ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2018р. Справа №914/810/18

За позовом: Представництва Американського Об`єднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу, м. Львів,

до відповідача 1: Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські традиції», м. Львів,

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Кабінет Міністрів України, м. Київ,

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_1 культури України, м. Київ,

третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_1 закордонних справ України, м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, м. Львів,

про: визнання недійсними ухвал Львівської міської ради №2594 від 16.11.2017 та №2918 від 25.01.2018, скасування державної реєстрації права постійного користування на земельні ділянки; скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки; скасування записів про проведену державну реєстрацію права комунальної власності земельних ділянок; скасування записів про проведену державну реєстрацію права постійного користування на земельні ділянки.

Суддя Козак І.Б.

при секретарі Гелеш Г.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3 представник (довіреність №б/н від 21.11.2017р.),

ОСОБА_4 директор,

ОСОБА_5 представник (довіреність №б/н від 21.11.2017р.),

від відповідача 1: ОСОБА_6 представник (довіреність №2901/вих-45 від 17.01.2018р.),

від відповідача 2: не зявився,

від третьої особи 1 на стороні позивача: не зявився,

від третьої особи 2 на стороні позивача: не зявився,

від третьої особи 3 на стороні позивача: не зявився,

від третьої особи на стороні відповідача: не зявився.

вільний слухач: ОСОБА_7

На розгляд господарського суду Львівської області Представництвом Американського Обєднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу подано позов до відповідача 1 - Львівської міської ради та відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські традиції» про визнання недійсними ухвал Львівської міської ради №2594 від 16.11.2017 та №2918 від 25.01.2018, скасування державної реєстрації права постійного користування на земельні ділянки; скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки; скасування записів про проведену державну реєстрацію права комунальної власності земельних ділянок; скасування записів про проведену державну реєстрацію права постійного користування на земельні ділянки.

Ухвалою суду від 08.05.2018р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду. Ухвалою суду від 13.07.2018р. продовжено строк підготовчого провадження. Ухвалою суду від 13.08.2018р. закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 20.08.2018р.

20.08.2018р. відбувається розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 20.08.2018р. представник позивача заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримав, просив:

1. Визнати недійсною ухвалу Львівської міської ради №2594 від 16.11.2017 «Про надання ТзОВ «Львівські традиції» дозволу на виготовлення технічних документації зі землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вул.Федорова, 23 та вул.Федорова 28»;

2. Визнати недійсною ухвалу Львівської міської ради № №2918 від 25.01.2018 «Про затвердження ТзОВ «Львівські традиції» технічних документації зі землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вул.Федорова, 23 та вул.Федорова 28».

3. Скасувати державну реєстрацію права комунальної власності Львівської міської ради на земельну ділянку площею 0, 0661га, що на вул.Федорова, 23 у м. Львові, кадастровий №:01:002:0013, реєстраційний №101 від 07.03.2018р.

4. Скасувати запис про проведену державну реєстрацію права комунальної власності Львівської міської ради, , на земельну ділянку площею 0, 0661га, що на вул.Федорова, 23 у м. Львові, кадастровий №:01:002:0013, реєстраційний №101 від 07.03.2018р.

5. Скасувати державну реєстрацію права комунальної власності Львівської міської ради, , на земельну ділянку площею 0, 0909га, що на вул.Федорова, 28 у м. Львові, кадастровий №:01:002:0014, реєстраційний №101від 07.03.2018р.

6. Скасувати запис про проведену державну реєстрацію права комунальної власності Львівської міської ради, , на земельну ділянку площею 0, 0909га, що на вул.Федорова, 28 у м. Львові, кадастровий №:01:002:0014, реєстраційний №101від 07.03.2018р.

7. Скасувати державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою площею 0, 0661га, що на вул.Федорова, 23 у м. Львові, кадастровий №:01:002:0013, реєстраційний №101 від 07.03.2018р. за ТзОВ «Львівські традиції», код ЄДОПОУ 41326759.

8. Скасувати запис про проведену 07.03.2018р. державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою площею 0, 0661га, що на вул.Федорова, 23 у м. Львові, кадастровий №:01:002:0013, реєстраційний №101 від 07.03.2018р. за ТзОВ «Львівські традиції», код ЄДОПОУ 41326759;

9. Скасувати державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою площею 0, 0909га, що на вул.Федорова, 28 у м. Львові, кадастровий №:01:002:0014, реєстраційний №101від 07.03.2018р. за ТзОВ «Львівські традиції», код ЄДОПОУ 41326759;

10. Скасувати запис про проведену 07.03.2018р. державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою площею 0, 0909га, що на вул.Федорова, 28 у м. Львові, кадастровий №:01:002:0014, реєстраційний №101від 07.03.2018р. за ТзОВ «Львівські традиції», код ЄДОПОУ 41326759.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідачем 1 неправомірно передано відповідачу 2 земельні ділянки на вул.Федорова, 23 та вул.Федорова 28, оскільки на цих земельних ділянках відсутні обєкти нерухомості, що є необхідною умовою застосування ст. 120 ЗК України. На земельній ділянці площею 0,0909га по вул.Федорова, 28, кадастровий №:01:002:0014 є лише обєкт незавершеного будівництва. Крім того, державна реєстрація права власності на обєкт незавершеного будівництва по вул.Федорова, 28 є предметом спору у справі №914/2006/17, рішення у якій ще не прийнято. Земельні ділянки на вул.Федорова, 23 та вул.Федорова 28 є землями державної власності, категорія землі історико-культурного призначення, розташування в межах Державного історико-архітектурного заповідника у м. Львові, внесеного в Реєстр світової спадщини ЮНЕСКО 1988р. Дані обставини встановлені рішеннями судів у справа №5015/5589/11, 914/1541/15, 910/28297/14. Розпорядження землями державної власності належить до повноважень Кабінету міністрів України за погодженням з Верховною радою України, відтак, відповідач 1 порушив вимоги ч.8 ст.122, ч.9 ст.149, ст.150 ЗК України, вийшовши за межі своїх повноважень при прийнятті оскаржуваних рішень. Також при прийнятті ухвал №2594 від 16.11.2017р. та №2918 від 25.01.2018р. порушила вимоги ч.ч.1,2,6,7 ст.20 ЗК України, передавши ділянки не за цільовим призначенням: оскільки земельні ділянки передавались для використання не за цільовим призначенням, а передбачалася його зміна, то відповідно до ст.20 ЗКУ та ст.50 ЗУ «Про землеустрій» необхідно провести розробку проекту землеустрою щодо відведення ділянки зі зміною її цільового призначення. Проте відповідачами 1 та 2 у порушення зазначених вище вимог законодавства цього не було зроблено, ЛМР змінено цільове призначення земель на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Враховуючи неведені вище обставини, державна реєстрація права постійного користування цими двома земельними ділянками підлягає скасуванню, як і записи про проведену державну реєстрацію такого права.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні 20.08.2018р. проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов (вх.№20171/18 від 05.06.2018р.) (а.с.146-158, т.2). Зазначив, що у позивача у даній справі відсутні правові підстави для предявлення позову, оскільки ні обєкт незавершеного будівництва, ані земельні ділянки не належать позивачу. Надання спірних ділянок відповідачу 2 відповідачем 1 було виключною компетенцією ЛМР, оскільки ці ділянки відносяться до земель комунальної власності, відтак відповідач 1 при прийнятті оскаржуваних рішень не вийшов за межі своїх повноважень.

Відповідач 2 у судовому засіданні 20.08.2018р. проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві (вх.№21717/18 від 13.06.2018р., а.с.175-177, т.2). зазначив, що позивачем не обгрунтовано наявністю у нього права на спірні земельні ділянки чи бажання здобути таке право, не зазначено обставин, що дозволяли б стверджувати про наявність охоронюваного законом інтересу. Зазначив, що ЛМР, приймаючи оскаржувані ухвали №2594 від 16.11.2017р. та №2918, не порушила прав/охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Станом на день подання позову державна реєстрація права постійного користування земельними ділянками площею 0, 0661га, що на вул.Федорова, 23 у м. Львові, кадастровий №:01:002:0013 та площею 0, 0909га, що на вул.Федорова, 28 у м. Львові, кадастровий №:01:002:0014 не відбулася і в матеріалах справи відсутні докази такої реєстрації.

Представник третьої особи 1,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, Кабінету Міністрів України у судове засідання 20.08.2018р. не зявився, причин неприбуття не повідомив.

Представник третьої особи 2,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, ОСОБА_1 культури України у судове засідання 20.08.2018р. не зявився, причин неприбуття не повідомив.

Представник третьої особи 3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_1 закордонних справ України у судове засідання 20.08.2018р. не зявився, причин неприбуття не повідомив.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, у судове засідання 20.08.2018р. не зявився, причин неприбуття не повідомив. 18.05.2018р. надіслав пояснення на позовну заяву (вх.№17724/18 від 18.05.2018р.), у якому проти позовних вимог заперечив повністю. Зазначив, що державний реєстратор встановлює виключно відповідність поданих документів вимогам законодавства і не досліджує обставин, які їм передували чи призвели до цих дій. Жодних порушень при проведенні державної реєстрації не було допущено. Просив також розглядати справу за відсутності представника ОСОБА_2.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, суд встановив таке.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.10.2014р. у справі №5015/5589/11 ухвали ЛМР від 14.04.2005р. та від 24.05.2007р. №885 було визнано недійсними з підстав перевищення ЛМР повноважень щодо здійснення управлінням історико-культурними заповідниками державного (національного) значення, порушення порядку зміни цільового призначення землі, відсутності повноважень міської ради на розпорядження земельними ділянками.

Постановою ВГСУ від 25.11.2014р. у справі №5015/5589/11 підтверджено належність земельних ділянок на вул.Федорова, 23 та 28 у м. Львові до земель державної власності.

16.11.2017р. Львівською міською радою прийнято ухвалу №2594 «Про надання ТзОВ «Львівські традиції» дозволу на виготовлення технічних документації зі землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вул.Федорова, 23 та вул.Федорова 28».

25.01.2018р. Львівською міською радою прийнято ухвалу №2918 «Про затвердження ТзОВ «Львівські традиції» технічних документації зі землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вул.Федорова, 23 та вул.Федорова 28».

07.03.2018р. державним реєстратором проведено державну реєстрацію права комунальної власності земельної ділянки кадастровий №:01:002:0013, реєстраційний №101 від 07.03.2018р.

07.03.2018р. державним реєстратором проведено державну реєстрацію права комунальної власності земельної ділянки кадастровий №:01:002:0014, реєстраційний №101 від 07.03.2018р.

При вирішенні спору суд керувався такими нормами права.

Щодо інтересу позивача у цій справі, то суд бере до уваги пояснення позивач з цього приводу та зазначає таке.

Відповідно до Статуту Обєднання Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу, метою діяльності є: сприяння освіти громадськості, щодо стану дискримінації та упередження проти осіб єврейської національності та реалізація цілей- релігійних, благочинних, наукових, літературних, просвітницьких…; відповідно до Статуту Представництва Американського обєднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу, зареєстроване 08.06.2000р. та свідоцтва про реєстрацію основною метою діяльності є проведення моніторингу ситуації з дотримання прав людини, сприяння гармонізації міжнаціональних та міжрелігійних відносин, надання різноманітної гуманітарної допомоги, сприяння покращенню освіти … Судом встановлено, що охоронюваний законом інтерес стосується права на розвиток етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності позивачів як національної меншини України (ст. 11 Конституції України); 2) права на збереження історичних пам'яток та інших об'єктів, що становлять культурну цінність (стаття 54 Конституції України); 3) права на розвиток національних культурних традицій, відзначення національних свят, сповідування своєї релігії (стаття 6 Закону України Про національні меншини в Україні); 4) права на збереження життєвого середовища у місцях їх історичного й сучасного розселення (ст. 10 Закону України Про національні меншини в Україні); 5) інтерес до прагнення користування конкретним матеріальним та нематеріальним благом, зумовлене загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкованого у суб'єктивному праві простого легітимного дозволу на розвиток етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності апелянта як національної меншини України, збереження історичних пам'яток та інших об'єктів, що становлять культурну цінність, розвиток національних культурних традицій, відзначення національних свят, сповідування своєї релігії, збереження життєвого середовища місцях їх історичного й сучасного розселення з метою задоволення індивідуальних колективних потреб.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року в справі за № 18-рп/2004 поняття охоронюваний законом інтерес, що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям права, треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності. Як убачається з матеріалів справи, на згаданих у рішенні земельних ділянках розташований ансамбль синагоги «Тугей Загав» («Золота Роза»), що складається з культових будівель та споруд, які в своїй сукупності складали частину історичного єврейського кварталу. Таким чином, позивачі предявили позов на захист охоронюваного законом інтересу, що захищається правом.

Частиною 4 ст. 75 ГПК України внормовано, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При розгляді справ №5015/5589/11, №914/1541/15, №910/28297/14 судами встановлено, що земельні ділянки на вул.Федорова, 23 та вул.Федорова 28 у м. Львові є землями державної власності, категорія землі істотко-культурного призначення, розташування в межах Державного історико-культурного заповідника у м. Львові, внесеного в Реєстр світової спадщини ЮНЕСКО 1988року «Львів. Історичний центр (865)». На зазначених ділянка розміщується ансамбль синагоги «Тугей Загав» («Золота Роза»), який складається із будівель: синагоги (буд.27), сакральних споруд для ритуальних потреб: кагальний будинок зі шпиталем, шхити (буд 23, 25) та єшви вищої юдейської шкоди (бую.28), які складають частину історичного єврейського кварталу.

Розпорядження землями державної власності історико-культурного призначення в силу вимог ч.8 ст.122, ч.9 ст. 149 та ст.159 ЗК України належить до повноважень Кабінету Міністрів України з погодженням з Верховною ОСОБА_3 України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

У відповідності до п. г ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Львівська міська рада, приймаючи оскаржувані ухвали №2594 від 16.11.2017р. та №2918 від 29.01.2018р. вийшла за межі своїх повноважень, тому зазначені ухвали є недійсними, оскільки були прийняті поза межами повноважень міської ради.

Крім того, зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України (ч.7 ст.20 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки (ст50 ЗУ «Про землеустрій»). Однак, як підтверджується матеріалами справи, відповідачем 2 було розроблено технічну документацію зі землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а відповідачем 2 було затверджено оскаржуваним рішенням №2918 від 29.01.2018р. зазначену документацію всупереч вищенаведеним нормам чинного законодавства.

Щодо позовних вимог про скасування державної реєстрації, то суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель.

01.01.2013р., у звязку із набранням чинності Закону України "Про державний земельний кадастр", постанови КМУ від 17.10.2012р. №1051 "Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру" та відповідно до ст.126 Земельного кодексу України, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а саме органом державної реєстрації прав. Тобто з 01.01.2013р. територіальні органи Держгеокадастру України позбавлені повноважень щодо реєстрації прав власності та користування земельною ділянкою. Внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює ОСОБА_1 юстиції України.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 Земельного кодексу України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За приписами ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є:

1) гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження;

2) обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав;

3) публічність державної реєстрації прав;

4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом;

5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають:

1) право власності;

2) речові права, похідні від права власності, у тому числі право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (ч.4 ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав (ч.2 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

За приписами ст.31-1 цього ж Закону реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення.

Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного рішення суду формує та реєструє необхідну заяву або реєструє рішення суду про заборону вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією прав, чи рішення суду про скасування відповідного рішення суду.

Проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів здійснюється у порядку та строки, передбачені цим Законом, без справляння адміністративного збору.

Інформаційна взаємодія між Державним реєстром прав та Єдиним державним реєстром судових рішень здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному ОСОБА_1 юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України..

Виходячи з положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набуття, зміна або припинення речових прав на нерухоме майно виникає з моменту їх державної реєстрації шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи наведені вище, державна реєстрацію права комунальної власності ЛМР, а також права постійного користування ТзОВ «Львівські традиції» на земельні ділянки площею 0, 0661га, що на вул.Федорова, 23 у м. Львові, кадастровий №:01:002:0013 та площею 0, 0909га, що на вул.Федорова, 28 у м. Львові, кадастровий №:01:002:0014 підлягає скасуванню, як і підлягають скасуванню записи про проведення такої реєстрації, здійснені державним реєстратором.

Враховуючи наведене, заявлені позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу вимог ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача 1 та відповідача 2 в рівних частинах.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 233, 236, 238, 241 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Визнати недійсною ухвалу Львівської міської ради №2594 від 16.11.2017 «Про надання ТзОВ «Львівські традиції» дозволу на виготовлення технічних документації зі землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вул.Федорова, 23 та вул.Федорова 28»;

3. Визнати недійсною ухвалу Львівської міської ради № №2918 від 25.01.2018 «Про затвердження ТзОВ «Львівські традиції» технічних документації зі землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вул.Федорова, 23 та вул.Федорова 28».

4. Скасувати державну реєстрацію права комунальної власності Львівської міської ради на земельну ділянку площею 0, 0661га, що на вул.Федорова, 23 у м. Львові, кадастровий №:01:002:0013, реєстраційний №101 від 07.03.2018р.

5. Скасувати запис про проведену державну реєстрацію права комунальної власності Львівської міської ради, , на земельну ділянку площею 0, 0661га, що на вул.Федорова, 23 у м. Львові, кадастровий №:01:002:0013, реєстраційний №101 від 07.03.2018р.

6. Скасувати державну реєстрацію права комунальної власності Львівської міської ради, , на земельну ділянку площею 0, 0909га, що на вул.Федорова, 28 у м. Львові, кадастровий №:01:002:0014, реєстраційний №101від 07.03.2018р.

7. Скасувати запис про проведену державну реєстрацію права комунальної власності Львівської міської ради, , на земельну ділянку площею 0, 0909га, що на вул.Федорова, 28 у м. Львові, кадастровий №:01:002:0014, реєстраційний №101від 07.03.2018р.

8. Скасувати державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою площею 0, 0661га, що на вул.Федорова, 23 у м. Львові, кадастровий №:01:002:0013, реєстраційний №101 від 07.03.2018р. за ТзОВ «Львівські традиції», код ЄДОПОУ 41326759.

9. Скасувати запис про проведену 07.03.2018р. державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою площею 0, 0661га, що на вул.Федорова, 23 у м. Львові, кадастровий №:01:002:0013, реєстраційний №101 від 07.03.2018р. за ТзОВ «Львівські традиції», код ЄДОПОУ 41326759;

10. Скасувати державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою площею 0, 0909га, що на вул.Федорова, 28 у м. Львові, кадастровий №:01:002:0014, реєстраційний №101від 07.03.2018р. за ТзОВ «Львівські традиції», код ЄДОПОУ 41326759;

11. Скасувати запис про проведену 07.03.2018р. державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою площею 0, 0909га, що на вул.Федорова, 28 у м. Львові, кадастровий №:01:002:0014, реєстраційний №101від 07.03.2018р. за ТзОВ «Львівські традиції», код ЄДОПОУ 41326759.

12. Стягнути з Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл.Ринок, 1, ) на користь Представництва Американського Обєднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу((79054, м. Львів, вул.Кульчицької, 1/94, ) 8100,00 грн. судового збору .

13. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські традиції» (79008, м. Львів, вул.Староєврейська, 7А, ) на користь Представництва Американського Обєднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу(79054, м. Львів, вул.Кульчицької, 1/94, ) 8100,00 грн. судового збору .

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено 23.08.2018р.

Суддя Козак І.Б.