ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13 серпня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/114/16-г/3
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Чопка Ю.О.

при секретарі судового засідання Саловській О.А.

розглянувши заяву Приватного агропромислового підприємства "Білобожницьке" про відстрочку виконання рішення Господарського суду Тернопільської області

у справі №921/114/16-г/3

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" пров. Шевченка, 12, м. Київ

до відповідача: Приватного агропромислового підприємства "Білобожницьке" с. Білобожниця, Чортківський район, Тернопільська область

про cтягнення заборгованості в сумі 359 678, 98 грн.

За участю представників сторін:

стягувача: представник ОСОБА_1, довіреність №09/12/71 від 01.02.2018р.

боржника: директор ОСОБА_2

В порядку ст. 8 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Встановив:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 04.05.2016 позов задоволено повністю, стягнуто з Приватного агропромислового підприємства "Білобожницьке", с. Білобожниця, Чортківський район, Тернопільська область, 48530 (ідентифікаційний код 30787853) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", пров. Шевченка, 12, м. Київ, 01001 (ідентифікаційний код 00039002) 185956 грн. 35 коп. заборгованості по процентах, 100977 грн. 78 коп. інфляційних втрат на суму заборгованості по тілу кредиту, 72 744 грн. 85 коп. інфляційних втрат на суму заборгованості по процентах та 5 395 грн. 18 коп. судового збору.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01 листопада 2016 року рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.05.2016 у справі №921/114/16-г/3 залишено без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 24.07.2017 (суддя Стадник М.С.) заяву Приватного агропромислового підприємства "Білобожницьке" б/н та б/д про відстрочення виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.05.2016 у справі № 921/114/16-г/3 задоволено частково. Виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.05.2016 у справі №921/114/16-г/3 відстрочено до 31.12.2017.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11 вересня 2017 року ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 24.07.2017 у справі № 921/114/16-г/3 залишено без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

28 грудня 2017 року Приватне агропромислове підприємство "Білобожницьке" звернулося до суду із заявою про відстрочку виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 01.12.2016 у справі № 921/114/16-г/3 (вх.№23063).

Ухвалою від 02.01.2018р. (суддя Боровець Я.Я.) відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви Приватного агропромислового підприємства "Білобожницьке" про відстрочку виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.05.2016 (вх.№23063 від 28.12.2017) до повернення матеріалів справи №921/114/16-г/3 із суду касаційної інстанції.

У звязку із тим, що у судді Боровець Я.Я., який розглядав дану справу з 25.07.2018р., закінчилися повноваження судді, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2018р. заяву передано на розгляд судді Чопко Ю.О.

Ухвалою суду від 01.08.2018 року заяву Приватного агропромислового підприємства "Білобожницьке" про відстрочку виконання ухвали Господарського суду Тернопільської області від 01.12.2016 (вх. №23063 від 28.12.2017) у справі №921/114/16-г/3 прийнято до розгляду та призначено розгляд останньої на 13.08.2018р. о 15:30 год.

Представник боржника в судовому засіданні 13.08.2018 підтримав заяву про відстрочку виконання рішення та просить її задовольнити. На обґрунтування поданої заяви посилається на важкий матеріальний стан підприємства та звертає увагу суду на те, що в обробітку підприємства станом на 01.06.2011р. було 1514,0 га орної землі, а станом на 01.06.2012р. тільки 46,2 га, що не дає можливості вчасно розрахуватися з банком. Також зазначив, що в господарство утримує худобу на мясо, котру можливо буде реалізувати в грудні 2018 року, що дасть можливість погасити заборгованість перед банком, на підтвердження чого надав довідки Білобожницької сільської ради №749 від 15.12.2017, №750 від 15.12.2017р. та 748 від 15.12.2017. Також зазначив, що відповідно до листа Національного банку України №20-0009/64487 від 19.09.2017 у реєстрі позичальників відсутня інформація щодо простроченої заборгованості господарства. Також в обґрунтування поданої заяви посилається на фінансовий звіт за 2016 рік, відповідно до якого підприємство отримало 52 000 грн. збитків. Також повідомив, що, незважаючи на важкий фінансовий стан, підприємством було зменшено заборгованість на суму 102109,55 грн., погашено 5200 грн., що свідчить про бажання погасити заборгованість перед банком.

Представник стягувача у поданому відзиві на заяву №09-1/38 від 10.08.2018 (вх.№15442 від 10.08.2018) та в судовому засіданні 13.08.2018 та щодо поданої заяви заперечив повністю та зазначив, що приватному агропромисловому підприємству "Білобожницьке" вже надавалася відстрочка виконання рішення до 31.12.2017 року. Вважає, що чергова така заява не підлягає до задоволення, оскільки при зверненні з останньою Відповідач не навів жодних виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Також не навів жодних виняткових випадків та надзвичайних обставин, що виникли в силу якихось обєктивних (непереборних) чи незалежних від боржника обставин, а навів лише підстави, що мають виробничий характер та є наслідком його власної господарської діяльності та ризику, а сама відсутність грошових коштів у боржника не звільняє його від відповідальності за порушення зобовязання. Стягувач оспорив твердження ПАП "Білобожницьке" про наявність в нього худоби. При цьому посилався на ту обставину, що державними виконавцями Чортківського РВ ДВС в процесі примусового виконання рішення не виявлено грошових коштів та рухомого майна боржника, у звязку з чим накладено арешт при відсутності наведеного майна на нерухоме майно. Щодо посилань боржника на довідку НБУ від 19.09.2017 стягувач зазначив, що згідно п.1.2 Положення про єдину інформаційну систему "Реєстр позичальників" затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 27.06.2001 №245, Є1С "Реєстр позичальників" функціонує на добровільних засадах, і лише банки визначають, чи вносити інформацію до відповідного реєстру.

Стягувач вважає, що ПАП "Білобожницьке" не вживає заходів для погашення заборгованості, а навпаки бажає її уникнути. Так, при виконанні іншого рішення господарського суду Тернопільської області по справі №921/109/13-г про стягнення 213 012,46 грн. гри. заборгованості по кредиту у зведеному виконавчому провадженні шляхом звернення стягнення на заставне майно в кількості 12 одиниць с/г техніки, державним виконавцем Чортківського РВ ДВС 14.01.2015 встановлено відсутність 10 одиниць техніки, які директором ПАП "Білобожницьке" без відому банку були реалізовані, а кошти від незаконного продажу заставного майна не були направлені на погашення кредитної заборгованості, а використанні для інших власних потреб боржника. По даному факту Промінвестбанк звернувся до Чортківського РВ УМВС з заявою про кримінальне правопорушення в порядку ст. ст. 214-216 КПК України. Ухвалою Чортківського райсуду від 24.04.2015 року( справа №608/726/15-к) встановлено, що директор ПАП "Білобожницьке" ОСОБА_2 без згоди банку здійснив відчуження заставного майна та визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, вину у вчиненні злочину визнав у повному обсязі, згоден з правовою кваліфікацією своїх дій за ч.1 ст. 388 КК України, обвинувальний висновок не оскаржував, однак був звільнений від кримінальної відповідальності у звязку з закінченням строків давності по ст. 49 КК України по нереабілітуючих обставинах.

Стягувач оспорив твердження боржника сплату коштів в сумі 5200,00 грн., заявив, що гроші в такій сумі від боржника не надходили.

Просить суд відмовити в задоволення поданою боржником заяви.

Боржник проти доводів стягувача заперечив, однак будь-який письмових доказів на їх спростування не подав.

Розглянувши заяву про відстрочку виконання рішення господарського суду Приватного агропромислового підприємства "Білобожницьке" про відстрочку виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.05.2016 (вх. №23063 від 28.12.2017), суд прийшов до висновку, що заява не підлягає не задоволення.

При цьому суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. При цьому слід зазначити, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 331 ГПК, ця стаття не вимагає.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 331 ГПК України).

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Частиною 3 ст. 331 ГПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 ГПК України.

Згідно з п. 7.1.2, 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Крім цього, господарський суд також враховує можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все передбачає такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускає їх настання.

Таким чином, ухвала про відстрочку виконання судового рішення може бути винесена судом лише у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим.

При цьому, такі виняткові обставини визначаються судом з огляду на матеріали справи, у тому числі подані стороною докази на обґрунтування такої заяви.

Надані заявником у якості доказів наявності виключних обставин довідки Білобожницької сільської ради №749 від 15.12.2017, №750 від 15.12.2017р. та 748 від 15.12.2017, лист Національного банку України №20-0009/64487 від 19.09.2017, платіжне доручення №175 від 21.12.2017,фінансовий звіт за 2016 рік не є тими виключними обставинами, що унеможливлюють виконання судового рішення та не є підставою для задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду. Більше того, такі докази спростовуються стягувачем.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення випливає, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача так і заперечення відповідача, а також дотримуватися розумно встановленого строку відстрочки.

Приписами ч.ч.1-3 статті 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З матеріалів справи вбачається, що сама заборгованість, яка є предметом спору, виникла ще у 2016 році. Господарським судом вже відстрочувалось виконання рішення від 04.05.2016 року до 31.2.2017 року. Проте, до цього часу заявником не надано суду доказів вжиття будь-яких заходів щодо часткової оплати боргу.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи обмежений ст.331 ГПК України термін відстрочення виконання рішення (не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення) суд відмовляє в задоволенні заяви Приватного агропромислового підприємства "Білобожницьке" про відстрочку виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.05.2016 (вх. №23063 від 28.12.2017).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 74, 77, 79, 86, 234, 235, 331 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.В задоволенні заяви Приватного агропромислового підприємства "Білобожницьке" про відстрочку виконання рішення Господарського суду Тернопільської області у справі 921/114/16-г/3 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення та підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня складення її повного тексту (17.08.2018р.), через Господарський суд Тернопільської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - дресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя Ю.О. Чопко