РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.08.2018 р.Справа № 910/4318/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональна

Торгівельна Компанія Полтава"

до Національного банк України

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) Публічне акціонерне товариство

"Комерційний банк "Хрещатик"

2) Державна казначейська служба України

про відшкодування шкоди.

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Ліпіна В.В.,

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіональна Торгівельна Компанія Полтава" (надалі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України (надалі - відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" (надалі - третя особа-1) та Державна казначейська служба України (надалі - третя особа-2) про відшкодування шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок незаконної бездіяльності відповідача (що встановлено судами в адміністративній справі №826/15685/16 ) позивачу була завдана шкода у розмірі 2 071 120,13 грн. що становить суму залишку коштів на рахунку позивача, відкритого у Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Хрещатик".

Ухвалою від 12.04.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/4318/18, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.05.2018 р.

25.04.2018 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти позову з підстав відсутності порушень прав позивача; відсутності шкоди; та складових підстав відповідальності, згідно зі ст. 1166 ЦК України.

Протокольною ухвалою від 16.05.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 20.06.2018 р.

18.06.2018 р. від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою від 20.06.2018 р. відкладено підготовче засідання на 11.07.2018 р.

05.07.2018 р. від третьої особи-1 надійшли пояснення, у яких ПАТ "КБ "Хрещатик" зазначає про відсутність порушень прав позивача; відсутність шкоди; та складових підстав відповідальності, згідно зі ст. 1166 ЦК України.

Протокольною ухвалою від 11.07.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.08.2018 р.

У судовому засіданні 08.08.2018 р. представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Представники третіх осіб у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили; про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином,

У судовому засіданні 08.08.2018 р. проголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

18.03.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіональна Торгівельна Компанія Полтава" та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "ХРЕЩАТИК" (Банк) було укладено Договір №2565 банківського рахунку юридичної особи (далі - Договір), за умовами якого Банк відкриває позивачу поточний рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування, надає комісійні послуги (п.1.1. Договору).

Згідно з Довідкою ПАТ "КБ "Хрещатик", залишок коштів на рахунку позивача №2565 станом на 13.04.2016р. становив 2 071 120,13 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ "Регіональна Торгівельна Компанія Полтава" зазначає, що у результаті протиправної бездіяльності Національного банку України, яка встановлена постановою Окружного адміністративного суду України від 28 лютого 2017 року у справі №826/15685/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року, позивачу завдано матеріальну шкоду в розмірі вкладу, які не були повернуті Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик", на загальну суму 2 071 120,13 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.04.2016 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову №234 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних", відповідно до якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 квітня 2016 року №463 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з "05" квітня 2016 року до "04" травня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик", визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку І.І., строком на один місяць з "05" квітня 2016 року до "04" травня 2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від "02" червня 2016 року №46-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від "03" червня 2016 року №913 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" та делегування повноважень ліквідатора банку". Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" з "06" червня 2016 року по "05" червня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик", визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Костенку І.І.

Станом на момент введення тимчасової адміністрації у Банку, на поточному рахунку позивача №2565 розміщувалися грошові кошти в сумі 2 071 120,13 грн.

Позивач на адресу Банку подав кредиторську вимогу від 05.07.2016 про включення його до загального реєстру акцептованих вимог кредиторів. Вимоги позивача на суму 2 071 120,13 грн. включені до реєстру вимог кредиторів Банку.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною другою статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини в державі.

Положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) розміру збитків;

3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4) вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Позивач зазначає, що заподіяна йому шкода відповідачем становить собою залишок коштів на рахунку №2565 у розмірі 2 071 120,13 грн., які позивачу не повернуто.

Водночас, суд встановив, що позивачем подано кредиторську вимогу від 05.07.2016 р. на суму 2 071 120,13 грн., і такі вимоги визнані Банком та включені до реєстру вимог кредиторів.

Таким чином, суд вважає висновки і доводи позивача про те, що йому завдано шкоду у розмірі 2 071 120,13 грн. (залишок коштів на рахунку в Банку) передчасними, так як такі кошти можуть бути повернені позивачу у процесі ліквідації Банку, відповідно до прийнятих кредиторських вимог.

При цьому, повернення таких коштів здійснюється у порядку та розмірі, встановленому положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", норми якого є спеціальними у правовідносинах щодо повернення грошових коштів кредиторів з неплатоспроможного банку.

Статтею 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Також, з матеріалів справи вбачається, що Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2017 року у справі №826/15685/16 було визнано протиправною бездіяльність Національного банку України щодо невжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик", невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик".

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року апеляційну скаргу Національного банку України було залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 грудня 2017 року та ухвалою Верховного Суду від 27.02.2018 р. вказані вище судові акти були залишені без змін.

З урахуванням перелічених судових актів, господарський суд міста Києва звертає увагу позивача на те, що при розгляді справи Окружного адміністративного суду міста Києва №826/15685/16 не встановлювались і не досліджувались обставини впливу бездіяльності Національного банку України щодо невжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик", відносно правовідносин Банку з позивачем; не досліджувалось питання можливості настання для позивача інших наслідків, у разі вчинення НБУ певних дій тощо.

Таким чином, недоведеною являється і наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями (бездіяльністю) Національного банку України та негативними наслідками для позивача.

Також, суд погоджується з доводами відповідача та третьої особи-1 про те, що Національний банк України, є особливим центральним органом державного управління, самостійним у своїй діяльності від органів державної влади.

У пункті 3.1 рішення Конституційного Суду України від 26.02.2009 №6-рп/2009, вказано, що Україна визначила правовий статус Національного банку України як центрального банку держави, основною функцією якого є забезпечення стабільності грошової одиниці України.

Особливість юридичного статусу Національного банку України полягає в тому, що, з одного боку, він має публічно-правовий статус особливого центрального органу державного управління, самостійного у своїй діяльності від органів державної влади (ст.ст. 6, 7, 24, 25, 53 Закону України "Про Національний банк України"), а з іншого - цивільно-правовий статус як юридичної особи, яка має відокремлене майно, що є об'єктом права державної власності і перебуває в його повному господарському віданні, та може вчиняти певні цивільно-правові правочини з комерційними банками, державою (статті 4, 29, 31, 42 Закону України "Про Національний банк України").

Відтак, суд погоджується з доводами про те, що Національний банк України не являється належним відповідачем у даному спорі.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладених обставин суд вважає позовні вимоги недоведеними, необґрунтованими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства України; та спростовані належним чином і у встановленому законом відповідачем, а відтак, заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за розгляд позовної заяви покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональна Торгівельна Компанія Полтава" до Національного банку України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" та Державна казначейська служба України про відшкодування шкоди.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.08.2018 р.

Суддя Н.І. Зеленіна