ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

09 серпня 2018 року Справа № 915/613/18

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Європа-Транс ЛТД (76018, АДРЕСА_1; поштова адреса: 03170, м. Київ, вул. Перемоги, 20)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Салоха-П (54001, м. Миколаїв, вул. Садова, 1, офіс 216)

про: стягнення 20000,00 грн.

Суддя: Смородінова О.Г.

Секретар судового засідання: Ковальжи А.І.

Без участі представників учасників справи.

Суть спору:

18 червня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю Європа-Транс ЛТД звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 13.06.2018 (вх. № 7287/18) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Салоха-П суми грошових коштів у розмірі 20000,00 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: договору оренди транспортного засобу з екіпажем № 17/03-17 від 17.03.2017; актів приймання-передачі транспортного засобу з екіпажем від 01.05.2017, від 20.06.2017; акту виконання робіт (надання послуг) № 7914 від 19.06.2017; акту звірки взаємних розрахунків за період з 17.03.2018 по 01.06.2018; норм статей 509, 525, 546, 549, 625, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України та статей 175, 193, 230, 231 Господарського кодексу України, та мотивовані тим, що після часткової оплати актів виконаних робіт, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за оплату оренди за договором оренди транспортного засобу з екіпажем № 17/03-17 від 17.03.2017 станом на 13.06.2018 складає 20000,00 грн.

Ухвалою суду від 17.07.2018, після усунення недоліків позовної заяви, останню було прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/613/18; задоволено клопотання позивача, викладене в позовній заяві, про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та постановлено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження; визначено відповідачу 5-денний строк від дня отримання даної ухвали для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено на 01 серпня 2018 року об 11 год. 00 хв. встановлено сторонам строк для надати суду заяв по суті справи та інших заяв.

26.07.2018 до суду від позивача надійшли наступні документи:

- заява б/н і б/д (вх. № 9257/18 від 26.07.2018) на виконання вимог ухвали від 17.07.2018;

- клопотання б/н від 24.07.2018 (вх. № 9258/18 від 26.07.2018) про розгляд справи за відсутності позивача.

01 серпня 2018 року представники сторін в судове засідання не зявилися.

У той же час, суд прийняв до уваги прохання позивача, викладене в клопотанні б/н від 24.07.2018 (вх. № 9258/18 від 26.07.2018) щодо розгляду даної справи за його відсутності.

01 серпня 2018 року суд відкрив судове засідання та розпочав розгляд справи по суті.

За результатами проведеного судового заслання 01 серпня 2018 року суд оголосив перерву в судовому засіданні з розгляду по суті справи № 915/613/18 до 09 серпня 2018 року о 16 год. 30 хв.; а про час, дату і місце проведення судового засідання додатково повідомив сторін засобами телефонного звязку.

09 серпня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю Європа-Транс ЛТД звернулось до Господарського суду Миколаївської області з клопотанням б/н від 03.08.2018 (вх. № 10025/18) про зменшення розміру позовних вимог, в якому зазначає, що 24.07.2018 відповідачем було сплачено основну суму боргу в розмірі 20000,00 грн., у звязку з чим просить суд зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

09 серпня 2018 року представники сторін в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

09.08.2018 за результатами розгляду справи суд на підставі ст. 233 Господарського процесуального кодексу України підписав вступну та резолютивну частини ухвали.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2017 року між сторонами був укладений договір № 17/03-17 від 17.03.2017 оренди транспортного засобу з екіпажем, згідно з предметом якого позивач, як орендодавець, передав, а відповідач, як орендар, прийняв у платне тимчасове володіння та користування обєкт оренди, вказаний в п. 2.1 цього договору. Обєкт оренди передається разом з екіпажем, який його обслуговує (п. 1.1 договору).

Обєктом оренди відповідно до умов даного договору є: трактор John Deere 8320 (держ. номер НОМЕР_1), сівалка John Deere DB-24 (п. 2.1 договору).

Передача обєкта оренди орендареві здійснюється представниками сторін за актом приймання-передачі (п. 4.1 договору).

Строк оренди з 01.05.2017 по 20.06.2017 (п. 5.1 договору).

Розмір орендної плати становить: 444143,00 грн. (п. 6.1 договору).

Розрахунок за договором здійснюється орендарем в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок орендодавця в наступному порядку: після повернення техніки з оренди (п. 6.2 договору).

Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

Предметом даного позову виступила майнова вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми основного боргу внаслідок порушення останнім договірних зобов'язань по своєчасній сплаті орендних платежів.

Підставою договір оренди транспортного засобу з екіпажем № 17/03-17 від 17.03.2017, застосування статей 509, 525, 546, 549, 625, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України та статей 175, 193, 230, 231 Господарського кодексу України.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши обставини справи відносно норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов наступних висновків:

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Спірні відносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про оренду.

Так, відповідно до змісту частин 1 та 6 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 284 ГК України істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу. Строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать про те, що протягом дії вищенаведеного договору 01.05.2017 позивач передав відповідачу обєкт оренди, а відповідач 20.06.2017 повернув позивачу обєкт оренди, про що сторонами складено та підписано відповідні акти приймання-передачі транспортного засобу з екіпажем до договору оренди № 17/03-17 від 17.03.2017.

19 червня 2017 року позивачем оформлено акт виконання робіт (надання послуг) № 7914 від 19.06.2017 на суму 444143,00 грн.

За інформацією позивача, яка не спростована відповідачем, та відповідно до наданих в справу банківських виписок, останній частково оплатив акт виконаних робіт, а загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 13.06.2018 складала суму 20000,00 грн.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 ГПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідачем в спірних правовідносинах дійсно порушені норми та приписи чинного законодавства, в звязку з чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Водночас, надані суду позивачем докази (платіжне доручення № 413 від 24.07.2018 на суму 20000,00 грн.) свідчать про здійснення погашення відповідачем суми заборгованості перед позивачем після відкриття провадження в даній справі.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Отже, виходячи із системного аналізу вищевказаних норм в сукупності з наявними в матеріалах справи доказами, суд вважає, що у даній справі відсутній предмет спору у звязку з тим, що на час проведення судового засідання відповідачем у повному обсязі погашено заявлену позивачем до стягнення суму заборгованості за договором оренди транспортного засобу з екіпажем № 17/03-17 від 17.03.2017 в розмірі 20000,00 грн.

Таким чином, беручи до уваги наведені норми та обставини, провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Також суд звертає увагу позивача на наступне: ч. 4 ст. 231 ГПК України передбачено, що суд при закритті провадження у справі вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

За правилами п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила ухвалою суду, зокрема, в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційних та касаційних інстанціях.

Отже, правових підстав для стягнення з відповідача суми сплаченого позивачем судового збору у суду немає.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 86, 123 (ч. 2), 220, 231, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі № 915/613/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області.

Повний текст ухвали складено та підписано судом 10 серпня 2018 року.

Суддя О.Г. Смородінова