ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2018 р. Справа № 922/1163/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Косенко К.Д.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп", м. Харків
про стягнення 1946251,16 грн.
за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність № 3355 від 30.10.2017)

відповідача - ОСОБА_2 (ордер серія ХВ № 000019 від 21.05.2018).

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця", м. Харків (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп", м. Харків (далі за текстом - відповідач) плату за користування вагонами у розмірі 1946251,16 грн. згідно з відкоригованими позивачем відомостями.

Позов обґрунтовано з посиланням на невиконання відповідачем умов договору про транспортно-експедиційне обслуговування від 28.01.2013 № 5908 та договору про подачу та забирання вагонів від 26.04.2013 № 0218 щодо своєчасного та повного проведення розрахунків за надані послуги у відповідності до зазначених договорів за період з 01.01.2016 по 31.12.2016

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.05.2018 позовну заяву Харківської міської ради, м. Харків прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 29.05.2018.

У підготовчих засіданнях 29.05.2018 та 18.06.2018 оголошувалась перерва.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.07.2018 відкладено розгляд справи на 17.07.2018 та продовжено строк підготовчого судового засідання на 30 днів.

В процесі розгляду справи на стадії підготовчого провадження відповідач надав суду відзив на позов (вх. № 15060 від 23.05.2018), в якому просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на те, що за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 ним в повному обсязі виконано свої зобовязання з оплати наданих послуг за договором про транспортно-експедиційне обслуговування від 28.01.2013 № 5908 та договором про подачу та забирання вагонів від 26.04.2013 № 0218, що підтверджується актами здавання-приймання виконаних робіт на загальну суму 627965,56 грн., які були оплачені відповідачем. Відповідач також вказує, що, оскільки дана судова справа стосується обставин, що відбулись у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, він вважає лист від 21.03.2013 № 298, порядок завантаження контейнерів на станції Білий Колодязь, акт обстеження умов роботи на під'їзній колії і станції примикання від 26.04.2013, неналежними доказами. Крім того, відповідач також вважає, що позивач при зверненні до суду з позовом по даній справі пропустив встановлений законом строк позовної давності, що має наслідком прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Також відповідач надав окрему заяву про застосування позовної давності (вх. № 15512 від 29.05.2018) в якій зазначає, з заявленої позивачем позовної заяви вбачається що вона випливає зі статуту Залізниць України та Правил користування вагонами і контейнерами (ст. 119-126 Статуту Залізниць України), щодо яких встановлено шестимісячний строк позовної давності. Відповідач зазначає, що позивачем при зверненні до суду з позовом по даній справі такий шестимісячний строк пропустив, що має наслідком прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Позивач надав до суду відповідь на відзив (вх. № 17073 від 13.06.2018), в яких уточнює власну правову позицію, викладену ним у позовній заяві, та спростовує доводи, викладені відповідачем у відзиві. Зокрема позивач зазначає, за період з 21.01.2016 по 20.12.2016 плата за користування вагонами по станції Білий Колодязь була сплачена Відповідачем у неповному розмірі. Позивач зазначає, що відповідач безпідставно не підписав 15.11.2017 відкориговану відомість плати за користування вагонами на суму 1621875,96 грн. без ПДВ, у звязку з чим вбачається порушення права Позивача на отримання доходу плати за користування вагонами за фактичний час користування вагонами на суму 1946251,16 грн. Позивач зазначає, що у відповідності до ст. 257 Цивільного кодексу України, строк позовної давності, в межах якого він має право звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права внаслідок порушення господарських зобовязань відповідачем згідно договору про транспортно-експедиційне обслуговування від 28.01.2013 № 5908, складає три роки, тобто позов в межах даної справи ним подано без пропуску такого строку. При цьому, позивач вважає, у відповідності до ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності в даному випадку починається від дати відмови відповідача підписати відомість плати за користування вагонами на станції Білий Колодязь 15.11.2017 на суму 1621875,96 грн., що підтверджують акти загальної форми (форма ГУ-23) від 15.11.2017 № № 494, 495.

Відповідач надав суду заперечення на відповідь на відзив (вх. № 17470 від 18.06.2018) в яких наполягає на тому, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню скорчений (шестимісячний) строк позовної давності, передбачений ст. 137 Статуту Залізниць України та ст. 315 ГК України. Відповідач вважає, що даний строк починає свій відлік з моменту складання позивачем акту ревізії від 21.03.2017, та відповідно сплинув 21.09.2017. Відповідач зазначає, що позивачем звернувся до суду з позовом тільки 02.05.2018, тобто з пропуском строку позовної давності. Також відповідач вказує на те, що акт ревізії від 21.03.2017, на який посилається позивач, стосується лише вагонів № 94812260 та № 94829322, тоді як про решту з 363 вагонів за користування якими також нараховано плату, відомості в акті відсутні. Відповідач вважає що кошти, які позивач просить з нього стягнути, за своєю правовою природою є збитками, тоді як позивачем не доведено ні протиправність дій відповідача, ні вину останнього, ні причинний звязок, ні розмір таких збитків.

Позивач звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів (вх. № 17581 від 18.06.2018), в якому просив суд витребувати у відповідача документ, що визначав порядок завантаження відповідачем контейнерів на під'їзний колії станції "Білий Колодязь" у період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.06.2018 клопотання Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця", м. Харків (вх. № 17581 від 18.06.2018) про витребування доказів задоволено; зобов'язано відповідача на наступне судове засідання у даній справі надати суду документ, що визначав порядок завантаження Товариством з обмеженою відповідальністю "Олімп", м. Харків контейнерів на під'їзний колії станції "Білий Колодязь" у період з 01.01.2016 по 31.12.2016; надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Олімп", м. Харків можливість надати додаткові пояснення з підстав наявності чи відсутності у відповідача технологічної можливості зняття контейнерів з вагонів на під'їздній колії станції Білий Колодязь у період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

На виконання вимог ухвали суду від 18.06.2018, відповідач надав суду письмові пояснення, в яких повідомив, що у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 відповідач при завантаженні вагонів керувався Статутом Залізниць України, Правилами користування вагонами і контейнерами, Цивільним та Господарським кодексами України, та не керувалося будь-якими документами прийнятими в 2013 році, зокрема порядком завантаження контейнерів на станції Білий Колодязь, затвердженим попереднім керівником підприємства відповідача.

Крім того, відповідач також звертає увагу суду на те, що надана позивачем «відкорегована» відомість щодо користування вагонами підписана працівником станції ОСОБА_3, який в свою чергу на протязі 2016 року також підписував відомості про користування вагонами, які позивач вважає помилковими.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.07.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті на 06.08.2018.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.08.2018 надано відповідачу можливість подати письмові пояснення (з посиланням на відповідні докази) стосовно: правових підстав користування Товариством з обмеженою відповідальністю "Олімп" вагонами та можливого звільнення від оплати такого користування з посиланням на п. 15 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999; правових підстав заявленого позову та його подання з пропуском встановленого законом строку позовної давності.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.08.2018 надано позивачу можливість надати суду письмові пояснення (з посиланням на відповідні докази) стосовно правових підстав користування відповідачем вагонами та можливого звільнення від оплати такого користування з посиланням на п. 15 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999; обставин складання та наявності у працівників станції повноважень на складання відомостей плати за користування вагонами; правових підстав нарахування додаткової оплати за корисування вагонами згідно з переліком зазначеним в розрахунку ціни позову, в контексті відомостей, зазначених в акті від 21.03.2017, щодо користування лише трьома вагонами; правових підстав заявленого позову та його подання в межах встановленого законом строку позовної давності.

В судовому засіданні 06.08.2018 оголошено перерву до 16.06.2018.

На виконання ухвал господарського суду Харківської області від 06.08.2018 позивач та відповідач надали суду письмові пояснення (вх. № 23445 від 14.08.2018 та вх. № 23689 від 16.08.2018) щодо питань зазначених в цій ухвалі.

На судове засідання 06.08.2018 прибули представники позивача та відповідача.

Представник позивача підтримує позицію, викладену в позовній заяві, просить суд її задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечує, просить в його задоволенні відмовити.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, між позивачем, як експедитором, та відповідачем, як клієнтом, укладено договір про транспортно-експедиційне обслуговування від 28.01.2013 № 5908 (далі договір про транспортно-експедиційне обслуговування; т. 1 а. с. 21-227), за умовами якого в рамках виконання договору клієнт доручає, а експедитор приймає на себе зобовязання здійснювати транспортно-експедиційне обслуговування клієнта та забезпечувати здійснення розрахунків за перевезення та додаткові операції, повязані з перевезенням, з наданням коду платника та коду вантажоодержувача/вантажовідправника Купянської дирекції залізничних перевезень.

Пунктом п. 2.1. договору про транспортно-експедиційне обслуговування передбачено обовязки експедитора за цим договором, в т.ч. виконувати експортно-імпортні і внутрішні перевезення вантажів, здійснювати транспортно-експедиційне обслуговування клієнта, забезпечувати ведення забезпечити ведення обліку вантажів та орендованих ТОВ «ОЛІМП» вагонів, що відправляються та надходять, їх інформаційне та документальне супроводження; здійснювати розрахунки за перевезення та додаткові операції, пов'язані з перевезеннями, з наданням коду платника та коду вантажоотримувача / вантажовідправника Куп'янської дирекції залізничних перевезень; надавати за додаткову плату в інтересах відповідача окремі види послуг, перелік, яких погоджено у Додатку № 1, який є невід'ємною частиною Договору.

Пунктом 3.1. договору про транспортно-експедиційне обслуговування визначено розмір плати за транспортно-експедиційне обслуговування, передбачене

Згідно з вимогами пункту 3.2. договору про транспортно-експедиційне обслуговування, клієнт здійснює платежі за перевезення вантажів, сплачує додаткові збори та штрафи, повязані з перевезенням, плату за користування вагонами, збір за оформлення внутрішнього транзитного документу (ВТД) та його електронної копії, за транспортно-експедиційні послуги через Купянську дирекцію залізничних перевезень Південної залізниці.

Пунктом 3.6. договору передбачено, що сторони здійснюють звірку розрахунків по факту виконання робіт, яку оформляють актом.

Пунктом 6.3 договору про транспортно-експедиційне обслуговування передбачено, що діяльність сторін регламентується діючим законодавством України, Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів, Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення, іншими нормативними актами, які регулюють міжнародні та внутрішні перевезення вантажів.

Згідно з п. 7.1. договору про транспортно-експедиційне обслуговування, цей договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2013 включно, а в частині взаєморозрахунків до повного їх завершення.

Додатковими угодами від 01.01.2016 та від 01.01.2017 сторони пролонгували строк дії договору про транспортно-експедиційне обслуговування до 31.12.2017.

Доповненням від 28.01.2013 до договору про транспортно-експедиційне обслуговування сторони узгодили вартість кожної з послуг, які позивач надає відповідачу в рамках цього договору.

Крім того, як свідчать матеріали справи, між позивачем (в договорі іменується - залізниця) та відповідачем (в договорі іменується - користувач) укладено договір про подачу та забирання вагонів № 0218 від 26.04.2013 (далі договір про подачу та забирання вагонів; т. 1 а. с. 28-331), яким сторони порядок здійснення подачі, розставлення на місця навантаження, вивантаження і забирання вагонів до місця складування вантажів на колію № 9, яка є власністю залізниці та примикає стрілочним переводом № 9 до колії № 1 станції Білий Колодязь і обслуговується локомотивом Залізниці.

Пунктом 10 договору про подачу та забирання вагонів передбачено, що час перебування вагонів на підїзній колії обчислюються з моменту подачі вагонів на підїзну колію до моменту отримання залізницею повідомлення користувача про готовність вагонів до забирання.

Згідно з пунктом 14 договору про подачу та забирання вагонів користувач колії сплачує залізниці плату:

- за подачу, забирання вагонів згідно з Тарифним керівництвом № 1;

- за користування вагонами (контейнерами) згідно з Правилами користування вагонами та контейнерами;

- за складування вантажів або примикання підїзної колії у смузі відведення;

- інші збори і плати згідно Тарифного керівництва №1 та за узгодженими тарифами.

Як свідчать матеріали справи в період з 01.01.2016 по 31.12.2016 позивач в рамках зазначений вище договорів надав відповідачу визначені даними договорами послуги на загальну суму 627965,56 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи щомісячними актами здавання-приймання виконаних робіт (т. 3 а. с. 25-36).

Дані щодо часу користування відповідачем вагонами та вартості такого користування відображалися сторонами в Відомостях плати за користування вагонами (т. 1 а.с. 53-108), що складалися сторонами в процесі виконання умов вищезазначених договорів.

Як свідчать матеріали справи, 14.11.2017 позивачем на адресу відповідача направлена телеграма, якою повідомлено, що по вантажовласнику (відповідачу) сформовано відомості плати за користування вагонами власності УГЦТС «Ліски» при навантаженні великовагових контейнерів із задвоєними операціями, виявленими під час ревізії фінансово-комерційної діяльності станції відповідно до акту № ЦКРУ Півд. Д-5 від 21.03.2017 та запропоновано направити вповноваженого представника відповідача для підписання відкорегованої відомості плати за користування вагонами на суму 1621875,96 грн. без ПДВ на станції Білий Колодязь 15.11.2017 об 10 год.00 хв.

В зазначений в телеграмі час представник відповідача не зявився. У відповідності до вимог ст. 129 Статуту залізниць України, Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, працівники залізничної станції Білий Колодязь для засвідчення цих обставин склали акти загальної форми (форма ГУ-23) від 15.11.2017 № 494, 495 (т. 1 а.с. 34), які, в контексті п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, є належними доказами для засвідчення таких обставин.

Як свідчать матеріали справи, підставами для формування позивачем вищезазначеної відкоригованої відомості плати за користування вагонами від 15.11.2017 (т. 1 а.с. 35-52) стали наступні обставини.

Протягом 2016 року на залізничну станцію Білій Колодязь на адресу відповідача прибували вагони з вантажем «власні контейнери» під навантаження продовольчими вантажами згідно з переліком. Зазначеними вагонами відповідач користувався під час перебування їх на колії № 9 залізничної станції Білий Колодязь. Відповідно до наданих суду копій відомостей плати за користування вагонами (т. 1 а. с. 53-10) загальний обсяг нарахованої та сплаченої відповідачем у 2016 році плати за користування 365 вагонами складав 24177,20 грн. без ПДВ.

За результатами проведення у 2017 позивачем внутрішніх контрольних заходів щодо фінансових розрахунків, що фактичний час користування вагонами відповідачем на підїзній колії по станції Білий Колодязь Південної залізниці не відповідає часу користування, зазначеному у відомостях плати за користування вагонами за 2016 рік.

Зокрема, відповідно до відомостей плати за користування вагонами за 2016 рік нарахування плати за користування вагонами відповідачу у кожному випадку надання послуг здійснювалось з оформленням 4 памяток про подавання/забирання вагонів, які передбачали: перша подавання вагону з вантажем «контейнер» на підїзну колію відповідача; друга забирання порожнього вагону (без контейнеру) з підїзної колії відповідача на станційні колії; третя подавання порожнього вагону (без контейнеру) на підїзну колію відповідача під навантаження; четверта забирання вагону з контейнером з-під навантаження продовольчим вантажем з підїзної колії відповідача.

Фактично, технологія виконання вантажних операції на підїзній колії відповідача не дозволяє забирання порожнього вагону (без контейнеру) з підїзної колії Відповідача на колії залізниці і, відповідно, подавання порожнього вагону (без контейнеру) на підїзну колію відповідача під навантаження. Зазначені обставини знайшли своє підтвердження в наступному.

Листом від 21.03.2013 № 298 (т. 1 а.с. 124) відповідач звернувся до позивача з проханням відкрити станцію Білий Колодязь для постійної роботи за параграфом 8Н, 10Н; в якому зазначив що відвантаження буде відбуватись за технологією критих вагонів без зняття контейнерів з платформ на підїзній колії відповідача.

В подальшому, за результатами розгляду вищезазначеного звернення відповідача, телеграмою Державної адміністрації залізничного транспорту від 13.06.2013 № ЦЗЛ-8/122 (т. 1 а.с. 126) внесені зміни до Тарифного керівництва № 4 залізниць України (а.с. 127), згідно з якими станція Білий Колодязь Південної залізниці відкривається для роботи за параграфом 8н 10н на під'їзній колії відповідача. Згідно з розділом 1 Тарифного керівництва визначено перелік комерційних операцій, які здійснюються роздільними пунктами (станціями, розїздами, постами та обгінними пунктами), в тому числі комерційна операція - «параграф 8 н» передбачає прийом та видачу вантажів у великотоннажних 20-футових контейнерах масою брутто 20 і 24 тони на підїзних коліях; комерційна операція - «параграф 10 н» передбачає прийом та видачу вантажів у великотоннажних контейнерах масою брутто 24 і 30 тони на підїзних коліях. В матеріалах справи (т. 1 а. с. 125) міститься порядок завантаження контейнерів на станції Білий Колодязь, затверджений керівником відповідача, який передбачає, що контейнери прибувають на спеціалізованих фітингових платформах (вагонах), які обладнані спеціальними вузлами для їх кріплення фітинговими упорами, після подачі платформ з контейнерами до підвищеної рампи завантаження здійснюється не механізованим способом; контейнери з платформ не знімаються, тобто навантаження здійснюється по варіанту навантаження критих вагонів. Крім того, у спільному акті позивача та відповідача від 26.04.2013 щодо обстеження умов роботи на під'їзній колії і станції примикання відображені умови роботи під'їзної колії відповідача і її технічне оснащення, відомостей про наявність на підїзній колії відповідача механізмів для зняття контейнерів з вагонів не має. Доказів, які встановлюють інший порядок розвантаження або завантаження контейнерів з фітингових платформ (вагонів) на підїзній колії відповідача з технологією зняття контейнерів, відповідачем не надано. Таким чином, зазначене свідчить що при прийомі вантажів в 2016 році відповідачем зазначений порядок не переглядався.

Додатково, в підтвердження невиконання вантажних операції (згідно другої, третьої памятки про подавання/забирання вагонів) по забиранню порожніх вагонів (без контейнерів) з підїзної колії відповідача на станційні колії та відповідно подавання порожніх вагонів (без контейнерів) на підїзну колію відповідача під навантаження контейнером, позивач надав маршрути маневрових локомотивних бригад, які виконували маневрову роботу по станції Білий Колодязь у період з 21.01.2016 по 20.12.2016, копії памяток про забирання вагонів від: 21.01.16 №5, 26.01.16 №7, 14.02.16 №10, 23.02.16 №12, 24.02.16 №13, 1.03.16 №17, 13.03. № 19, 17.03.16 № 20, 18.03.16 №22, 19.03.16 №23, 20.03.16 №25, 22.03.16 №27, 27.03.16 № 30, 05.04.16 № 33, 08.04.16 №34, 09.04.16 №37, 14.04.16 №40, 24.04.16 № 43, 25.04.16 № 44, 26.04.16 № 45, 26.04.16 №46, 27.04.16 № 47, 28.04.16 № 48, 04.05.16 №51, 05.05.16 №52, 7.05.16 №57, 08.05.16 №58, 10.05.16 №61, 10.05.16 № 60,15.05.16 №64, 20.05.16 № 68, 22.05.16 № 70, 23.05.16 №71, 28.05.16 № 75, 02.06.16 № 80, 05.06.16 № 83, 07.06.16 № 84, 07.06.16 № 85, 07.06.16 №96, 20.06.16 № 92, 26.06.16 № 94, 01.07.16 №100, 01.07.16 №110, 27.06.16 № 96, 29.06.16 № 97, 06.07.16 №102, 11.07.16 №105, 11.07.16 №106, 13.07.16 №107, 18.07.16 №109, 23.07.16 №113, 25.07.16 №114, 26.07.16 №115, 28.07.16 № 119, 31.07.16 № 123, 01.08.16 № 124, 04.08.16 №127, 05.08.16 №128, 06.08.16 №130, 08.08.16 №131, 09.08.16 №132, 10.08.16 №134, 11.08.16 №136, 14.08.16 №140, 16.08.16 №141, 20.08.16 №147, 20.08.16 №148, 22.08.16 №149, 22.08.16 №150, 26.08.16 №155, 27.08.16 №156, 29.08.16 №158, 30.08.16 №160, 02.09.16 №166, 02.09.16 №165, 03.09.16 №167, 05.09.16 №169, 08.09.16 №172, 11.09.16 № 177, 19.09.16 №183, 25.09.16 № 186, 26.09.16 №187, 06.10.16 № 189, 15.10.16 № 192, 17.10.16 №193, 18.10.16 №194, 21.10.16 №197, 26.10.16 №200, 29.10.16 №202, 05.11.16 №205, 11.11.16 № 208, 13.11.16 №209, 10.12.16 № 216, 11.12.16 №217, 13.12.16 № 218, копії памяток про подавання вагонів від 30.01.16 №8, 31.01.16 №9, 17.02.16 №11, 25.02.16 №14, 26.02.16 №15, 29.02.16 №16, 2.03.16 №18, 17.03.16 №23, 21.03.16 №26, 22.03.16 №28, 23.03.16 №30, 28.03.16 №33, 7.04.16 № 38, 29.03.16 №34, 08.04.16 № 41, 12.04.16 №44, 11.04.16 № 43, 14.04.16 №47, 15.04.16 № 48, 28.04.16 № 57, 06.05.16 №63, 29.04.16 №58, 04.05.16 №60, 05.05.16 № 62, 06.05.16 № 63, 11.05.16 №73, 18.05.16 №75, 10.05.16 №72, 18.05.16 № 76, 20.05.16 № 79, 20.05.16 № 79, 23.05.16 № 83, 25.05.16 №84, 18.05.16 № 77, 26.05.16 №85, 27.05.16 №86, 31.05.16 № 89, 30.05.16 № 88, 02.06.16 № 91, 02.06.16 №80, 03.06.16 №92, 07.06.16 № 96, 10.06.16 № 97, 15.06.16 № 99, 10.06.16 № 97, 13.06.16 № 98, 17.06.16 № 100, 23.06.16 №103, 30.06.16 №109, 01.07.16 № 110, 02.07.16 №112, 08.07.16 №114, 18.07.16 № 122, 15.07.16 №119, 20.07.16 №123, 25.07.16 №128, 26.07.16 №130, 22.07.16 №126, 26.07.16 №130, 27.07.16 №131, 28.07.16 №133, 29.07.16 №134, 01.08.16 №137, 02.08.16 №138, 05.08.16 №141, 17.08.16 №157, 08.08.16 №144, 10.08.16 №150, 09.08.16 №149, 12.08.16 №153, 15.08.16 №156, 18.08.16 №159, 22.08.16 №164, 23.08.16 №166, 17.08.16 №158, 25.08.16 №167, 26.08.16 №169, 26.08.16 №155, 30.08.16 №173, 30.08.16 №174, 30.08.16 №160, 01.09.16 №175, 02.09.16 №178, 02 05.09.16 №182, 07.09.16 № 183, 08.09.16 № 186, 08.09.16 №172, 13.09.16 №191, 14.09.16 №192, 09.09.16 №187, 15.09.16 №193, 21.09.16 №197, 27.09.16 №202, 07.10.16 № 204, 10.10.16 № 205, 19.10.16 №210, 21.10.16 №213, 24.10.16 №215, 27.10.16 №218, 02.11.16 № 221, 07.11.16 №225, 12.11.16 №228,14.11.16 №229, 17.11.16 №232, 16.11.16 №230,13.12.16 №237, 16.12.16 №239, 16.12.16 №242, 20.12.16 №244, а також зведену інформацію, в якій наведено порівняння часу роботи локомотивів по станції Білий Колодязь відповідно до маршрутів маневрових локомотивних бригад з часом здійснення вантажних операції (згідно другої, третьої памятки про подавання/забирання вагонів), які фактично не виконувались на користь відповідача.

Відсутність локомотивів на станції Білий Колодязь під час оформлення другої памятки на забирання порожнього вагону (без контейнеру) з підїзної колії відповідача на станційні колії та третьої памятки на подавання порожнього вагону (без контейнеру) на підїзну колію відповідача під навантаження, вказує про неможливість виконання зазначених вантажних операцій, а відповідно, свідчить про безперервність користування вагонами відповідачем з моменту оформлення першої памятки на подавання вагону з вантажем «контейнер» на підїзну колію відповідача до моменту оформлення памятки на забирання вагону з контейнером з-під навантаження продовольчим вантажем з підїзної колії відповідача.

Обставини щодо безперервності користування вагонами відповідачем з моменту оформлення першої памятки на подавання вагону з вантажем «контейнер» на підїзну колію відповідача до моменту оформлення памятки на забирання вагону з контейнером з-під навантаження продовольчим вантажем з підїзної колії відповідача також підтверджується висновками, викладеними в акті перевірки фінансово-господарської діяльності станції Білий Колодязь від 21.03.2017 № ЦКРУ Під. Д-5, в якому зокрема зазначено наступне:

«Згідно пункту 4 розділу II "Правил користування вагонами і контейнерами" передбачено, що "Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника" тобто початком відповідального простою є час подавання вагону (фітингової платформи) на підїзну колію ТОВ "Олімп" з порожнім власним контейнером, а закінченням простою є час повідомлення про готовність до забирання вагону із завантаженим контейнером з підїзної колії ТОВ "Олімп".

В порушення наведених вище нормативних документів прийомоздавальниками станції невірно формувались памятки про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, та замість двох памяток (одна на подавання під вивантаження, друга на забирання з-під навантаження, здвоєна операція), формувались чотири памятки, які передбачали: перша - подавання вагону з порожнім контейнером на підїзну колію під вивантаження, друга - забирання порожнього вагону з підїзної колії на станційні колії, третя - подавання порожнього вагону на підїзну колію під навантаження, четверта - забирання з-під навантаження. При цьому час простою вагону на станційних коліях не враховувався у відповідальний простій вантажовласника ТОВ "Олімп".

Враховуючи, що власні контейнери фізично не можуть бути зняті з вагону, вантаж - власні контейнери, прибув на адресу ТОВ "Олімп", та постійно знаходиться на вагоні, не має значення де простоювали вагони (на підїзній колії, чи на станційних коліях), вантажовласник ТОВ "Олімп" повинен сплатити залізниці плату за користування вагоном з моменту подавання вагону під навантаження контейнерів до моменту повідомлення про готовність до забирання вагону із завантаженим контейнером з підїзної колії ТОВ "Олімп".

Так, наприклад, згідно памятки про подавання вагонів № 177 02.09.2016 в 3:30 були подані під вивантаження вагони № 94812260, 94829322, з вантажем порожні власні контейнери, та згідно памятки № 165 02.09.2016 в 13:15 забрані з підїзної колії. По відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 № 02090590 була нарахована плата за 10 годин простою в розмірі - 50,60 грн. З 02.09.2016 в 13:15 до 14.09.2016 18:00 вагони (згідно памяток) знаходились на станційних коліях. Потім по памятці № 192 14.09.2016 в 18:00 були подані під навантаження на підїзну колію та забрані в завантаженому стані 15.09.2016 в 1 1:25. По відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 № 02090590 була нарахована плата за 17 годин прос тою в розмірі - 92,60 грн.

При цьому, замість 320 годин відповідального простою (з 02.09.2016 в 3:30 по 15.09.2016 11:15) на відповідальність вантажовласника було віднесено тільки 2 годин, та замість - 20 881,90 грн., нараховано - 143,20 грн. плати за користування вагонами. Під час ревізії нарахований недобір плати за користування вагонами власності УГЦТС "Ліски" при навантаженні великовантажних контейнерів під здвоєними операціями по вантажовласнику ТОВ "Олімп" за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 у розмірі - 1 646 459,30 грн. без ПДВ (ПДВ - 329 291,86 грн.), всього - 1 975 751,16 грн. які запропоновано стягнути начальнику станції встановленим порядком Нарахування наведені у додатку до акту № 6»

Позивач з посиланням на зазначені вище обставини щодо невірного формування памяток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 в процесі виконання між сторонами умов договорів, не підписання відповідачем в звязку з цим відкорегованої відомості плати за користування вагонами від 15.11.2017 (про що позивачем складено акти загальної форми (форма ГУ-23) від 15.11.2017 № 494, 495), та несплати за фактичний час користування вагонами за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 суми 1946251,16 грн., в тому числі ПДВ - 324375,19 грн., звернувся до господарського суду з позовом по даній справі в якому просить суд стягнути зазначену плату з відповідача на свою користь.

Однак, відповідач проти фактів безперервного користування ним вагонів з моменту оформлення першої памятки подавання вагону з вантажем «контейнер» на підїзну колію відповідача до моменту оформлення четвертої памятки на забирання вагону з контейнером з-під навантаження продовольчим вантажем з підїзної колії заперечує, зазначає, що всі памятки про подачу та забирання вагонів, оформлені у період з 21.01.2016 по 20.12.2016, були підписані представниками позивача і відповідача, а тому є належними доказами часу користування вагонами.

Крім того, відповідач наполягає на тому, що позивач пропустив шестимісячний строк позовної давності, встановлений для предявлення перевізником до вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення згідно ст. 315 Господарського кодексу України, статтею 137 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом ст. 76-77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з правочинів та інших договорів.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За змістом ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частина 4 ст. 306 ГК України визначає, що допоміжним видом діяльності, повязаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція.

Згідно з частиною 1 ст. 315 ГК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобовязується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати та організувати виконання визначених договором послуг, повязаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до статті 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Статтею 931 ЦК України передбачено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Закон «Про транспортно-експедиторську діяльність» визначає транспортно-експедиторську діяльність як підприємницьку діяльність з надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень вантажів.

Системний аналіз умов укладеного між сторонами договору про транспортно-експедиційне обслуговування від 28.01.2013 № 5908 свідчить про те, що зазначений договір за своєю правовою природою є договором експедирування, оскільки містить елементи, характерні для договору даного виду.

Посилання відповідача на те, що зазначений договір за своєю правовою природою є договором перевезення суд визнає позбавленими фактичного та правового обґрунтування.

Відповідно до пунктів 2.1.1., 2.1.2, 2.1.3 зазначеного договору, позивач як експедитор, зокрема здійснює перевезення вантажів, розрахунки за перевезення та додаткові операції, повязані з перевезенням, надає за додаткову плату в інтересах клієнта окремі види послуг згідно з переліком. В свою чергу, пунктом 3.2 договору передбачено, що відповідач, як клієнт здійснює, в тому числі, платежі за користування вагонами.

Дані умови договору узгоджуються з положеннями ст. 929 Цивільного кодексу України та ст. 316 Господарського кодексу України, які передбачають можливість виконання обов'язків експедитора перевізником та виконання ним послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до підпункту 13 пункту 6 Статуту публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735, надання транспортно-експедиторських послуг є напрямком діяльності товариства.

Згідно з вимогами ст. 119 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата.

Відповідно до пункту 4 Правил користування вагонами та контейнерами, затвердженого наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.99 відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із зауваженнями.

Обставини справи свідчать, що за період з 21.01.2016 по 20.12.2016 плата за користування вагонами по станції Білий Колодязь була сплачена відповідачем у неповному розмірі, а саме, на суму 24177,20 грн. без ПДВ. Відповідач безпідставно не підписав 15.11.2017 відкориговану відомість плати за користування вагонами на суму 1621875,96 грн. без ПДВ, не надав будь-яких обґрунтованих заперечень або зауважень з цього приводу, у звязку з чим вбачається порушення права експедитора, передбаченого пунктом 3.2 договору про транспортно-експедиційне обслуговування від 28.01.2013 № 5908 на отримання оплати за надані послуги за користування вагонами за фактичний час користування вагонами на суму 1946251,16 грн., в тому числі ПДВ - 324375,19 грн.

Посилання відповідача на те, що час фактичного користування ним вагонами підтверджується підписаними обома сторонами памятками про подачу/забирання вагонів форми ГУ-45 суд вважає безпідставними, оскільки матеріалами даної справи, зокрема актом ревізії фінансово-комерційної діяльності станції Білий Колодязь № ЦКРУ Півд. Д-5 від 21.03.2017, підтверджується факт невірного формування сторонами у справі памяток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, зокрема замість двох памяток (одна на подавання під вивантаження, друга на забирання з-під навантаження, здвоєна операція), формувались чотири памятки, які передбачали: перша - подавання вагону з порожнім контейнером на підїзну колію під вивантаження, друга - забирання порожнього вагону з підїзної колії на станційні колії, третя - подавання порожнього вагону на підїзну колію під навантаження, четверта - забирання з-під навантаження; при цьому час простою вагону на станційних коліях не враховувався у відповідальний простій вантажовласника ТОВ "Олімп".

В даному акті також зазначено, що власні контейнери фізично не можуть бути зняті з вагону, «вантаж - власні контейнери, прибув на адресу ТОВ "Олімп", та постійно знаходиться на вагоні, не має значення де простоювали вагони (на підїзній колії, чи на станційних коліях), вантажовласник ТОВ "Олімп" повинен сплатити залізниці плату за користування вагоном з моменту подавання вагону під навантаження контейнерів до моменту повідомлення про готовність до забирання вагону із завантаженим контейнером з підїзної колії ТОВ "Олімп"».

Суд зазначає та враховує той факт, що відповідачем в процесі розгляду даної справи обставини зазначені в акті № ЦКРУ Півд. Д-5 від 21.03.2017 належними та допустимими доказами не спростовані. Зокрема останній не надав суду будь-яких доказів наявності в нього технічної можливості зняття контейнерів з вагонів на підїзній колії відповідача у період з 21.01.2016 по 20.12.2016 за який позивачем нараховано плату за час фактичного користування вагонами.

До того ж, до матеріалів справи залучено лист відповідача до позивача від 21.03.2013 № 298 в якому він звернувся з проханням відкрити станцію Білий Колодязь для постійної роботи за параграфом 8Н, 10Н; та зазначив відвантаження буде відбуватись за технологією критих вагонів без зняття контейнерів з платформ на підїзній колії відповідача.

Крім того, в матеріалах справи (т. 1 а. с. 125) міститься порядок завантаження контейнерів на станції Білий Колодязь, затверджений керівником відповідача, який передбачає, що контейнери прибувають на спеціалізованих фітингових платформах (вагонах), які обладнані спеціальними вузлами для їх кріплення фітинговими упорами, після подачі платформ з контейнерами до підвищеної рампи завантаження здійснюється не механізованим способом; контейнери з платформ не знімаються, тобто навантаження здійснюється по варіанту навантаження критих вагонів.

До того ж, у спільному акті позивача та відповідача від 26.04.2013 щодо обстеження умов роботи на під'їзній колії і станції примикання відображені умови роботи під'їзної колії відповідача і її технічне оснащення, відомостей про наявність на підїзній колії відповідача механізмів для зняття контейнерів з вагонів не має.

Доказів, які встановлюють інший порядок розвантаження або завантаження контейнерів з фітингових платформ (вагонів) на підїзній колії відповідача з технологією зняття контейнерів, відповідачем суду не надано. В свою чергу, це свідчить про те, що зазначений порядок не переглядався та використовувався відповідачем в т.ч. у період з 21.01.2016 по 20.12.2016.

Щодо заяви відповідача про застосування до спірних правовідносин позовної давності суд зазначає наступне.

Як свідчить подана позивачем заява про застосування позовної давності (вх.. № 15512 від 29.05.2018) в ній відповідач наполягає на тому, що заявлений позивачем позов випливає зі Статуту залізниць України та Правил користування вагонами і контейнерами (ст. ст. 119-126 Статуту залізниць України) яким (ст. 137) встановлено шестимісячний строк позовної давності за позовами залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів. При цьому, відповідач вказує, що оскільки позивач дізнався про порушення свого права 21.03.2017 за результатами проведення ревізії Фінансово-комерційної діяльності станції Білий Колодязь, а з позовом по даній справі звернувся до суду лише 02.05.2018, останній, на думку відповідача, пропустив встановлений строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволення вказаного позову.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Статтею 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ст. 258 ЦК України, спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог.

Зокрема, спеціальна позовна давність тривалістю шість місяців передбачена, для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення (ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України).

Статтею 137 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 також передбачено, що позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців.

Як свідчать матеріали справи, підставою для подання позивачем позову по даній справі стало невиконання відповідачем своїх фінансових зобовязань за договором про транспортно-експедиційне обслуговування № 5908 від 28.01.2013

Даним договором зокрема передбачено що відповідач у справі здійснює на користь позивача 100% попередню оплату вартості перевезення та інших послуг (в т.ч. за користування вагонами), повязаних з процесом перевезення.

Як вже було зазначено вище, договір про транспортно-експедиційне обслуговування № 5908 від 28.01.2013 за своєю правовою природою є саме договором транспортного експедирування, а не перевезення, як про це помилкового зазначає відповідач. Як наслідок, за позовами, що виникають в звязку з невиконанням умов зазначеного договору діє загальна позовна давність тривалістю в 3 роки.

Заявлений позов стосується невиконання відповідачем своїх зобовязань з оплати за час фактичного користування вагонами за період з 21.01.2016 по 20.12.2016, про що позивачем 15.11.2017 складено відкориговану відомість плати за користування вагонами та акти № 494 та № 495 за формою ГУ-23.

Позивач звернувся з позовом по даній справі 02.05.2018, тобто в межах встановленого законом строку позовної давності щодо вимог про виконання своїх зобовязань за договором про транспортно-експедиційне обслуговування № 5908 від 28.01.2013.

При цьому, суд також вважає за необхідне зазначити про безпідставність посилань відповідача на те, що позивачем заявлено позов з пропуском шестимісячного строку позовної давності, встановленого ст. 137 Статуту залізниць України.

Відповідно до ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Порядок і умови користування вагонами і контейнерами парку залізниць України, парку залізниць інших держав, а також які належать підприємствам або орендовані ними визначають Правила користування вагонами і контейнерами, затверджені у відповідності із пунктом 5 Статуту залізниць наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, зареєстровані в Міністерстві юстиції України.

Пунктом 3 зазначених правил передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), ОСОБА_2 про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), ОСОБА_2 загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Пунктом 4 зазначених правил також передбачено, що відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із зауваженнями. Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника.

Плата за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу нараховується за Відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу (додаток 10), які оформляються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів. Відомості плати за користування вагонами, контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, Пам'ятки про подавання/забирання вагонів, Пам'ятки про видачу/приймання контейнерів, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами оформляються в електронному або паперовому вигляді. На вимогу вантажовласника йому надається копія Пам'ятки про подавання/забирання вагонів, Пам'ятки про видачу/приймання контейнерів.

Дійсно, про факт невірного формування памяток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 в процесі виконання між сторонами умов договорів, та про недобір плати за користування вагонами позивач дізнався з моменту складання акту ревізії фінансово-комерційної діяльності № ЦКРУ Півд. Д-5 від 21.03.2017.

Однак, акт ревізії фінансово-комерційної діяльності це документ яким уповноваженою особою встановлено певні факти та обставини за результатами такої ревізії, проте він за змістом п. 3-4 Статуту Залізниць України не документом за яким нараховується плата за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, а така плата нараховується виключно за Відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу.

Як вже було зазначено вище, відкориговану відомість про плату за користування вагонами складено 15.11.2017. Відповідач для підписання зазначеної відомості свого представника не направив, хоча позивач в передбаченому порядку направив на його адресу телеграму від 14.11.2017. У відповідності до вимог ст. 129 Статуту залізниць України, Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, працівники залізничної станції Білий Колодязь для засвідчення цих обставин склали акти загальної форми (форма ГУ-23) від 15.11.2017 № 494, 495, які, в контексті п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, є належними доказами для засвідчення таких обставин.

За таких обставин, саме з 15.11.2017, а не з 21.03.2017 як про це помилково зазначає відповідач, почав свій відлік строк позовної давності за вимогами про стягнення з відповідача плати за користування вагонами у розмірі 1946251,16 грн., оскільки саме з 15.11.2017 у позивача виникло право вимоги від відповідача цієї оплати в розумінні п. п. 3-4 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, і з моменту нездійснення такої оплати право позивача в даному випадку може вважатися порушеним.

Як вже було зазначено вище, позивач звернувся з позовом по даній справі 02.05.2018, тобто в межах шестимісячного строку позовної давності встановленого Статутом Залізниць України за вимогами що випливають із цього Статуту.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами факту користування відповідачем 365 вагонами в період з 21.01.2016 по 20.12.2016, часу такого користування, та розміру оплати за таке користування.

Зазначене зумовлює прийняття судом рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 1946251,16 грн. плати за користування 365 вагонами в період з 21.01.2016 по 20.12.2016.

Крім того, з урахуванням вимог ст. 123, 126, 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в 29193,77 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп» (адреса: 61140, Харківська обл., м. Харків, пр. Гагаріна, 119; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (адреса: 61052, м. Харків, вул. Євгена Котляра, 7; ; на р/р 5199 в філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 351823):

1946251,16 грн. плати за користування вагонами;

29193,77 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 21.08.2018 р.

Суддя ОСОБА_4