ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/1689/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розгянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Харків до фізичної особи-підприємця Каминіна Івана Володимировича, смт. Нова Водолага про стягнення коштів та повернення об'єкта оренди

ВСТАНОВИВ:

Позивач, публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, фізичної особи-підприємця Каминіна Івана Володимировича, про стягнення 48 434,52 грн. основної заборгованості, 5 466,28 грн. пені, 2 556,47 грн. інфляційних втрат, 552,56 грн. 3% річних та про зобов'язання повернути об'єкт оренди, що розташований за адресою: Харківська обл., смт. Нова Водолага, вул. Гагаріна, буд. 3, перший поверх. Також позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати (судовий збір).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25 червня 2018 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/1689/18, розгляд справи призначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 липня 2018 року відмовлено в задоволені заперечень відповідача про розгляд справи № 922/1689/18 за правилами загального позовного провадження (вх. № 19223 від 04 липня 2018 року).

16 липня 2018 року та 02 серпня 2018 року через канцелярію суду від відповідача, фізичної особи-підприємця Каминіна Івана Володимировича, надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 20399) за яким останній позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить суд відмовити в задоволені позову та заява (вх. № 22436) про долучення до матеріалів справи пояснення свідка. Відзив на позовну заяву (вх. № 20399) подано відповідачем з додержанням стоків на його подання (16 липня 2018 року - ст. 251 Кодексу). Щодо заяви відповідача (вх. № 22436), суд залишає її (з додатками) без розгляду з підстав, що зазначені нижче. Так, відповідно до п. 4 ст. 88 ГПК України, заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів. Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву (ч. 3 ст. 80 ГПК України). Відзив подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ст. 251 ГПК України). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі 30 червня 2018 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (арк. спр. 54) і відповідно п'ятнадцятиденний термін на подання до суду доказів спливав 16 липня 2018 року (включно). Тобто, заяву відповідача (вх. № 22436) подано з порушення строків, встановлених законом (02 серпня 2018 року проти 16 липня 2018 року). Вимогами ч. 8 ст. 80 ГПК України встановлено, що докази, не подані у встановлений законом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 118 ГПК України, заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вище викладене, а саме подання відповідачем доказів (заяви вх. № 22436 від 02 серпня 2018 року) з пропуском стоку, встановленого законом, зокрема, ч. 3 ст. 80, ч. 4 ст. 88 та ст. 251 ГПК України та без надання жодного обґрунтування неможливості їх подання в встановлені строки, заява відповідача з додатками (вх. № 22436 від 02 серпня 2018 року) залишається судом без розгляду. Крім зазначеного, суд звертає увагу відповідача на норми ч. 3 ст. 88 ГПК України, якою внормовано нотаріальне посвідчення підпису свідка, та ч. 9 ст. 80 ГПК України щодо обов'язкового направлення заздалегідь доказів іншим учасникам справи.

07 серпня 2018 року позивачем через канцелярію суду подано відповідь на відзив (вх. № 22782 від 07 серпня 2018 року). Згідно приписів ч. 2 ст. 251 ГПК України позивач має право подати відповідь на відзив впродовж визначеного судом в ухвалі по відкриття провадження у справі строку. Ухвалою господарського суду Харківської області від 25 червня 2018 року про відкриття провадження у справі № 922/1689/18 судом встановлено позивачеві п'ятиденний строк для подання відповіді на відзив, який (строк) обраховується з дня отримання відзиву на позов. Як вбачається з Витягу з відстеження пересилання поштових відправлень, позивачем отримано відзив відповідача на позов 19 липня 2018 року, і відповідно п'ятиденний строк на подання до суду відповіді на відзив спливає 24 липня 2018 року. Тобто, позивачем подано до суду відповідь на відзив з пропуском строку, встановленого судом (07 серпня 2018 року проти 24 липня 2018 року(включно)). Як зазначав вище суд в даному рішенні, за ч. 2 ст. 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, тотожними за змістом є й норми ч. 8 ст. 80 в сукупності з ч. 2 ст. 161 ГПК України. З огляду на наведене, через пропуск позивачем встановленого судом строку на подання відповіді на відзив, остання залишається судом без розгляду.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

01 червня 2017 року між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) було укладено договір оренди № 63Е100-1496/17 оренди комерційної нерухомості. Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар бере у строкове платне користування комерційну нерухомість (майно) загальною площею 190,4 м.кв. (а саме: приміщення 26 загальною площею 12,7 м.кв., приміщення 27 загальною площею 12,8 м.кв., приміщення 28 загальною площею 7,4 м.кв., приміщення 29 загальною площею 16.2 м.кв., приміщення 30 загальною площею 21,4 м.кв., приміщення 31 загальною площею 12,3 м.кв., приміщення 32 загальною площею 107,6 м.кв.), розташоване на першому поверсі "Будівлі ЦЕЗ" (А-3) № 3 по вул. Гагаріна, смт. Нова Водолага, Харківської області. Приміщення передається в оренду з метою розміщення салону краси (додаток 1). Передача орендареві майна в користування здійснюється одночасно з підписанням повноваженими представниками сторін акту приймання-передачі майна (додаток 1), вказаного в п. 1.1 цього договору. При цьому ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження майна переходить до орендаря з дати підписання такого акту. Орендар зобов'язаний повернути орендодавцю майно, разом з отриманими приналежностями, обладнанням, інвентарем, а також з усіма поліпшенням, які неможливо відокремити від майна, в належному стані, з урахуванням природного зносу, не пізніше останнього строку дії договору. При цьому, сторони підписують акт приймання-передачі майна (п.п. 2.1, 2.3 договору). За домовленістю сторін орендна плата складається з: плати за приміщення на період проведення орендарем поліпшення орендованого приміщення згідно з п. 2.4 договору, яка за один місяць оренди становить 7,00 грн. без урахування ПДВ за 1 м.кв. орендованої площі. Орендна плата за перший місяць оренди за 190,4 м.кв. всієї орендованої площі становить 1 332,80 грн., без урахування ПДВ (додаток № 2). Розмір місячної орендної плати є фіксованим та не підлягає коригуванню на індекс інфляції. В розмір орендної плати включено вартість плати за землю. Плата за приміщення на період після проведення поліпшення орендованого приміщення, яка за один місяць оренди становить 10,00 грн. без урахування ПДВ за 1 м.кв. орендованої площі. Орендна плата на місяць оренди за 190,4 м.кв. всієї орендованої площі становить 1 904,00 грн. без урахування ПДВ (додаток 2). Розмір місячної плати є фіксованим та не підлягає коригуванню на індекс інфляції. В розмір орендної плати включено вартість плати за землю. Оподаткування ПДВ здійснюється за ставкою, що діє на дату виникнення податкового зобов'язання. Відшкодування витрат на теплопостачання сплачується орендарем окремо, пропорційно орендованої площі в розмірі 6,57% від фактичних витрат орендодавця за цією адресою. Орендар відшкодовує вартість електричної енергії, спожитої за поточний місяць, згідно з показниками окремо встановленого лічильника у відповідності до діючих тарифів, що затверджені відповідними постановами НКРЕ або на підставі окремого розрахунку орендодавця потужності встановленого в приміщеннях електрообладнання. При розрахунку розмір плати, що підлягає авансованій сплаті згідно з п. 3.10 орендодавець включає до такого розрахунку вартість електроенергії на рівні показника фактичного споживання за попередній місяць. Вартість електроенергії, спожитої в перший місяць оренди, оплачується згідно з фактичним обсягом споживання одночасно з попередньою оплатою за другий місяць. Орендар відшкодовує вартість витрат на водопостачання та водовідведення, за поточний місяць, згідно з показниками окремо встановленого лічильника у відповідності до діючих тарифів, що затвердженні відповідними постановами НКРЕКП. Щомісяця не пізніше 10 числа поточного місяця орендодавець надає орендарю акт про надані послуги (або рахунок-акт), яким підтверджується обсяг і вартість послуг за попередній місяць. Орендар зобов'язаний підписати та повернути його орендодавцю не пізніше 20 числа поточного місяця. Орендна плата та інші платежі за цим договором сплачуються орендарем шляхом перерахування у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця до 20 числа розрахункового місяця. Невиставлення рахунку орендодавцем не звільняє орендаря від сплати орендної плати та інших платежів за цим договором (п.п. 3.1.1, 3.1.2 п. 3.1, п. 3.2, п. 3.6, п. 3.7, п. 3.9, п. 3.10 договору). В разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором, сторони несуть відповідальність згідно із цим договором та законодавством України. У разі порушення строків виконання грошових зобов'язань за цим договором, орендар на вимогу орендодавця сплачує пеню від суми простроченого зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення (п. 8.1, п. 8.2 договору). Відповідно до п. 12.1 договору, цей договір набирає чинності після підписання його сторонами і діє один рік з 01 червня 2017 року по 31 травня 2018 року включно та до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Орендар зобов'язаний, у разі припинення договору оренди повернути орендодавцеві орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на час передачі його в оренду, з урахуванням фізичного зносу та відшкодувати орендодавцеві збитки внаслідок погіршення стану або втрати (повної або часткової) майна з вини орендаря (п.п. 6.1.8 п. 6.1 договору). Відповідно до акту прийому-передачі майна від 01 червня 2017 року, позивач передав, а відповідач прийняв відповідно до умов договору № 63Е100-1496/17 від 01 червня 2017 року комерційну нерухомість (майно) загальною площею 190,4 м.кв. розташовану на першому поверсі "Будівлі ЦЕЗ" (А-3) № 3 по вул. Гагаріна, смт. Нова Водолага Харківської області (майно, що є предметом договору оренди). 01 червня 2018 року позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу за вих. № 26-15/401, відповідно до якої повідомлено про небажання продовжувати дію договору оренди через несплату орендної платні та з вимогою повернення об'єкту оренди. Як вказує позивач у позовній заяві, він в повному обсязі виконав умови договору № 63Е100-1496/17 оренди комерційної нерухомості від 01 червня 2017 року, а саме передав нерухоме майно, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом приймання-передачі майна від 01 червня 2017 року та актами: № 63-УЛА16-2315 від 30 червня 2017 року на суму 1 599,36 грн.; № 63-УЛА16-2431 від 31 липня 2017 року на суму 1 629,92 грн.; № 63-УЛА16-2628 від 31 серпня 2017 року на суму 1 878,96 грн.; № 63-УЛА16-2794 від 30 вересня 2017 року на суму 2 816,71 грн.; № 63-УЛА16-3043 від 31 жовтня 2017 року на суму 2 490,98 грн.; № 63-УЛА16-3153 від 30 листопада 2017 року на суму 3 089,99 грн.; № 63-УЛА16-3335 від 31 грудня 2017 року на суму 8 903,16 грн.; № 63-УЛА18-68 від 31 січня 2018 року на суму 8 326,08 грн.; № 63-УЛА18-263 від 28 лютого 2018 року на суму 12 215,88 грн.; № 63-УЛА18-362 від 31 березня 2018 року на суму 11 762,88 грн.; № 63-УЛА18-3517 від 30 квітня 2018 року на суму 12 714,02 грн.; № 63-УЛА18-3605 від 31 травня 2018 року на суму 3 416,38 грн. Водночас, відповідачем умови договору порушені через несплату орендних платежів своєчасно та в повному обсязі, після закінчення дії договору оренди об'єкт оренди позивачеві не повернуто, що й стало підставою для позивача звернутися з даним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини. Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Тотожною за змістом є й ст. 173 Господарського кодексу України. В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. При цьому, згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами у справі виникли зобов'язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору найму (оренди). Згідно та в силу ст. 759 Цивільного кодексу України, наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 762 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Зважаючи на вимоги вищезазначених норм, з огляду на підписаний сторонами акт приймання-передачі майна від 01 червня 2017 року та зміст п. 3.2, п. 3.6, п. 3.7 договору № 63Е100-1496/17 оренди комерційної нерухомості від 01 червня 2017 року, якими передбачено сплату орендарем (відповідачем у справі) не лише орендної плати, а й відшкодування витрат на теплопостачання, електроенергію, на водопостачання та водовідведення, обсяг та вартість яких підтверджується наявними в матеріалах актами та рахунками, з огляду на п. 3.9 договору та враховуючи те, що не виставлення рахунку орендодавцем не звільняє орендаря від сплати орендної плати та інших платежів (п. 3.10 договору), господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 48 434,52 грн. за період з 01 січня 2018 року по 31 травня 2018 року (включно) нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Твердження відповідача про те, що в нього відсутня заборгованість за спірним договором і він не зобов'язаний сплачувати комунальні послуги є необґрунтованим та хибним, з огляду на п. 3.2, п. 3.6, п. 3.7 та п. 3.9 договору № 63Е100-1496/17, який складено та підписано сторонами, та наявними в матеріалах справи доказами, зокрема актами. Також суд зазначає, що додані відповідачем до відзиву на позов копії банківських квитанцій взагалі не читаємі, при цьому, керуючись ст. 91 ГПК України відповідач мав можливість на подання суду оригіналів вказаних документів, які суд міг би дослідити, та в подальшому, за відповідною заявою, в порядку ст. 92 Кодексу, підлягали поверненню. Заява (арк. спр. 74-76) містить адресата - фізичну особу, яка не є стороною спірних правовідносин, та стосовно інших приміщень, ніж ті, що є предметом даного позову (предметом спірного договору оренди) та незрозуміло на що направленою. Заява свідка від 04 липня 2018 року, додана до відзиву, не відповідає вимогам ч. 3 ст. 88 ГПК України. Надані копії роздруківки листування в мережі Інтернет не є доказами у даній справі через недоведеність його пов'язаності з правовідносинами, які є предметом провадження у справі, а звернення до позивача з претензіями від 13 червня 2018 року не свідчать про відсутність у відповідача зобов'язань щодо належного виконання (проведення оплати) за договором.

Розглянувши частину позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 5 466,28 грн. пені суд зазначає наступне. Згідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В силу ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пунктом 8.2 договору сторонами передбачено відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за весь час прострочення за порушення строків грошового зобов'язання.

Перевіривши правомірність нарахування позивачем пені, враховуючи п. 8.2 договору та норми ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", а також приписи ст. 232 ГК України судом встановлено, що позивачем при здійсненні нарахування пені не враховано вимоги ст. 253 Цивільного кодексу України (невірно визначено початок перебігу строку прострочення відповідача) виходячи з умов п. 3.9 та п. 3.10 договору, якими передбачено виставлення позивачем до 10 числа місяця актів про надані послуги, якими саме й підтверджується обсяг і вартість послуг за попередній місяць та оплата відповідачем вказаних послуг до 20 числа розрахункового місяця (тобто передбачено відтермінування платежів до 20 числа наступного місяця) та проведено нарахування за місяць до настання строку на оплату вказаних платежів. Отже, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 3 845,52 грн. є обґрунтованими та такими, що задовольняються судом. В решті позову в частині стягнення пені у розмірі 1 620,76 грн. суд відмовляє, як в безпідставно заявленій та необґрунтованій.

Розглянувши частину позовних вимог про стягнення з відповідача 552,56 грн. 3% річних та 2 556,47 грн. інфляційних втрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши правомірність нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат, враховуючи ст. 625 ЦК України, суд встановив, що позивачем при здійсненні нарахування 3% річних та інфляційних втрат не враховано вимоги ст. 253 Цивільного кодексу України (з підстав, вказаних вище в рішенні при перевірці розміру позовних вимог щодо стягнення пені), відповідно, здійснивши перевірку розміру позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, вірним є розмір 377,19 грн. та 567,28 грн., відповідно, через що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та задовольняються судом. В решті позову в частині стягнення 3% річних у розмірі 175,37 грн. та 1 989,19 грн. інфляційних суд відмовляє, як в безпідставно заявлених.

Розглянувши частину позовних вимог про зобов'язання відповідача повернути позивачу об'єкт оренди, що розташований за адресою: Харківська область, смт. Нова Водолага, вул. Гагаріна, буд. 3, перший поверх, суд зазначає наступне. Згідно до п. 12.1 договору він є чинним до 31 травня 2018 року (включно). Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Дана норма повністю була відтворена сторонами в п. 6.1.8 договору. Крім того, 01 червня 2018 року позивачем було скеровано на адресу відповідача вимогу за вих. № 26-15/401 зокрема про негайне повернення об'єкту через припинення договірних відносин, яка залишена відповідачем поза увагою.

З огляду на вище викладене, а саме той факт, що договір № 63Е100-1496/17 оренди комерційної нерухомості від 01 червня 2017 року припинив свою дію 31 травня 2018 року, а в матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем позивачеві об'єкту оренди, суд визнав позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача повернути позивачу об'єкт оренди, що розташований за адресою: Харківська область, смт. Нова Водолага, вул. Гагаріна, буд. 3, перший поверх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у розмірі 3 407,00 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-5, 8, 10-12, 20, 41-46, 73-80, 86, 91, 123, п. 2 ч. 1 ст. 129, ст.ст. 233, 236-241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Каминіна Івана Володимировича (63200, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бул. Тараса Шевченка, 18, ) в особі Харківської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (61010, м. Харків, Нетіченська набережна, 8, ) 48 434,52 грн. основної заборгованості, 3 845,52 грн. пені, 3% річних у розмірі 377,19 грн., 567,28 грн. інфляційних втрат та 3 407,00 грн. судового збору.

Зобов'язати фізичну особу-підприємця Каминіна Івана Володимировича (63200, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1) повернути публічному акціонерному товариству "Укртелеком" (01601, м. Київ, бул. Тараса Шевченка, 18, ) в особі Харківської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (61010, м. Харків, Нетіченська набережна, 8, ) об'єкт оренди, що розташований за адресою: Харківська область, смт. Нова Водолага, вул. Гагаріна, буд. 3, перший поверх.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено 23.08.2018 р.

Суддя Н.В. Калініченко