ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2018р. Справа № 914/1922/17

Господарський суд Львівської області в складі судді Гоменюк З.П. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Енергомонтаж», м.Львів

до відповідача Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені ОСОБА_1», м.Львів

про стягнення 216292,50 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_2

Суть спору: Позовні вимоги заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Енергомонтаж» до відповідача Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені ОСОБА_1» про стягнення 216292,50 грн.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та протоколах судового засідання.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки представника не повідомив.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши заперечення представника позивача та відповідача, суд,-

встановив

09.11.2015р. між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Львів» імені ОСОБА_1» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Енергомонтаж» було укладено договір підряду №ОД/2015/11/09/1, за умовами п.1.1. якого, підрядник зобовязується виконати технічне переоснащення котельні ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» (замовника) м. Львів, вул. Любінська, 168, а останній зобовязувався прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до п.7.1. договору, цей договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31.03.2016р. або до повного виконання сторонами своїх зобовязань за умовами даного договору.

Підрядник приступає до виконання робіт протягом 5 (пяти) робочих днів з моменту отримання авансу на підставі заявки від замовника. Термін виконання робіт за договором становить 90 робочих днів з моменту підписання договору (п. 3.1.).

Умови даного Договору можуть бути змінені за взаємною згодою сторін з обовязковим складанням письмового документу (п.7.2.).

Вартість робіт по Договору визначена в договірній ціні та кошторисі, який є невідємними частинами договору та становить 1144934,00 грн. (п.2.1.).

Аванс в розмірі 70% вартості робіт здійснюється замовником протягом пяти банківських днів з дати виставлення рахунку підрядником ( п.п. 4.1.1.).

10.11.2015, на підставі п.4.1.1. договору та рахунку-фактури №Ен-0000009 від 09.11.2015, ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» платіжним дорученням №2683 здійснило оплату авансу у розмірі 70% вартості робіт на суму 801453,80 грн.

Додатковою угодою № 3 до договору сторонами погоджено, що термін виконання робіт закінчується 25.09.2016, а дію договору продовжено до 30.09.2016.

22.12.2016р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Енергомонтаж» на адресу ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» були надіслані довідка про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2016р. а також акти приймання виконання будівельних робіт за грудень 2016р. на загальну суму 998385 грн.

Позивач зазначив, що відповідач не підписав надісланих йому документів, не надав жодної відповіді про причини відмови від підписання. Також зазначив про те, що відповідач отримав акти 26.12.2016р., а повну оплату повинен був провести до 05.01.2017р. Відтак на думку позивача, позовна вимога є наслідком прострочення грошового зобовязання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача 216292,50 грн., з яких 196931,20 грн. сума основної заборгованості, 15557,56 грн. сума інфляційних втрат, 3803,74 сума 3% річних.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, подавши відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач, в строк передбачений договором, роботи не виконав, проте 22.12.2016р. надіслав акт приймання виконаних робіт для підпису відповідачу, хоча додатковою угодою №3 визначено кінцевий термін виконання робіт 25.09.2016р. та продовжено дію договору до 30.09.2016р., а в частині розрахунків до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань.

Окрім того відповідач вказав на те, що після отримання актів про виконання робіт, згідно договору № Д/2015/11/09/1 від 09.11.2015р. з «Технічного переоснащення котельні ДП «МА «Львів» ім. Д. Галицького» робочою групою в складі працівників підприємства було перевірено та виявлено ряд зауважень, а саме:

- завищені обєми виконаних робіт;

- відсутні акти на приховані роботи та гідравлічне випробовування;

- не підтверджена вартість використаних матеріалів;

- у відомості ресурсів враховані машини та механізми які не використовувалися при виконанні робіт;

- частина робіт вказана в актах не виконувалась;

Про вищенаведене було складено акт від 26.12.2016р. Виявлені недоліки були викладені в листі №2632 від 27.12.2016р. та відправлено позивачу, на підтвердження чого суду було надано копію накладної для відслідковування курєрської служби UPS.

Позивач з метою встановлення фактичного обєму виконання робіт та їх вартості подано клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою від 05.12.2018р. судом призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження в справі зупинено.

13.04.2018р. на адресу Господарського суду Львівської області надійшов лист (вх. №378) Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, відповідно до якого останній повернув матеріали справи №914/1922/17 без виконання ухвали суду від 05.12.2017р. у зв'язку з відсутністю проведення оплати вартості експертизи. Ухвалою суду від 24.04.2018р. провадження у справі поновлено.

Пояснень щодо відсутності проведення оплати позивач не надав, в судове засідання явки не забезпечив. Відповідач проти позову заперечив просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Згідно зі ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно з частиною першою ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а у разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Згідно із ст.852 ЦК України, якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст. 853 ЦК України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до п. 6 ст. 882 ЦК України замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об'єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Відповідачем дотримано вимог статей 853, 882 ЦК України, що вказує на його небезпідставну відмову від прийняття робіт, своєчасно заявивши про їх недоліки.

Стаття 858 Цивільного кодексу України передбачає наслідки та відповідальність підрядника за неналежну якість роботи, зокрема, частинами 1 та 3 встановлено, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; пропорційного зменшення ціни роботи; відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст.79 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно із ч.1 ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведені норми законодавства, беручи до уваги те, що відповідач заявив про виявлені ним недоліки, а позивач в подальшому не відреагував на них, а саме не усунув недоліків чи не надав жодних заперечень зі своєї сторони, суд в даному випадку не вбачає достатніх підстав вважати, що роботи на які позивач посилається у позовній заяві, були виконані ним належним чином та в повному обсязі, а тому суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.129 ГПК України суд дійшов висновку витрати по сплаті судового збору покласти на позивача, оскільки у задоволенні позову у даній справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 17.08.2018р.

Суддя Гоменюк З.П.