до закону.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Дослідивши представлені докази, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду міста Києва від 18.04.2018 року є законною та обґрунтованою, виходячи із наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 4 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Місцевий господарський суд вірно зазначив, що позов у справі може забезпечуватися заходами, у випадку якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (в межах заявлених позовних вимог).

Таким чином, при вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суд повинен встановити: 1) предмет позовних вимог (спосіб захисту порушених/невизнаних прав, з яким звернувся/має намір звернутись позивач); 2) підстави позовних вимог (обставини, якими обґрунтовується відповідне порушення/невизнання прав); 3) обставини щодо характеру рішення суду (підлягає виконанню чи ні, зокрема рішення за своєю природою може передбачати стадію виконання - рішення про присудження або може бути рішенням про визнання, яке стадії виконання не передбачає); 4) наявність (доведену належними доказами) обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист/поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача; 5) співрозмірність заходів забезпечення позову позовним вимогам, зокрема забезпечення дотримання балансу інтересів (справедливої рівноваги) заявника та особи, права, якої обмежуються у зв'язку із вжиттям заходів забезпечення; 6) збалансованість інтересів не лише сторін спору, а й інших осіб, які не беруть участі у справі; необхідність запобігти порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу; 7) можливість таких заходів реально запобігти можливим негативним наслідкам (у формі обставин, які істотно можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення або ефективний захист прав) в контексті заявленого способу захисту, тобто такі заходи повинні бути ефективними та достатніми.

Так, предметом даного позову є визнання недійсними договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017 та додаткової угоди № 1 від 19.12.2017 до нього.

При цьому, як вірно вказав місцевий господарський суд, підставами позову є укладення зазначених правочинів за наявності накладеного арешту на об'єкти нерухомості, майнові права на які відчужені відповідачу відповідно до умов договорів, та укладення оспорюваних правочинів під впливом помилки.

Зважаючи, що предметом позову у даній справі є визнання недійсними договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017 та додаткової угоди № 1 від 19.12.2017 до нього, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що у випадку задоволення позову, рішення у даній справі за своєю правовою природою є рішенням про визнання, тобто стадія виконання в таких рішеннях відсутня.

Відповідно до ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, вжиття заходів забезпечення можливе якщо наявна стадія виконання рішення суду, або якщо такі заходи можуть запобігти ускладненню/неможливості ефективного захисту/поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Разом з тим, суд першої інстанції вірно вказав, що питання щодо визначення ефективності захисту/поновлення порушених прав може розглядатись судом виключно в межах заявлених позовних вимог, тобто в межах заявленого позивачем способу захисту (предмету позову), з огляду на приписи ст. 5, ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з викладених позивачем у позовній заяві обставин, та вірно встановлено місцевим господарським судом, суть порушених прав позивача зводиться до того, що належні позивачу майнові права на об'єкти нерухомості були відчужені на користь відповідача на підставі оспорюваного договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017.

Позивач, як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції вважає, що внаслідок укладення оспорюваного договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017 (разом з додатковою угодою) він позбувався права власності на об'єкти нерухомості, а саме квартири, нежитлові приміщення та паркомісця, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, буд. 15 а, у зв'язку з чим позивач просить суд визнати недійсними договір купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017 та додаткову угоду № 1 від 19.12.2017 до нього.

При цьому, заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідач має можливість вільно розпоряджатися майновими правами, купівля-продаж яких була предметом оспорюваного правочину, а саме безперешкодно провести первинну реєстрацію права власності на відповідні об'єкти нерухомого майна, відчужувати їх на користь інших осіб, що порушить права позивача, як законного власника цих майнових прав.

Крім того, позивач (скаржник) зазначає, що відповідачем вже вчинені дії щодо відчуження придбаного майна за договором купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017, так як права власності за деякими об'єктами нерухомості вже зареєстровано за іншими особами, зокрема, квартири №№ 308, 323, 324, 332, 359, 380, 396, 419, 427, 527.

За таких обставин, позивач просив суд заборонити суб'єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії (окрім реєстраційних дій за заявами Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм" (), накласти арешт та заборонити товариству з обмеженою відповідальністю "Лодокс" () та будь-якій іншій особі вчиняти будь-які дії, спрямовані на розпорядження (відчуження, обтяження) об'єктами нерухомості та/або майновими правами на них, а саме квартирами, нежитловими приміщеннями та паркомісцями за адресою м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, буд. 15 а (відповідно до переліку, наведеного у заві про забезпечення позову).

Таким чином, як позовні вимоги (предмет позову), так і обрані позивачем способи забезпечення позову спрямовані на превентивний захист права власності позивача щодо об'єктів нерухомості, майнові права на які були відчужені відповідачу на підставі оспорюваного договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним господарським судом, відповідно до інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, на час розгляду справи у суді першої інстанції, право власності на об'єкти нерухомості, щодо яких позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову, було зареєстровано за іншими особами, відмінними від відповідача (за іншими фізичними та юридичними особами).

При цьому, судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, право власності на деякі об'єкти нерухомості, щодо яких позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову, зареєстровано за іншими особами, відмінними від відповідача, до дати укладення між позивачем та відповідачем оспорюваного договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017, зокрема на квартиру № 3 - 09.09.2016, на квартиру № 1 - 09.09.2016, на квартиру № 25 - 09.09.2016, на квартиру № 29 - 09.09.2016, на квартиру № 65 - 09.09.2016, на квартиру № 138 - 27.12.2013, на квартиру № 172 - 09.09.2016, на квартиру № 162 - 09.09.2016, на квартиру № 235 - 09.09.2016, на квартиру № 237 - 09.09.2016, на квартиру № 291 - 30.12.2013, на квартиру № 299 - 09.09.2016, на квартиру № 249 - 09.09.2016, на квартиру № 281 - 09.09.2016, на нежитлове приміщення № 643 - 09.09.2016. на нежитлове приміщення № 644 - 09.09.2016, на нежитлове приміщення № 645 - 09.09.2016, на нежитлове приміщення № 651 - 09.09.2016, на нежитлове приміщення № 652 - 09.09.2016, на нежитлове приміщення № 653 - 09.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 134 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 131 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 132 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 157 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 220 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 136 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 204 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 138 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 158 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 210 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 240 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 205 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 139 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 165 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 222 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 248 - 11.02.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 201 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 166 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 223 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 254 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 202 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 238 - 04.07.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 256 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 203 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 239 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 258 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 230 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 241 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 260 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 234 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 242 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 237 - 01.09.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 245 - 07.07.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 247 - 20.06.2016, на машиномісце у підземному паркінгу № 167 - 01.09.2016.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що наведені обставини (реєстрація права власності на вказані об'єкти нерухомості за іншими особами до дати укладення між сторонами оспорюваного договору про перехід до відповідача майнових прав на об'єкти нерухомості) свідчать про те, що позивачем не доведено, що відповідач (ТОВ "Лодокс") набув прав власності на вказані об'єкти нерухомості на підставі оспорюваного договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017 та що саме відповідачем вчинялись будь-які дії щодо відчуження вказаних об'єктів нерухомості.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції що перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, право власності на всі інші об'єкти нерухомості, щодо яких позивач просив суд вжити заходів забезпечення позову, зареєстровано за іншими особами, відмінними від відповідача, після дати укладення між позивачем та відповідачем оспорюваного договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017 (з урахуванням додаткової угоди), а саме право власності на квартиру № 308 - зареєстровано 15.03.2018, на квартиру № 323 - 15.02.2018, на квартиру № 359 - 29.01.2018, на квартиру № 419 - 30.01.2018, на квартиру № 427 - 30.01.2018, на квартиру № 527 - 29.01.2018, на квартиру № 324а - 16.02.2018, на квартиру № 324б - 16.02.2018, на квартиру № 332а - 06.04.2018, на квартиру № 332б - 16.02.2018, на квартиру № 380а - 16.02.2018, на квартиру №380б - 16.02.2018, на квартиру № 396а - 16.02.2018, на квартиру №396б - 16.02.2018, на нежитлове приміщення № 649 - 02.02.2018, на машиномісце у підземному паркінгу № 133 - 05.10.2017.

При цьому, судом правильно встановлено, що відповідно до інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, право власності на нежитлове приміщення № 649 було набуто товариством з обмеженою відповідальністю "Лодокс" на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017 (державна реєстрація прав проведена 01.02.2018) та в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 02.02.2018 вказаний об'єкт нерухомості був проданий ТОВ "Бартіон Груп" (право власності зареєстровано за ТОВ "Бартіон Груп"); право власності на квартиру № 396 було набуто товариством з обмеженою відповідальністю "Лодокс" на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017 (державна реєстрація прав проведена 26.01.2018) та в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.2018 вказаний об'єкт нерухомості був проданий ТОВ "Бартіон Груп" (право власності зареєстровано за ТОВ "Бартіон Груп"); право власності на квартиру № 380 було набуто товариством з обмеженою відповідальністю "Лодокс" на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017 (державна реєстрація прав проведена 26.01.2018) та в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.2018 вказаний об'єкт нерухомості був проданий ТОВ "Бартіон Груп" (право власності зареєстровано за ТОВ "Бартіон Груп"); право власності на квартиру № 332 було набуто товариством з обмеженою відповідальністю "Лодокс" на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017 (державна реєстрація прав проведена 26.01.2018) та в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.2018 вказаний об'єкт нерухомості був проданий ТОВ "Бартіон Груп" (право власності зареєстровано за ТОВ "Бартіон Груп"); право власності на квартиру № 324 було набуто товариством з обмеженою відповідальністю "Лодокс" на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017 (державна реєстрація прав проведена 26.01.2018) та в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.2018 вказаний об'єкт нерухомості був проданий ТОВ "Бартіон Груп" (право власності зареєстровано за ТОВ "Бартіон Груп"); право власності на квартиру № 527 було набуто товариством з обмеженою відповідальністю "Лодокс" на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017 (державна реєстрація прав проведена 26.01.2018) та в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.2018 вказаний об'єкт нерухомості був проданий ТОВ "Бартіон Груп" (право власності зареєстровано за ТОВ "Бартіон Груп"); право власності на квартиру № 427 було набуто товариством з обмеженою відповідальністю "Лодокс" на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017 (державна реєстрація прав проведена 26.01.2018) та в подальшому на підставі договору купівлі-продажу вказаний об'єкт нерухомості був проданий Демоненко Ф.М. (право власності зареєстровано за Демоненком Ф.М.); право власності на квартиру № 419 було набуто товариством з обмеженою відповідальністю "Лодокс" на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017 (державна реєстрація прав проведена 26.01.2018) та в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.2018 вказаний об'єкт нерухомості був проданий Демоненко М.М. (право власності зареєстровано за Демоненко М.М.); право власності на квартиру № 396 було набуто товариством з обмеженою відповідальністю "Лодокс" на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017 (державна реєстрація прав проведена 26.01.2018) та в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.2018 вказаний об'єкт нерухомості був проданий ТОВ "Бартіон Груп" (право власності зареєстровано за ТОВ "Бартіон Груп"); право власності на квартиру № 359 було набуто товариством з обмеженою відповідальністю "Лодокс" на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017 (державна реєстрація прав проведена 26.01.2018) та в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.2018 вказаний об'єкт нерухомості був проданий ТОВ "Бартіон Груп" (право власності зареєстровано за ТОВ "Бартіон Груп"); право власності на квартиру № 323 було набуто товариством з обмеженою відповідальністю "Лодокс" на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017 (державна реєстрація прав проведена 26.01.2018) та в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.2018 вказаний об'єкт нерухомості був проданий Демоненку М.М. (право власності зареєстровано за Зібровим В.В.); право власності на квартиру № 308 було набуто товариством з обмеженою відповідальністю "Лодокс" на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017 (державна реєстрація прав проведена 26.01.2018) та в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.2018 вказаний об'єкт нерухомості був проданий Демоненку Ф.М. (право власності зареєстровано за Харковим С.І.).

Таким чином, з наведеного вбачається, що відповідач (товариство з обмеженою відповідальністю "Лодокс") набув права власності на квартиру № 308, на квартиру № 323, на квартиру № 359, на квартиру № 419, на квартиру № 427, на квартиру № 527, на квартиру № 324, на квартиру № 332, на квартиру № 380, на квартиру № 396, на нежитлове приміщення № 649 на підставі укладеного між позивачем та відповідачем оспорюваного договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017.

Однак, як під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції власниками всіх об'єктів нерухомості, щодо яких позивач просить суд забезпечити позов (в тому числі тих, щодо яких наявні докази набуття відповідачем права власності на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017) є інші особи (юридичні та фізичні особи), які не є відповідачами у даній справі, а відомості щодо зареєстрованого за відповідачем права власності на вказані об'єкти нерухомості матеріали справи не містять.

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що у вирішенні питання про забезпечення позову суд зобов'язаний забезпечити збалансованість інтересів не лише сторін спору, а й інших осіб, які не беруть участі у справі, запобігти порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Враховуючи що станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову власниками об'єктів нерухомості, щодо яких позивач просив суд вжити заходи забезпечення позову, є інші особи, відмінні від відповідача, зокрема після укладення між сторонами оспорюваного договору об'єкти нерухомості (право власності на які були зареєстровані за відповідачем) були відчужені відповідачем на користь третіх осіб (які не є відповідачами у справі), колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду, що заходи забезпечення позову, які позивач просить суд вжити у даній справі, - не зможуть забезпечити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача в контексті заявленого позивачем способу захисту (визнання недійсним договору).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що суд вирішує питання щодо визначення можливих наслідків невжиття заходів забезпечення у формі істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав позивача (необхідна умова для застосування заходів забезпечення позову), виключно в межах заявлених позовних вимог, тобто в межах способу захисту (предмету позову), з яким позивач звернувся до суду (має намір звернутись), з огляду на приписи ст. 5, ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, як вірно зазначив місцевий господарський суд, заявлені позивачем заходи забезпечення позову (у випадку вжиття їх судом) призведуть до порушення права власності третіх осіб (фізичних та юридичних осіб), які наразі є власниками об'єктів нерухомості відповідно до інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, та не є відповідачами у даній справі. Таким чином, вжиття таких заходів забезпечення позову призведе до порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, тобто матиме місце порушення справедливого балансу між інтересами позивача та правами інших осіб, які не беруть участі у справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм" про забезпечення позову у справі №910/2692/18.

Отже, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є такою що відповідає нормам закону.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі на ухвалу суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду міста Києва від 18.04.2018, прийнята після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є такою що відповідає нормам закону.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм" слід відмовити, а оскаржувану ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2018 залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 129, 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2018 про відмову у забезпеченні позову у справі № 910/2692/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2018 про відмову у забезпеченні позову у справі № 910/2692/18 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Українську студію телевізійних фільмів "Укртелефільм".

4. Матеріали справи № 910/2692/18 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді К.В. Тарасенко

В.В. Куксов

Дата складання повного тексту постанови 20.07.2018 року