ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року Справа № 926/1153/18

За позовом Кіцманської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Кіцманської міської ради м. Кіцмань

до 1. фізичної особи-підприємця Морозевича Степана Васильовича м. Кіцмань

2. фізичної особи-підприємця Морозевича Вадима Васильовича м. Кіцмань

про стягнення 12292,75 грн.

Суддя Бутирський А.А.

при секретарі Губчак І.Б,

Представники:

від позивача - не з'явився

від відповідача-1 - не з'явився

від відповідача-2 - не з'явився

У засіданні приймали участь

СУТЬ СПОРУ: Кіцманська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Кіцманської міської ради м. Кіцмань звернулася до господарського суду Чернівецької області з позовом до фізичної особи-підприємця Морозевича Степана Васильовича м. Кіцмань та фізичної особи-підприємця Морозевича Вадима Васильовича м. Кіцмань про солідарне стягнення з відповідачів 12292,75 грн. збитків, що виникли у результаті несплати відповідачами пайової участі у розвитку інфраструктури м. Кіцмань.

Ухвалою від 06.06.2018 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного провадження та призначено на 25.06.2018 р.

Ухвалою від 25.06.2018 р. розгляд справи відкладено на 06.08.2018 р.

06.08.2018 р. сторони не використали наданого законом права на участь у судовому засіданні, хоча і були повідомлені про час і місце слухання справи належним чином. При цьому неявка сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши подані документи, з'ясувавши обставини справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд

ВСТАНОВИВ:

29.03.2013 р. прийнято рішення № 45/3, яким затверджено «Положення про порядок залучення та встановлення розміру пайової участі (внеску) фізичних та юридичних осіб у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту міста Кіцмань» (далі-Порядок).

Згідно п. 1.3 Порядку дія цього Положення поширюється на всіх забудовників, незалежно від їх форми власності, які здійснюють в межах населеного пункту міста Кіцмань та адмінмежах міської ради будівництво (реконструкцію) об'єкту будь-якого призначення та які змінюють функціональне призначення об'єкті виробничого та невиробничого призначення, у т.ч. житлових приміщень на нежитлові.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту міста Кіцмань визначається у договору, укладеному з органом місцевого самоврядування (п. 2.1 Порядку).

Величина пайової участі встановлюється у розмірі 5 % від загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта містобудування на суму до 500 тис. грн. (п. 2.2 Порядку).

29.07.2015 р. Управлінням ДАБІ у Чернівецькій області зареєстровано декларацію № ЧВ71 про готовність до експлуатації будівництва магазину, пункту підготовки автомобілів до продажу та стоматкабінету (м. Кіцмань, вул. Космонавтів, 1/6), замовником будівництва вказано ФОП Морозевича Степана Васильовича та ФОП Морозевича Вадима Васильовича.

З метою спонукання замовників будівництва до укладення договору про пайову участь позивач двічі надіслав відповідачам листи, які містили оферту про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Кіцмань.

Однак, відповідачі відповідні договори не уклали.

За умовами ст. 4 Закону України «Про архітектурну діяльність» (від 20 травня 1999 року № 687-XIV) під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт.

Судом встановлено, що замовниками будівництва (реконструкції) є відповідачі, які діяли як фізичні особи-підприємці.

Відповідно до ст. 2 зазначеного Закону під забудовою території слід розуміти діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, реконструкцію існуючої забудови та територій.

Отже, відповідачі є замовниками і на них поширюється дія Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Ч. ч. 2, 3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Ч. 9 ст. 40 згаданого Закону визначено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь - не пізніше ніж 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

За змістом положень ч. 1 ст. 40 цього Закону порядок пайової участі у розвитку встановлюють органи місцевого самоврядування.

Як зазначено вище, позивачем прийнято відповідне рішення.

З огляду на викладене, аналіз положень ч. ч. 2, 3, 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та умов Порядку дає підстави для висновку, що обов'язок добровільно ініціювати укладення договору про пайову участь у зазначений строк покладено саме на замовника будівництва, оскільки цей обов'язок пов'язаний зі зверненням замовника до органу місцевого самоврядування.

Не укладення такого договору у вказаний вище період часу, законодавством не визначається правовою підставою звільнення забудовника від обов'язку укласти відповідний договір та від обов'язку сплатити пайовий внесок.

Згідно з декларацією про готовність об'єкта до експлуатації за № ЧВ71 від 29.07.2015 р. зафіксовано факт закінчення будівництва та прийняття в експлуатацію об'єкта.

Однак, відповідачі не виконали покладеного на них законодавством обов'язку щодо укладення договору про пайову участь і не зверталися до позивача з приводу укладення такого договору.

З огляду на це, ухилення замовників будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об'єкта нерухомого майна до експлуатації є порушенням зобов'язання, яке прямо передбачено чинним законодавством.

При цьому, невиконання такого зобов'язання не звільняє замовника будівництва від обов'язку укласти договір про пайову участь, у тому числі й після прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Аналогічна правова позиція вказана у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 р. справа № 3-1323гс16, від 01.02.2017 р. справа № 3-1441гс16.

Ч. ч. 5, 6 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд.

Відтак, розмір пайової участі, який мали сплатити відповідачі, складає 12292,75 грн.

Таким чином, у результаті невиконання свого обов'язку щодо укладання договору пайової участі, в порушення вимог ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку, відповідач не сплатив до місцевого бюджету відповідача кошти в сумі 30768,00 грн.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини.

Неправомірна бездіяльність відповідачів щодо його обов'язку взяти участь у створенні і розвитку інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідача до позивача із заявою про укладення відповідного договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої позивач був позбавлений права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди.

За таких обставин справи позов підлягає задоволенню. При цьому відповідачі мають сплатити по 6146,38 грн., оскільки у декларації про готовність об'єкта до експлуатації вони не розмежували, яка сума припадає на кожного окремо. У частині солідарного стягнення заборгованості з відповідачів слід відмовити, тому що у відповідачів не виникало солідарного обов'язку.

Судові витрати віднести на відповідачів, з вини якого спір безпідставно доведено до розгляду судом.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Морозевича Степана Васильовича, ідн. НОМЕР_1, АДРЕСА_1 на користь Кіцманської міської ради, , вул. Незалежності, 57, м. Кіцмань - 6146,38 грн. збитків.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Морозевича Вадима Васильовича, ідн. НОМЕР_2, АДРЕСА_1 на користь Кіцманської міської ради, , вул. Незалежності, 57, м. Кіцмань - 6146,38 грн. збитків.

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця Морозевича Степана Васильовича, ідн. НОМЕР_1, АДРЕСА_1 на користь Прокуратури Чернівецької області, , вул. Кордуби, 21-А, м. Чернівці - 881 грн. судового збору.

5. Стягнути з фізичної особи-підприємця Морозевича Вадима Васильовича, ідн. НОМЕР_2, АДРЕСА_1 на користь Прокуратури Чернівецької області, , вул. Кордуби, 21-А, м. Чернівці - 881 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09.08.2018 р.

Суддя А.А. Бутирський