ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2018р. справа №913/2225/13

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів: ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників:
від позивача: не зявився;
від відповідача: не зявився;
від органу виконання:не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
на ухвалу господарського суду Луганської області
постановлену 29.05.2018р. у м. Харкові
у справі №913/2225/13 (суддя Палей О.С.)
за заявою Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради, м. Рубіжне Луганської області
про визнання наказу Господарського суду Луганської області №913/2225/13 від 05.03.2014р., виданого на виконання рішення Господарського суду Луганської області у справі №913/2225/13, таким, що не підлягає виконанню частково
за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради, м. Рубіжне Луганської області
про стягнення 658306,39грн.
орган виконання судових рішеньРубіжанський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, м. Рубіжне Луганської області

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 зміст вимог і ухвали суду першої інстанції:

1. 07.05.2018р. до Господарського суду Луганської області надійшла заява Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради, м. Рубіжне Луганської області №413 від 02.05.2018р. (а.с.а.с.3, 5) про визнання наказу Господарського суду Луганської області №913/2225/13 від 05.03.2014р., виданого на виконання рішення Господарського суду Луганської області від 06.11.2013р. у справі №913/2225/13, таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення пені в сумі 118817,08грн., 3% річних у сумі 245998,43грн. та інфляційної індексації в сумі 55084,48грн. Заява мотивована припиненням обовязку боржника на підставі п.3 ст.7 Закону України «Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 №1730-VIII.

2. Ухвалою Господарського суду Луганської області від 29.05.2018р. у справі №913/2225/13 заяву Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради задоволено визнано наказ Господарського суду Луганської області №913/2225/13 від 05.03.2014р., виданий на примусове виконання рішення Господарського суду Луганської області від 06.11.2013р. у справі №913/2225/13, таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з Відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ пені в сумі 118817,08грн., 3% річних в сумі 245998,43грн. та інфляційної індексації в сумі 55084,48грн.

3. Означене ухвала місцевого суду обґрунтована тим, що станом на день набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» Відповідач не мав кредиторської заборгованості за спожитий природний газ за договором поставки природного газу №9/4ТЕ від 30.09.2011р. (за яким стягувались пеня, 3% річних та інфляційна індексація за судовим наказом в межах справи 913/2225/13), а також внесення його до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, що свідчить про поширення на нього дії означеного Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії». Відтак, суд дійшов висновку, що нараховані пеня в сумі 118817,08грн., 3% річних у сумі 245998,43грн. та інфляційна індексація в сумі 55084,48грн. за рішенням Господарського суду Луганської області від 06.11.2013р. у справі №913/2225/13 підлягають списанню згідно ч.3 ст.7 цього Закону, а отже обовязок Відповідача за вищевказаним рішенням слід вважати припиненим.

ІІ. ОСОБА_5 зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

4. Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», не погодившись з прийнятою ухвалою суду, звернулось з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить ухвалу Господарського суду Луганської області від 29.05.2018р. у справі №913/2225/13 скасувати та відмовити у задоволенні заяви Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради, м. Рубіжне Луганської області про визнання наказу Господарського суду Луганської області №913/2225/13 від 05.03.2014р., виданого на виконання рішення Господарського суду Луганської області від 06.11.2013р. у справі №913/2225/13, таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення пені в сумі 118817,08грн., 3% річних у сумі 245998,43грн. та інфляційної індексації в сумі 55084,48грн

5. Підставами для задоволення вказаних апеляційних вимог Скаржник зазначає неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, необєктивну оцінку фактичних обставин справи, у звязку з чим порушено вимоги щодо законності й обґрунтованості судового рішення, а саме:

- списання за Законом України «Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» неможливе, оскільки Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не є постачальником природного газу для Відповідача (договір поставки природного газу №9/4ТЕ від 30.09.2011р. укладався між Публічним акціонерним товариством «Луганськгаз» та Відповідачем), про що останньому повідомлялось листом №26-7677/1,8-17 від 27.10.2017р.

- наявність спору між сторонами відносно застосування положень ч.3 ст.7 Закону України «Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» відносно заборгованості за договором поставки природного газу №9/4ТЕ від 30.09.2011р., що унеможливлює застосування ст.328 Господарського процесуального кодексу України як процесуального інструменту для вирішення спору між сторонами у договорі. Суд також необґрунтовано застосував правові висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018р. у справі №911/1719/13, оскільки у даній справі між сторонами не існувало спору щодо застосування відносно заборгованості ч.3 ст.7 цього Закону.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Відповідача:

6.Комунальним спеціалізованим теплозабезпечуючим підприємством «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради в межах визначеного апеляційним судом строку в порядку ст.ст.262, 263 Господарського процесуального кодексу України відзив на апеляційну скаргу подано не було.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

7. Відповідно до ч.1 ст.253 Господарського процесуального кодексу України судом апеляційної інстанції у господарських справах є апеляційний господарський суд, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий господарський суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

8. Указом Президента України №454/217 від 29.12.2017р. «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» (набрання чинності 16.01.2018р. з публікацією в Офіційному віснику України №5 за 2018р.) постановлено ліквідувати, у тому числі Донецький апеляційний господарський суд та утворити Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

9. Згідно з п.3 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.6 ст.148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Наразі, відповідної публікації про початок роботи Східного апеляційного господарського суду на момент прийняття цієї постанови здійснено не було.

10. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 20.06.2018р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_6, ОСОБА_2

У звязку із перебуванням судді Радіонової О.О. у відпустці та необхідністю вирішення питання про відкриття провадження у справі, її у складі судової колегії протоколом автоматизованої зміни складу суду було замінено на суддю Стойку О.В.

11. Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 10.07.2018р. зазначена судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №913/2225/13.

12. У звязку із перебуванням судді Стойки О.В. у відпустці з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, її у складі судової колегії протоколом автоматизованої зміни складу суду було замінено на суддю Радіонову О.О.

13. Ухвалою від 31.07.2018р., після проведення підготовчих дій, Донецький апеляційний господарський суд призначив розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні на 08.08.2018р. об 14:00 з повідомленням учасників справи про дату, час і місце розгляду.

14. У звязку із перебуванням судді Зубченко І.В. у відпустці у визначену дату судового засідання 08.08.2018р., її у складі судової колегії протоколом автоматизованої зміни складу суду було замінено на суддю Черноту Л.Ф.

15. Враховуючи викладене в п.п.7-14 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Донецького апеляційного господарського суду у складі ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3 відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

16. Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання у відповідності до вимог ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.

17. У судовому засіданні 08.08.2018р. уповноважений представники учасників справи, попри вжиття заходів з належного повідомлення про час і місце судового розгляду, без пояснення причин не зявились, що, за висновком судової колегії, не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, зважаючи на достатність матеріалів і не визнання явки представників обовязковою.

18. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість переглядуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

19. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ (далі Позивач) звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради, м. Рубіжне Луганської області (далі Відповідач) з вимогами про стягнення 658306,38грн. за договором поставки природного газу №9/4ТЕ від 30.09.2011р., в тому числі: 347347,56грн. пені за прострочення виконання грошового зобовязання, 245998,43грн. - 3% річних та 64960,39грн. інфляційної індексації.

20. Рішенням Господарського суду Луганської області від 06.11.2013р. у справі №913/2225/13 (а.с.а.с.16-21), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 28.01.2014р. (а.с.а.с.22-27), позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» були задоволено частково, стягнуто з Відповідача пені в сумі 118817,08грн., 3% річних в сумі 245998,43грн., інфляційної індексації в сумі 55084,48грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 8397,99грн.

21. 05.03.2014р. Господарським судом Луганської області було видано наказ на примусове виконання означеного рішення суду у справі №913/2225/13, дійсний для предявлення до 28.01.2015р. (а.с.29), який знаходиться на виконанні в Рубіжанському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (виконавче провадження №42979609).

22. Судами під час розгляду справи №913/2225/13, зокрема, було встановлено, що 30.09.2011р. між Публічним акціонерним товариством «Луганськгаз» (Постачальник) та Комунальним спеціалізованим теплозабезпечуючим підприємством «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради (Споживач) було укладено договір поставки природного газу №9/4ТЕ, відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобовязується поставити Покупцю імпортований природний газ, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п.1.2 цього Договору.

Газ, що постачається за цим договором, використовується Покупцем виключно для надання населенню та релігійним організаціям послуг з опалення та гарячого водопостачання. Використання газу Покупцем для інших потреб не є предметом цього Договору.

23. На виконання умов договору за період з листопада 2011р. по квітень 2012р. Постачальник передав, а Відповідач прийняв у власність 13352,782тис.куб.м. імпортованого природного газу на загальну суму 17481462,17грн., відповідно до наступних актів передачі-приймання природного газу:

- за листопад 2011р. від 30.11.2011р. на суму 2799403,43грн.,

- за грудень 2011р. від 31.12.2011р. на суму 3140062,52грн.,

- за січень 2012р. від 31.01.2012р. на суму 3890726,37грн.,

- за лютий 2012р. від 29.02.2012р. на суму 4553618,86грн.,

- за березень 2012р. від 31.03.2012р. на суму 2880768,91грн.,

- за квітень 2012р. від 30.04.2012р. на суму 216882,08грн.

Однак, в порушення умов договору поставки природного газу №9/4ТЕ від 30.09.2011р. Відповідач невчасно здійснив оплату за поставлений природний газ.

24. 13.11.2012р. між Публічним акціонерним товариством «Луганськгаз» (ОСОБА_7 кредитор) та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №14/6981/12 (договір про відступлення права вимоги а.с.а.с.52, 53), відповідно до п.1.1 якого ОСОБА_7 кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги до боржника ОСОБА_7 кредитора - Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради за договором поставки природного газу №9/4ТЕ від 30.09.2011р. у сумі 5174223,17грн.

Крім передачі права вимоги оплати спожитого природного газу за зобовязанням, зазначеним в п.1.1 зазначеного договору, до Нового кредитора переходять права вимоги стягнення всіх штрафних санкцій, інфляційних втрат та відсотків, повязаних з невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобовязань за зазначеним договором (п.1.2 договору про відступлення права вимоги).

25. В обґрунтування наведених в п.1 цієї постанови підстав поданої заяви про визнання наказу Господарського суду Луганської області №913/2225/13 від 05.03.2014р. у справі №913/2225/13 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення пені в сумі 118817,08грн., 3% річних у сумі 245998,43грн. та інфляційної індексації в сумі 55084,48грн, заявник зазначає набуття 30.11.2016р. чинності Законом України №1730-VIII «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (Закон №1730-VIII від 03.11.2016р.), відповідно до якого заборгованість за спожитий природний газ, пеня, 3% річних та інфляційна індексація (нараховані) підлягають списання. Своєю чергою, заявник зазначив, що 19.08.2017р. підприємство включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії (Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №215 від 19.08.2017р. (а.с.а.с.12-14).

25.1. Відповідач з метою врегулювання заборгованості направив заяву до Позивача з вимогою про списання боргу за договором №14/6981/12 від 13.11.2012р. (а.с.9), що складається з пені в сумі 118817,08грн., 3% річних у сумі 245998,43грн. та інфляційної індексації в сумі 55084,48грн., оскільки зазначені суми відповідно до п.3 ст.7 Закону №1730-VIII від 03.11.2016р. підлягають списанню, оскільки нараховані за прострочення розрахунку за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової енергії та надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

25.2. Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» листом №26-7677/1.8-17 від 27.10.2017р. щодо реалізації положень Закону №1730-VIII (а.с.а.с.10, 11) повідомив Відповідача про відмову списання боргу за договором №14/6981/12 від 13.11.2012р. (складається з пені, 3% річних ті інфляційних), оскільки Позивач безпосередньо не здійснював постачання природного газу договором поставки природного газу №9/4ТЕ від 30.09.2011р.

25.3. Місцевим судом було також встановлено, що борг за спожитий природний газ виник та був в повному обсязі погашений до набрання чинності цим Закон №1730 від 03.11.2016р. - до 30.11.2016р., що підтверджується актом звіряння розрахунків станом на 07.06.2017р. (сальдо на 30.06.2016р.) (а.с.8), а також актом звіряння розрахунків станом на 31.10.2017р. (а.с.7), підписаних, в тому числі, представником Позивача без жодних зауважень.

26. У запереченні на заяву боржника про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині, Позивач не заперечував проти викладених ним обставин (відсутність заборгованості станом на 30.11.2016р.), проте зазначив, що обовязковою умовою реалізації Закону України №1730-VIII від 03.11.2016р. є поставка природного газу саме Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»/ дочірньою компанією «Газ України» (договір поставки природного газу №9/4ТЕ від 30.09.2011р. укладався між Публічним акціонерним товариством «Луганськгаз»), що дублює за своєю суттю зміст апеляційної скарги.

27. Обставини, на які посилались сторони в обґрунтування своєї процесуальної позиції (п.п.25 і 26 цієї постанови), відображені в оскаржуваній ухвалі, підтверджуються матеріалами справи та в межах апеляційного провадження не заперечуються.

Відносно означених обставин місцевий суд розглянув спірні питання в контексті приписів ст.328 Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 №1730-VIII.

VІ. Оцінка апеляційного суду:

28. Відповідно до ч.2 ст.328 Господарського процесуального кодексу України, суд, визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

29. Як вірно було зазначено судом першої інстанції, 30.11.2016р. набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (Закон України 1730-VIII від 03.11.2016р.), відповідно до положень ч.3 ст.7 якого, на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

30. Враховуючи, що зобов'язання листопада 2011р. - квітня 2012р. були повністю виконані (вбачається, зокрема, з акту звіряння розрахунків станом на 07.06.2017р. (сальдо на 30.06.2016р.) та Позивачем не заперечується) до 30.11.2016р. (дати набрання чинності означеного Закону), а п.1.2 договору №9/4ТЕ від 30.09.2011р. визначає, що газ, який поставляється за цим договором використовується Відповідачем виключно для надання населенню та релігійним організаціям послуг з опалення та гарячого водопостачання, це, своєю чергою, свідчить про правомірність порушення питання щодо можливості застосування ч.3 ст.7 Закону України 1730-VIII від 03.11.2016р.

Наслідком такого застосування цієї норми є списання нарахованих на суму такої заборгованості та стягнутих за рішенням Господарського суду Луганської області від 06.11.2013р. у справі №913/2225/13 пені в сумі 118817,08грн., 3% річних в сумі 245998,43грн. та інфляційної індексації в сумі 55084,48грн.

31. Наразі, сутність заперечення Скаржника проти застосування означеної норми фактично зведені до довільного і помилкового тлумачення положень ст.ст.1 та 7 Закону України №1730-VIII від 03.11.2016р., яка у сукупності із ст.2 цього Закону вичерпно регламентує розглядувані правовідносини щодо списання пені, 3% річних та інфляційної індексації.

31.1. З аналізу вказаних норм випливає, що для висновку про здійснення списання відповідних нарахувань, визначених до стягнення в наказі Господарського суду Луганської області №913/2225/13 від 05.03.2014р., має бути наявність такої сукупності умов:

- базою для відповідних нарахувань має виступати кредиторська заборгованість за спожитий природний газ, використаний для виробництва та надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води;

- кредитором у правовідносинах щодо такої заборгованості має бути один з визначених Законом Постачальників природного газу (Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» або Державним підприємством «Газ України»), а боржником теплопостачальна або теплогенеруюча організація;

- означена заборгованість мала бути погашена до 30.11.2016р.

31.2. Місцевим судом означена сукупність умов встановлена належним чином, їх одночасне існування підтверджується матеріалами справи та Скаржником не заперечується і не спростовується, однак він наголошує на обовязковості додаткової умови факту постачання відповідного газу саме з боку Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

31.3. Апеляційний суд погоджується з позицією місцевого суду про те, що Закон України №1730-VIII від 03.11.2016р. не покладає можливість списання розглядуваних нарахувань в залежність від субєкта, який фактично здійснював постачання природного газу. Дійсно, в контексті визначеної мета такого закону за його преамбулою та приналежність вказаних в ньому Постачальників природного газу до державного сектору економіки, за рахунок майнових інтересів яких щодо отримання нарахувань Держава, здійснюючи списання, запроваджує заходи підтримки законом підприємств теплопостачання та теплогенерації, належність субєкту правовідносин Постачальника газу - визначається лише за ознакою приналежності йому права вимоги кредиторської заборгованості (безвідносно до підстав такої приналежності первісна, що набута безпосередньо за договором поставки природного газу, або похідна, що набута внаслідок цесії, як в даному випадку).

32. Помилковим є також висновок апелянта про неможливість застосування ст.328 Господарського процесуального кодексу України через існування між сторонами спору довкола правомірності застосування ч.3 ст.7 Закону України №1730-VIII від 03.11.2016р., оскільки визначене цією нормою списання здійснюється як безпосередній наслідок набуття чинності таким Законом і не вимагає будь-якого погодження з боку кредитора, на відміну від інших запроваджених цим Законом заходів з врегулювання заборгованості, які передбачають укладення договорів про організацію взаєморозрахунків.

33. Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість задоволення заяви Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради про визнання наказу Господарського суду Луганської області №913/2225/13 від 05.03.2014р. таким, що не підлягає виконанню в частині, оскільки обовязок сплати останнім визначених за цим наказом сум, виданого на підставі діючого судового рішення від 06.11.2013р. в справі №913/2225/17, відсутній з підстав необхідності застосування Закону України №1730-VIII від 03.11.2016р.

34. Оскільки доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують постановлення переглядуваної ухвали із порушеннями, які ст.277 Господарського процесуального кодексу України визначені у якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишається без задоволення, а оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

35. Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.129, 269 - 271, 273, 275-277, 281 284, 327 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ на ухвалу Господарського суду Луганської області від 29.05.2018р. у справі №913/2225/13 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Луганської області від 29.05.2018р. у справі №913/2225/13 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 08.08.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено та підписано 09.08.2018р.

Головуючий, суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надрук. 5 примірн.: 1,2,3 сторонам, органу виконання, 4-у справу, 5- ГСЛО

Надіслано судом до ЄДРСР 09.08.2018р.