номер провадження справи 33/37/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

16.08.2018 справа № 908/949/18

за позовом: Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр.Соборний, 206)

до відповідача: Приватного підприємства Вітадент-Раунд (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 52)

про стягнення суми,

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 01/03-20/00381 від 12.02.2018р.;

від відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

В господарський суд Запорізької області надійшла позовна заява Запорізької міської ради до Приватного підприємства Вітадент-Раунд про стягнення суми збитків в розмірі 67884,60 грн.

Обґрунтовуючи позов позивач у якості правової підстави позову посилався на ст. ст. 4, 11, 15, 16, 22, 611, 612, 623, 638, 640-642, 646, 649, 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 59, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності. Вказує, що 05.03.2012 за № ЗП 2 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт на обєкті будівництва Реконструкція нежитлової будівлі (літ. Е, літ. Е' -2) по вулиці Кругова, 165 у м. Запоріжжі з розширенням за рахунок двоповерхової прибудови під виробничо інструментальну ділянку. Замовником будівництва є ПП Вітадент-Раунд. 01.11.2013 р. за № ЗП72 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про готовність обєкта до експлуатації.

Відповідач не прийняв участі у створенні та розвитку інфраструктури міста Запоріжжя і не перерахував до місцевого бюджету міста Запоріжжя кошти пайової участі.

Посилаючись на викладене, позивач просивпозов задовольнити.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.05.2018 р. відкрито провадження у справі № 908/949/18 за правилами загального позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 33/37/18. Підготовче судове засідання призначено на 26.06.2018р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.06.2018 р. відкладено підготовче засідання на 24.07.2018 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.07.2018 р. відмовлено у затвердженні мирової угоди від 16.07.2018 року, укладеної між Запорізькою міською радою та Приватним підприємством Вітадент-Раунд. Продовжено судовий розгляд.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.07.2018 р. закрито підготовче провадження у справі № 908/949/18, призначено справу до судового розгляду по суті на 16.08.2018 р.

Відповідач документи, зазначені в ухвалах від 21.05.2018 р., від 19.06.2018 р. та від 17.07.2018 р. не надав, процесуальним правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, про причини неявки суд не повідомив.

З метою повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання, судом на адресу відповідача (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 52 місцезнаходження згідно із Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), рекомендованою кореспонденцією надіслано копію ухвали господарського суду від 29.05.2018р. про відкриття провадження у справі, копію ухвали від 26.06.2018 р. про відкладення підготовчого засідання, копію ухвали від 24.07.2018 р. про призначення справи до розгляду по суті.

Наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення із відміткою про їх вручення свідчать, що вказані копії ухвал отримано уповноваженим представником відповідача 01.06.2018р., 02.07.2018 р. та 30.07.2018 р. відповідно.

Тобто в розумінні ст. 120 ГПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Таким чином, судом дотримано положення частин 2-4 ст. 120 ГПК України та ч. 5 ст. 242 ГПК України щодо повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового засідання та вчинення відповідної процесуальної дії шляхом вручення сторонам копій ухвал по даній справі в порядку визначеному ГПК України.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути справу за наявними матеріалами, за відсутності представника відповідача.

14.08.2018 р. на адресу суду від Запорізької міської ради (позивача) надійшло письмове клопотання (вих. б/н від 14.08.2018 р.), в якому позивач просить закрити провадження у справі № 908/949/18 у звязку із відсутністю предмету спору та відшкодувати йому за рахунок відповідача сплачену суму судового збору. Заява мотивована тим, що 13.06.2018 р. між відповідачем та Виконавчим комітетом укладено договір № 0983/18-П пайової участі щодо обєкту будівництва на суму 67884,60 грн. Крім того, платежами, здійсненими 26.06.2018 р. (на суму 33942,30 грн.) та 23.07.2018 р. (на суму 33942,30 грн.), відповідачем було сплачено кошти пайової участі в розмірі 67884,60 грн. Надходження коштів пайової участі в розмірі 67884,60 грн. до спеціального фонду бюджету міста Запоріжжя підтверджується листом Департаменту фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради за вих. № 02/2-15/1433 від 31.07.2018 р.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Присутній у судовому засіданні 16.08.2018 р. представник позивача, клопотання про закриття провадження у справі, підтримав у повному обсязі. Також, надав суду для огляду оригінал листа Департаменту фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради за вих. № 02/2-15/1433 від 31.07.2018 р.

У судовому засіданні 16.08.2018 р. винесено ухвалу про закриття провадження у справі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження по даній справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у звязку із відсутністю предмету спору.

Матеріали справи свідчать, що 05.03.2012 за № ЗП 2 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт на обєкті будівництва Реконструкція нежитлової будівлі (літ. Е, літ. Е' -2) по вулиці Кругова, 165 у м. Запоріжжі з розширенням за рахунок двоповерхової прибудови під виробничо інструментальну ділянку. Замовником будівництва є ПП Вітадент-Раунд.

24.12.2012 р. Запорізькою міською радою прийнято рішення № 77, яким затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, пунктами 1.4 та 1.5 якого, закріплено обовязок Замовника взяти участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя шляхом перерахування Замовником до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію до бюджету розвитку м. Запоріжжя..

Відповідно до п. 2.2 зазначеного Порядку розмір пайової участі у розвитку інфраструктури міста Запоріжжя з урахуванням інших передбачених цим Порядком відрахувань становить для нежитлових будівель та споруд - 10% загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта.

З огляду на викладене, територіальна громада міста Запоріжжя була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури міста Запоріжжя кошти в розмірі, визначеному в пункті 2.2. Порядку - 10% кошторисної вартості будівництва.

Згідно з пунктом 15 декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 01.11.2013 № ЗП 72, кошторисна вартість будівництва об'єкту становить 678 846,00 грн.

Як зазначено в позовній заяві, відповідач не прийняв участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Запоріжжя: знав про необхідність прийняття участі у створенні та розвитку інфраструктури міста Запоріжжя шляхом перерахування коштів пайової участі до місцевого бюджету міста Запоріжжя до моменту введення об'єкту в експлуатацію; мав можливість виконати свої зобов'язання; не виконав і не вжив дій, що свідчать про його намір виконати

зобов'язання. Відповідач всупереч вимогам законодавства зареєстрував декларацію про готовність об'єкту до експлуатації, не виконавши обов'язок щодо перерахування коштів пайової участі.

23.11.2015р. Запорізька міська рада в інтересах територіальної громади міста Запоріжжя з метою досудового врегулювання спору шляхом добровільного виконання зобов'язання відповідачем, звернулась до відповідача з вимогою про відшкодування збитків в розмірі внеску пайової участі (лист від 20.11.2015 вих. № 01/02-21/04618). До вимоги додано розрахунок та обґрунтування збитків, а також встановлено строк виконання - двадцятиденний термін з дня отримання даної вимоги. Вимогу отримано відповідачем -27.11.2015.

Відповідач вимогу позивача у цій справі щодо добровільної сплати 67884,60 грн. збитків завданих територіальній громаді м. Запоріжжя не виконав. Кошти у добровільному порядку не сплатив.

Позовна вимога про стягнення з Приватного підприємства Вітадент-Раунд суми збитків в розмірі 67884,60 грн., стала предметом судового розгляду у даній справі.

17.02.2011р. законодавчим органом держави Україна прийнято Закон України Про регулювання містобудівної діяльності № 3038-VІ (далі Закон № 3038-VІ), який набув чинності із 13.03.2011р.

Відповідно до Преамбули вказаного Закону, він (Закон) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Статтею 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності унормовано, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. (ч. 1). Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобовязаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті (ч. 2). Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (ч. 3 ст. 40). … Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому, не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності (ч. 5 ст. 40 Закону).

До пайової участі (ч. 4 ст. 40 Закону № 3038-VІ) у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва: 1) об'єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів; 2) будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення; 3) будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла; 4) індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 кв. метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках; 5) об'єктів комплексної забудови територій, що здійснюється за результатами інвестиційних конкурсів або аукціонів; 6) об'єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об'єктів соціальної інфраструктури; 7) об'єктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру; 8) об'єктів, передбачених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 р. з футболу (357-2010-п), за рахунок коштів інвесторів; 9) обєктів інженерної, транспортної інфраструктури, обєктів енергетики, звязку та дорожнього господарства (крім обєктів дорожнього сервісу); 10) обєктів у межах індустріальних парків на замовлення ініціаторів створення індустріальних парків, керуючих компаній індустріальних парків, учасників індустріальних парків.

Згідно із ч. 5 ст. 40 вказаного Закону, величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Частиною 6 ст. 40 Закону № 3038-VІ унормовано, що встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 1) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд; 2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків.

Органам місцевого самоврядування (ч. 7 ст. 40 Закону № 3038-VІ) забороняється вимагати від замовника будівництва надання будь-яких послуг, у т.ч. здійснення будівництва об'єктів та передачі матеріальних або нематеріальних активів (зокрема житлових та нежитлових приміщень, у т.ч. шляхом їх викупу), крім пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбаченої цією статтею, а також крім випадків, визначених ч. 5 ст. 30 цього Закону.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 40 Закону № 3038-VІ, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом 10 ти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками. У разі зміни замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму коштів, сплачених попереднім замовником відповідно до укладеного ним договору про пайову участь.

Договір про пайову участь (ч. 9 ст. 40 Закону № 3038-VІ) у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Кошти (ч. 10 ст. 40 Закону № 3038-VІ), отримані як пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, можуть використовуватись виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту.

Порядком залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя (затв. рішенням Запорізької міської ради від 24.12.12 № 77 (надалі Порядок) визначено, що його (Порядок) розроблено відповідно до ЦК України, Земельного кодексу України, Законів України Про місцеве самоврядування в Україні, Про регулювання містобудівної діяльності, а також Правил визначення вартості будівництва ДБН Д.1.1-1-2000, затв. наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 27.08.00 № 174 (п. 1.1.) та що він регулює організаційні та економічні відносини, повязані із залученням, розрахунком розміру, використанням коштів пайової участі замовників будівництва, реконструкції, капітального ремонту (далі - будівництво) у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя та укладення договорів про пайову участь (п. 1.2.).

Пунктом 1.5. Порядку (в редакції за спірний період) передбачено, що пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до бюджету розвитку м. Запоріжжя коштів для створення і розвитку вищезазначеної інфраструктури.

Згідно із п. 2.1. Порядку (у відповідній редакції), величина пайової участі у розвитку інфраструктури м. Запоріжжя визначається у договорі про участь замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, укладеному з виконавчим комітетом Запорізької міської ради, в особі міського голови, відповідно до встановленого цим Порядком розміру пайової участі, з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, та не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Запоріжжя.

Відповідно до п. 2.2. Порядку, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Запоріжжя з урахуванням інших передбачених цим Порядком відрахувань становить:

- для нежитлових будівель та споруд - 10 % загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта;

- для житлових будинків 4 % загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта.

Пунктом 2.7. Порядку унормовано, що розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Запоріжжя визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації виконавчим комітетом звернення замовника про укладення договору про пайову участь замовників у створені інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками.

Згідно із п. 3.3 Порядку, замовник, який має намір укласти Договір, зобов'язаний звернутися з заявою до міського голови.

Відповідно до п. 3.6. вказаного Порядку, договір про участь замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя (Договір про пайову участь) укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Пунктом 3.7. Порядку визначено, що величина пайової участі у розвитку інфраструктури, розрахована на основі нормативів для одиниці створеної потужності, може бути уточнена шляхом проведення розрахунку пайової участі з урахуванням фактичної загальної кошторисної вартості будівництва. Внесення змін до розрахунку величини пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста оформлюється шляхом укладання додаткової угоди.

Згідно п. 4.1. Порядку, кошти пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя сплачуються в повному обсязі до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається Договором.

Розділом 5 Порядку визначені умови звільнення від сплати участі у розвитку інфраструктури міста.

Наявні матеріали справи № 908/949/18 свідчать, що ПП Вітадент-Раунд, як замовник на об'єкті будівництва - Реконструкція нежитлової будівлі (літ. Е, літ. Е' -2) по вулиці Кругова, 165 у м. Запоріжжі з розширенням за рахунок двоповерхової прибудови під виробничо інструментальну ділянку, станом на дату подання позовної заяви, не зверталось у встановленому законом порядку до Запорізької міської ради (Запорізького міського голови) щодо укладення Договору про пайову участь.

Крім того, матеріали справи свідчать, що ПП Вітадент-Раунд (замовник будівництва), станом на дату подання позовної заяви, не укладено із Запорізькою міською радою договір про пайову участь відповідно до ст. 40 Закону № 3038-VІ та Порядку, та на вимогу Запорізької міської ради не виконано свого обов'язку зі створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальної громади міста Запоріжжя (не сплачено пайовий внесок).

У звязку з чим, Запорізька міська рада звернулась до господарського суду Запорізької області із позовом про стягнення збитків у розмірі 67884,60 грн., що і є предметом позовних вимог у цій справі.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) унормовано, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у т.ч. боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у т.ч. кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Підстави виникнення господарських зобов'язань визначені в ст. 174 ГК України. Так, зокрема, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ст. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1). Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2). Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3).

За ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків …

За змістом ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки. Збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності у діях відповідача усіх елементів складу цивільного правопорушення суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України (ЦК України) збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Господарським кодексом України, а саме ч. 1 ст. 216, передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

На кредитора покладено обовязок доведення факту невиконання або неналежного виконання зобовязання, прямого причинного звязку між порушенням зобовязанням і завданими збитками і їх розмір, на боржника відсутність вини (ст. ст. 614, 623 ЦК України).

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного звязку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) повязана зі збитками.

Встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Питання про наявність або відсутність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

При відшкодуванні збитків застосовуються загальні умови відшкодування шкоди визначені ст. 1166 ЦК України, які передбачають, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2).

Отже, відповідальність за порушення зобовязання у вигляді відшкодування збитків настає за наявності таких умов: протиправної дії чи бездіяльності особи; заподіяння збитків в результаті такої дії чи бездіяльності особи; причинного звязку між протиправною дією чи бездіяльністю особи та заподіяними збитками; вини боржника.

Як свідчать матеріали справи, відповідач, станом на дату подання позовної заяви до суду, не прийняв пайової участі у створенні та розвитку інфраструктури міста Запоріжжя, не уклав договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, що свідчить про його бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством (ст. 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності) обов'язкових дій щодо такого звернення та укладення договору.

Таким чином, неправомірна бездіяльність відповідача щодо його обов'язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідача до позивача із заявою про укладення такого договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Запорізька міськрада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди.

При цьому наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв'язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача.

Згідно з пунктом 15 декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 01.11.2013 № ЗП 72, кошторисна вартість будівництва об'єкту становить 678 846 гри. 00 коп.

Розрахунок величини пайової участі, яка дорівнює величині збитків, завданих в наслідок не прийняття пайової участі, здійснюється на підставі даних про кошторисну вартість будівництва об'єкту, зазначену замовником, згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами за формулою:

ПУ = ( ЗКВБ - Вз - Вбм - Вім )х 10%, де:

ПУ - пайова участь, грн.;

ЗКВБ - загальна кошторисна вартість будівництва, грн.;

Вз - витрати, пов'язані з придбанням та виділенням земельної ділянки, грн.;

Вбм - витрати, пов'язані зі звільненням будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, гри.;

Вім - витрати на влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій, грн.;

10 % розмір пайової участі від загальної вартості будівництва, визначений згідно з Порядком.

Відповідно до розрахунку величина збитків за неприйняття пайової участі у розвитку інфраструктури міста Запоріжжя становить:

ПУ - 67 884 грн. 60 коп.

ЗКВБ - 678 846 грн. 00 коп.

Вз - 00 грн. 00 коп.

Вбм - 00 грн.00 коп. Вім - 00 грн. 00 коп.

ПУ = 678 846 грн. 00 коп. х 10% = 67 884 грн. 60 коп.

Відповідач не надав суду доказів неправомірності розрахунку позивача та контррозрахунку заявленої до стягнення суми збитків.

Перевіривши розрахунок позивача щодо суми збитків суд знаходить його правомірним та таким, що відповідає вимогам ч. 6 ст. 40 Закону № 3038-VІ, а також пункту 2.2. Порядку (у відповідній редакції).

З огляду на викладене, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача збитків в розмірі 67884,60 грн., правомірною.

Разом з тим, після подання позовної заяви, відповідач в повному обсязі сплатив суму збитків в розмірі 67884,60 грн., що підтверджується Інформацією Департаменту фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради (вих. № 02/2-15/1433 від 31.07.2018 р.), копія якої долучена до матеріалів справи.

Також, як зазначено позивачем, 13.06.2018 р. між відповідачем та Виконавчим комітетом укладено договір № 0983/18-П пайової участі щодо обєкту будівництва на суму 67884,60 грн., копія якого міститься в матеріалах справи.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, провадження по справі за позовом про стягнення суми 67884,60 грн. збитків, слід закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у звязку із відсутністю предмету спору.

Відповідно до частини 4 статті 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України Про судовий збір.

Так, частиною 1 статті 7 вказаного Закону встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: &?о;…&?м; 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, із урахуванням ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачений судовий збір в сумі 1762,00 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету за наявності відповідної заяви.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 165, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 908/949/18 за позовом Запорізької міської ради, м. Запоріжжя до Приватного підприємства Вітадент-Раунд, м. Запоріжжя про стягнення суми збитків в розмірі 67884,60 грн. - закрити.

Видати ухвалу на повернення із державного бюджету України Запорізькій міській раді (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, ) суми 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору сплаченого платіжним дорученням № 415 від 05.05.2018 р. за наявності відповідної заяви.

Ухвала набирає законної сили 20.08.2018 р. та відповідно до ст. 235, п. 6 ч. 1 ст. 255, пп. 17.5 п. 17 розділу XI Перехідних положень ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя М.В. Мірошниченко