ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2018 року Справа № 904/6892/17

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65, зал судових засідань 511

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів – Чимбар Л.О., Широбокової Л.П.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 у справі №904/6892/17 (суддя Назаренко Н.Г., повне рішення складено 28.08.2017)

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз", м.Кривий Ріг

про стягнення боргу у розмірі 148 303 270, 33 грн. за договором купівлі-продажу природного газу

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 провадження у справі №904/6892/17 в частині стягнення з публічного акціонерного товариства ( далі – ПАТ) "Криворіжгаз" на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі- "НАК "Нафтогаз України") основного боргу в сумі 109228155 грн. 83 коп., пені в сумі 17586200 грн. 58 коп., трьох процентів річних в сумі 1379878 грн. 18 коп. та інфляційних втрат в сумі 4521167 грн. 38 коп. припинено, з підстав, передбачених ч.2 ст.80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017), в частині стягнення пені в сумі 4005124 грн. 18 коп., трьох процентів річних в сумі 2514829 грн. 17 коп. та інфляційних втрат в сумі 9067915 грн. 01 коп. в позові відмовлено;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з того, що предметом як позову по даній справі, так і позову по справі господарського суду Дніпропетровської області №904/5511/16 є стягнення з ПАТ"Криворіжгаз" заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу №13-156-ВТВ від 04.01.2013 за період з січня 2013 року по грудень 2015 року, тобто підстави цих позовів є тотожніми, а також з того, що можливість відповідача розрахуватися за природний газ для потреб виробничо-технологічних витрат (далі- ВТВ) перед позивачем прямо залежить від затвердженого граничного допустимого розміру ВТВ та від наявності і суми передбаченої в тарифі на розподіл газу відповідної складової, Міністерством енергетики та вугільної промисловості України не затверджено на 2015 рік розмір нормованих втрат і ВТВ в газорозподільних мережах відповідача, у зв"язку з чим, виконання зобов"язань останнім стало неможливим внаслідок бездіяльності третіх осіб, про що Торгово-промисловою палатою України 14.04.2016 видано сертифікат №6155, яким описані вище обставини визнані форс-мажорними;

- не погодившись з прийнятим рішенням, ПАТ"НАК "Нафтогаз України" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне дослідження господарським судом обставин, що мають значення для справи та на неправильне застосування норм матеріального і процесуального права просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі;

- у поданій скарзі йдеться про те, що виходячи з вимог п.2 ст.80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017) при дослідженні вже наявного рішення має бути досліджено предмет та підстави позову, яким суд керувався на момент його оголошення, про те, що на момент оголошення рішення по справ №904/5511/16 суд оцінював обставини, у тому числі, і підстави позову з урахуванням суттєвих змін умов договору стосовно дати остаточного розрахунку, внесених на підставі постанови Київського апеляційного господарського суду у справі №910/497/16 і ця обставина має превалююче значення при вирішенні справи по суті, однак такі зміни були скасовані постановою Вищого господарського суду від 02.11.2016, про те, що у даній справі підстави позову (істотні умови договору – порядок оплати, строки розрахунків ) істотно відрізняються від тих, якими суд керувався у справі №904/5511/16, у зв"язку з чим, не існує рішення суду, яке б вирішило по суті вимоги позивача до відповідача стосовно стягнень основного боргу та нарахувань на підставі умов договору в існуючій на теперішній час редакції, про невідповідність посилань відповідача на обставини по незатвердженню Міністерством енергетики та вугільної промисловості України на 2015 рік розміру нормованих втрат і ВТВ газу в його розподільних мережах положенням ст.218 Господарського кодексу України та ст.627 Цивільного кодексу України, спірним договором купівлі-продажу природного газу не визначено, що форс-мажорними обставинами можуть вважатися зміни законодавства, про те, що застосування цих обставин можливе лише при застосуванні відповідальності за невиконання грошового зобов"язання, про те, що відповідний сертифікат видано 14.04.2016, а період постачання природного газу відбувався протягом січня 2013 – грудня 2015р.р. і на відповідний момент відповідачем не було виконано основного зобов"язання по сплаті заборгованості, про те, що наданий відповідачем сертифікат не мав бути прийнятий судом як належний доказ, оскільки в ньому міситься інформація, яка не відповідає дійсності, про те, що такої обставини як дії/ бездіяльність третіх осіб/ органів державної влади ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" не передбачено як форс-мажорної, а також про незаконність посилань господарського суду на положення сертифікату;

- відповідач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, вказуючи на те, що посилання у новому позові (справа №904/6892/17) на будь-які інші підстави, ніж ті, що були підставами по справі №904/5511/16 відсутні, у зв"язку з чим, з метою усунення здійснення провадження та ухвалення рішення за тотожнім позовом господарський суд законно припинив провадження у даній справі у відповідній частині, на те, що нормативно-правові акти, які регулюють ринок природного газу не передбачають можливості покриття ВТВ, які виникають в діяльності газорозподільного підприємства за рахунок будь-яких інших джерел, окрім тарифу на розподіл природного газу, на те, що протягом 2014 – 2015р.р. при формуванні та затвердженні гранично допустимого розміру ВТВ та тарифу на розподіл природного газу Міненерго та НКРЕКП не було враховано обсяги витрат газу на покриття ВТВ в розмірі 10.54млн.куб.м, зазначені обставини сторони не могли передбачити при укладенні договору, оскільки виходили з презумпції правомірності рішень та актів органів державної влади, законності їх діяльності і за умови дотримання Міненерго та НКРЕКП вимог законодавчих актів, тариф на розподіл природного газу для відповідача повинен був враховувати більший обсяг газу для потреб ВТВ, який би повністю охоплював величину газу, придбаного за договором, тобто дозволив би уникнути настання обставин непереборної сили – форс-мажорних обставин, але названі органи не затвердили на 2015 рік розмір нормованих втрат і ВТВ, сертифікатом №6155, виданим Торгово- промисловою палатою відповідачу засвідчено форс-мажорні обставини, зокрема, дії/ бездіяльність третіх осіб/ органів державної влади, період форс-мажорних обставин з 01.05.2014 по теперішній час, внаслідок чого, відмова господарським судом в задоволенні решти позовних вимог є правомірною, а також про те, що сертифікат Торгово-промислової палати №6155 є належним доказом дії форс-мажорних обставин;

- 03.08.2018 відповідач звернувся до апеляційного суду з клопотанням про призначення по справі комплексної судово-економічної та будівельно-технічної експертизи;

- на вирішення експертизи відповідачем запропоновано поставити наступні питання:

чи міг відповідач з урахуванням принципу побудови газорозподільних мереж не використовувати газ для виробничо-технологічних витрат (ВТВ) та нормованих втрат, а також чи міг відповідач відмовитися від прийняття цього газу від позивача;

чи міг відповідач припинити розподіл природного газу;

чи була у ПАТ"Криворіжгаз" фінансова можливість здійснити розрахунок в повному обсязі за договором купівлі-продажу природного газу №13-156-ВТВ від 04.01.2013 за рахунок власних обігових коштів при встановленому НКРЕКП тарифі;

який об"єм та вартість обсягів ВТВ та нормованих втрат газу в газорозподільних мережах ПАТ"Криворіжгаз" у 2014 – 2015 роках були враховані НКРЕКП при встановленні тарифів на розподіл газу в 2014, 2015 роках;

чи відповідає обсяг та вартість газу придбаного ПАТ"Криворіжгаз" для покриття ВТВ та нормованих втрат газу в газорозподільних мережах у 2014 – 2015 роках обсягу та вартості газу, врахованого НКРЕКП при встановленні тарифів на розподіл газу в 2015, 2015 роках;

- в обґрунтування клопотання покладені обставини щодо визначення як предмета позову заборгованості відповідача по оплаті вартості природного газу, пені, трьох процентів річних та втрат від інфляції, щодо визначення виробничо-технологічних витрат газу як обсягів природного газу, які втрачаються під час його транспортування газорозподільними мережами, виникають з об"єктивних причин і є невід"ємною частиною виробничого процесу розподілу, щодо належності встановлення тарифів на розподіл природного газу до повноважень НКРЕКП, щодо знаходження обсягів ВТВ у складі матеріальних витрат газорозподільного підприємства, у зв"язку з чим, тарифи на розподіл природного газу повинні бути економічно обґрунтованими і встановлюватися таким чином, що б забезпечити підприємству відшкодування його обґрунтованих витрат, щодо тарифу на розподіл природного газу як основного джерела фінансування діяльності відповідача, а також щодо непередбаченості нормативно-правовими актами, які регулюють ринок природного газу можливості покриття ВТВ, що виникають в діяльності газорозподільного підприємства, за рахунок будь-яких інших джерел;

- при зверненні з клопотанням скаржник послався на наявність поважних причин для поновлення процесуального строку для такого звернення, які полягають в очікуванні визнання НКРЕКП можливості включення до тарифу необхідних обсягів природного газу на потреби ВТВ та сум компенсації різниці в цінах, але саме після отримання заперечень НКРЕКП по справі №826/7265/18, в яких не визнаються вимоги товариства у повному обсязі, у відповідача виникла необхідність звернення із клопотанням;

- 16.08.2018 представник відповідача в судове засідання не з"явився; на адресу апеляційного суду відповідачем направлено клопотання про відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2013 ПАТ"НАК"Нафтогаз України" (продавцем) та ПАТ"Криворіжгаз" (покупцем) укладено договір №13-156-ВТВ, на підставі якого продавець зобов"язався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, а покупець ? прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Згідно з п.1.2 договору газ, що продається використовується покупцем виключно для виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат покупця.

Відповідно до п.3.3 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці оформлюється актом приймання-передачі газу.

П.6.1 договору в редакції додаткової угоди №11 від 22.12.2014 передбачено, що у будь-якому випадку остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ здійснюється покупцем не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу.

П.7.2 договору встановлена відповідальність покупця за невиконання умов п.6.1 цього договору у вигляді сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п.11 договору в редакції вказаної вище додаткової угоди останній набирає чинності з моменту підписання сторонами, поширює свою дію на відносини, які склалися між сторонами з 01.01.2013 і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків за газ ? до повного їх здійснення.

Виходячи з умов договору, протягом січня 2013 року ? грудня 2015 року, позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 287590878 грн. 56 коп., що підтверджується представленими в матеріалах справи копіями актів приймання-передачі природного газу, підписаними представниками сторін.

Відповідач порушив умови договору, вартість поставленого природного газу оплатив частково.

Заборгованість по оплаті газу, поставленого з лютого по вересень та з листопада по грудень 2015 року станом на момент звернення з позовом складає 109228155 грн. 83 коп..

У зв"язку з несвоєчасною оплатою позивач нарахував пеню в сумі 21591324 грн. 76 коп. за період з 21.01. по 20.07.2016, три процента річних в сумі 3894707 грн. 35коп. за загальний період з 21.01.2016 по 05.05.2017 та втрати від інфляції в сумі 13589082 грн. 39 коп. за загальний період з лютого 2016 року по травень 2017 року.

В процесі розгляду справи доказів погашення вказаної вище суми заборгованості відповідачем не надано.

Припиняючи провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017), господарський суд послався на те, що спір про стягнення з ПАТ"Криворіжгаз" на користь ПАТ"НАК"Нафтогаз України" заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу №13-156-ВТВ від 04.01.2013 за поставлений протягом січня 2013 року – грудня 2015 року природний газ, пені, трьох процентів річних та втрат від інфляції вже розглядався господарським судом Дніпропетровської області за участю тих же самих сторін, про той же предмет та з тих же підстав, оскільки склад учасників судового процесу, предмет та підстави позову у справі №904/6892/17 співпадають з тими, які розглядалися в межах справи №904/5511/16.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вищенаведеними висновками господарського суду, оскільки вважає такі висновки зробленими без ґрунтового дослідження обставин справи та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції станом на момент прийняття оскаржуваного рішення) господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України (в редакції після 15.12.2017) господарський суд закриває провадження у справі, якщо встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

П.2 ч.1 ст.175 Кодексу у вказаній редакції, передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

При цьому підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Приймаючи рішення по справі №904/5511/16, господарський суд надав оцінку обставинам справи щодо несвоєчасної оплати відповідачем вартості поставленого природного газу з урахуванням змін, внесених до п.6.1 договору купівлі-продажу природного газу №13-156-ВТВ від 04.01.2013 постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі №910/497/16, згідно з якими остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ здійснюється відповідачем після отримання повних розрахунків за послуги з транспортування газу газорозподільними мережами, наданими позивачу в попередньому місяці, у будь-якому випадку остаточний розрахунок за використаний природний газ здійснюється покупцем не пізніше 20.01.2018 року.

З урахуванням внесених змін до п.6.1 договору та обставин непроведення позивачем розрахунку за послуги з транспортування газу господарський суд по вказаній справі дійшов висновку про те, що обов"язок відповідача по оплаті за поставлений газ є таким, що не настав.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2016 у справі №910/497/16 постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2013 скасовано.

У даній справі підставами позову є, у тому числі, обставини щодо несвоєчасного виконання відповідачем зобов"язань по оплаті природного газу, встановлених п.6.1 договору, згідно з яким остаточний розрахунок за використаний природний газ здійснюється до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору.

Тому, на момент прийняття рішення господарським судом по даній справі не існувало рішення, яке б вирішило по суті вимоги позивача до відповідача стосовно стягнення основного боргу та відповідних нарахувань згідно з наведеними вище умовами п.6.1 договору, тобто у існуючий на теперішній час редакції.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що обставини стосовно відсутності боргу відповідача по оплаті вартості поставленого природного газу рішенням господарського суду у справі №904/5511/16 не встановлені.

У рішеннях по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії", "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії", "Белеш та інші проти Чеської Республіки", "RTBF проти Бельгії" Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов’язання не допускається. Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства

Згідно з ч.1 ст.530 названого Кодексу якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.611 Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Ч.2 ст.625 Кодексу предбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ст.629 Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: порушення відповідачем зобов"язань за договором в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого природного газу і ненадання ним доказів, які б спростовували це порушення позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 109228155 грн. 83 коп. основного боргу, 17586200 грн. 58 коп. пені, 1379878грн. 18 коп. трьох процентів річних та 4521167 грн. 38 коп. інфляційних втрат слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

При відмові в задоволенні решти позову господарський суд зазначав, що сертифікатом №6155 про форс-мажорні обставини, виданим Торгово-промисловою палатою відповідачеві 14.04.2016 засвідчено форс-мажорні обставини, зокрема: дії/ бездіяльність третіх осіб/ органів державної влади щодо зобов"язань, виконання яких передбачено щомісячно: оплата придбаного протягом 2014 – 2015 років природного газу в частині обсягів виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат, які не були враховані при встановленні тарифів на розподіл природного газу в розмірі 10,54 млн.куб.м за договором №13-156-ВТВ на купівлю-продаж природного газу, укладеним 04.01.2013 між ПАТ“НАК“Нафтогаз України” та ПАТ“Криворіжгаз”, які унеможливили їх виконання в зазначений термін.

Викладені обставини слугували визначальними для висновків господарського суду про те, що відповідач, отримавши від позивача природний газ, не здійснив повну його оплату внаслідок форс-мажорних обставин, спричинених незаконними діями/ бездіяльністю третіх осіб, на які відповідач не може вплинути, у зв"язку з чим, та з урахуванням приписів п.8.1 договору підстави для задоволення позову у відповідній частині відсутні.

Згідно з ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

При цьому у п.1 ч.1 ст.263 названого Кодексу наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила ? це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

У ч.2 ст.218 Господарського кодексу України також міститься визначення непереборної сили як надзвичайних і невідворотних обставин.

Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити, або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Таким чином, непереборна сила (форс-мажорні обставини) повинна мати ознаки надзвичайності і невідворотності, однак встановлені Торгово-промисловою палатою у сертифікаті №6155 від 14.04.2016 обставини, а саме, дії/ бездіяльність третіх осіб, які призвели до унеможливлення виконання відповідачем своїх зобов'язань, визначених пунктом 6.1 договору по оплаті придбаного протягом 2014 ? 2015 років природного газу в частині обсягів виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат, які не були враховані при встановленні тарифів на розподіл природного газу, не мають ознак надзвичайності і невідворотності.

Такі обставини не відповідають розумінню непереборної сили, визначеної в статті 617 Цивільного кодексу України, оскільки протягом дії договору відповідач отримував природний газ та погоджувався на його ціну, у тому числі й шляхом укладання додаткових угод щодо ціни на природний газ і при цьому був обізнаний щодо встановлених тарифів.

Тому, зазначені Торгово-промисловою палатою у сертифікаті №6155 від 14.04.2016 обставини не є підставою для звільнення відповідача як від виконання основного зобов'язання щодо оплати природного газу, так і від відповідальності за його невиконання.

З цих підстав позовні вимоги у відповідній частині також підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах №926/2343/16 від 14.02.2018 та №904/4470/16 від 11.04.2018.

З огляду на викладене рішення місцевого господарського суду слід скасувати.

Причини неподання відповідачем клопотання про призначення по справі комплексної судово-економічної та будівельно-технічної експертизи визнані колегією суддів поважними.

Між тим, зазначене клопотання задоволенню не підлягає.

Так, відповідно ч.2 ст.98 Господарського процесуального кодексу України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Згідно з п.1 ч.1 ст.99 Кодексу суд за клопотанням учасника справи призначає експертизу у справі, у тому числі, за умов, коли для з’ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Предметом позову у даній справі є вимоги ПАТ"НАК "Нафтогаз України" про стягнення заборгованості за неналежне виконання ПАТ"Криворіжгаз" договірних зобов"язань щодо оплати вартості поставленого природного газу.

Тобто предметом доказування по справі є обставини щодо наявності заборгованості та обставин щодо порушення відповідачем умов договору.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об'єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування або наявні у справі докази є суперечливими.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Отже, призначаючи судову експертизу, суд повинен в обов"язковому порядку обґрунтувати необхідність призначення судової експертизи та навести підстави і мотиви такого призначення.

У даному випадку, питання, запропоновані відповідачем для вирішення експертизи не призводять до встановлення фактичних даних, які входять до предмета доказування.

Зокрема, питання щодо можливості або неможливості використання товариством газу для ВТВ та припинення розподілу взагалі не впливають на вирішення спору по справі тому, що останній виник за наслідками вже укладеного договору на поставку природного газу.

Питання стосовно можливості або неможливості відповідача здійснити розрахунок за газ відноситься до обставин звільнення від виконання зобов"язань за договором та від відповідальності за таке невиконання так само як і питання по встановленню об"ємів та вартості ВТВ, врахованих НКРЕКП при встановленні тарифів.

Відповідним обставинам вже надавалася оцінка апеляційним судом.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає необхідності у призначенні по справі експертизи.

Відсутніми є і підстави для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки в порядку ст.ст.74, 77 Господарського процесуального кодексу України обставини щодо неможливості розгляду справи за відсутності представників товариства ним не доведені.

Керуючись ст.ст.269, 275, 277, 282 – 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017р. у справі №904/6892/17 скасувати;

- прийняти нове рішення;

- позов задовольнити;

- стягнути з публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" на користь публічного акціонерного товариства " Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України " 109228155 грн. 83 коп. основного боргу, 21591324 грн. 76 коп. пені, 3894707 грн. 35 коп. трьох процентів річних, 13589082 грн. 39 коп. інфляційних втрат та 240000 судового збору, видати наказ;

- стягнути з публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 264000 грн. судового збору за апеляційною скаргою, видати наказ;

- видачу наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;

- повна постанова складена 21.08.2018

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя           Л.О.Чимбар

Суддя Л.П.Широбокова