ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/1719/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання Деньковичі А.Й.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро", м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Голден", м.Первомайский Харківської області
про стягнення коштів в сумі 146620,49 грн.
за участю :

позивача ОСОБА_1, довіреність б/н від 02.07.2018 року;

відповідача не з'явився;

вільного слухача ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Новаагро" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Голден" (відповідач), в якому просить стягнути з останнього основний борг в сумі 138000,00 грн., пеню в сумі 7921,53 грн., 3% річних в сумі 698,96 грн. та 2199,31 грн. судового збору, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором поставки № 030418-1 від 03.04.2018 року.

Ухвалою господарського суду від 27.06.2018 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 16.07.2018 року на 11:30 год.

16.07.2018 року відповідач надав відзив (вх.№ 20461), в якому зазначив про сплату основного боргу в повному обсязі. Крім того, на думку відповідача, наданий позивачем розрахунок судових витрат нічим не обґрунтовано.

В судовому засіданні 16.07.2018 року оголошено перерву до 31.07.2018 року на 12:45 год. для надання позивачу можливості подати відповідь на відзив відповідача.

24.07.2018 року позивач надав відповідь на відзив (вх.№21282), яку було досліджено судом та приєднано до матеріалів справи.

24.07.2018 року позивач надав заяву (вх.№ 21283), в якій обґрунтував розмір витрат на професійну правничу допомогу з поданням відповідних доказів.

24.07.2018 року до господарського суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх.№ 21285), в якій він зменшує позовні вимоги на суму 138000,00 грн. основного боргу та, відповідно, просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 7921,53 грн., 3% річних в сумі 698,96 грн. та 1762,00 грн. судового збору.

Розглянувши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи.

Виходячи із змісту поданої позивачем заяви про зменшення розміру позовних вимог, а також змісту первісно поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, суд встановив, що позивач не змінює предмету або підстав позову, а лише зменшує суму позову. При цьому заява належним чином направлена відповідачу, про що свідчить доданий до заяви опис вкладення в цінний лист від 24.07.2018 року, відповідно, суд в порядку ст. 46 ГПК України приймає зазначену заяву до розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні 31.07.2018 року підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 26).

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

03 квітня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Новаагро" (позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Голден" (відповідач, Покупець) укладено договір поставки № 030418-1 (далі - Договір; а.с. 9-10), відповідно до умов якого, Постачальник зобов'язався поставити, а Покупець прийняти товар та оплатити вартість такого товару.

Ціна, вартість, інші характеристики товару та порядок розрахунку за товар зазначаються у специфікаціях до Договору (п. 2.1. Договору).

Строк поставки товару був зазначений у Додатках до Договору (п. 3.1. Договору).

03 квітня 2018 року між позивачем та відповідачем було підписано Специфікацію № 1 до Договору (далі - Специфікація № 1; а.с. 11), за якою Постачальник зобов'язався поставити товар у строк 06.04.2018 року у кількості 86 т., а Покупець оплатити товар за ціною 705200,69 грн. (разом з ПДВ) у день поставки. Датою поставки є дата оформлення видаткової накладної.

05.04.2018 року та 06.04.2018 року, тобто в обумовлений сторонами строк, позивач поставив товар передбачений Специфікацією № 1, що підтверджується відповідними видатковими накладними (а.с. 13-14).

Проте, відповідач оплатив товар поставлений за Специфікацією № 1 у повному обсязі лише 11.04.2018 року, чим порушив зобов'язання щодо своєчасної оплати товару.

02 травня 2018 року між позивачем та відповідачем було підписано Специфікацію № 2 до Договору (далі - Специфікація № 2), відповідно до умов якої, Постачальник зобов'язався поставити товар в обсязі 40,0 т. за ціною 318000,00 грн. (разом з ПДВ), розрахунки за який здійснюються наступним чином: оплата у день поставки Товару. Строк поставки: 08.05.2018 року. Датою поставки товару є дата оформлення видаткової накладної.

03.05.2018 року позивач поставив товар передбачений Специфікація № 2, що підтверджується відповідною видатковою накладною (а.с. 15).

22.06.2018 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості (а.с. 17-18).

27.06.2018 року, тобто після звернення з даним позов до суду, відповідачем було сплачено заборгованість за спірним договором в сумі 138000,00 грн.

Оскільки відповідач, в порушення умов Договору, зобов'язання щодо оплати поставленого товару, виконав невчасно, позивач (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) просить стягнути з відповідача пеню в сумі 7921,53 грн., 3% річних в сумі 698,96 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, відповідно до наданих до матеріалів справи видаткових накладних, відповідач (покупець), в рамках укладеного між сторонами Договору, отримав від позивача товар на загальну суму 1023200,69 грн.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В специфікаціях до Договору сторони узгодили умови та строки оплати товару, а саме оплата мала бути здійснена у день поставки.

Проте, відповідач свої зобов'язання з оплати поставленого позивачем товару належним чином не виконав, здійснивши оплату з порушенням строків встановлених специфікаціями.

У зв'язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 7921,53 грн., 3% річних в сумі 698,96 грн.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

В силу ст.ст. 230, 231 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Законом щодо окремих видів зобовязань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В частині 1 ст. 548 ЦК України закріплено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Пунктом 6.4. Договору передбачено, що у разі невиконання Покупцем зобов'язань щодо оплати товару, він сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи викладене, перевіривши нарахування пені позивачем, суд визнає вимогу про стягнення з відповідача 7921,53 грн. пені законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України гарантовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних позивача, зазначає, що останній є вірним та відповідає наведеним вище нормам чинного законодавства, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 698,96 грн. є такою, що підлягає задоволенню.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Новаагро" підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, позивач в позовній заяві просить відшкодувати судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 1762,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00грн.

Так, відповідно до частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

Відповідно до положень ч.1 ст. 126 ГПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).

Частиною 8 ст.129 ГПК України, передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд також враховує правові висновки, що викладені в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі №372/1010/16-ц, де зазначено наступне.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

На підтвердження понесених витрат у сумі 9000,00 грн. представник позивача надав: Витяг з єдиного реєстру адвокатів України, платіжне доручення № 554 від 15 червня 2018 року про сплату 9000,00 грн. та копія договору про надання консультаційних послуг від 04 липня 2016 року разом з додатковими угодами до нього.

Згідно умов вищезазначеного договору, виконавець приймає на себе зобов'язання, зокрема, по наданню послуг з юридичного представництва інтересів однієї сторони, що виступає проти іншої сторони в судах або інших судових органах, представництва в цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних, трудових та інших справах.

22.05.2018 року між позивачем (замовник) та АО "Лоу Уолвс" (виконавець) було укладено Додаткову угоду № 7, відповідно до якої виконавець бере на себе зобов'язання з підготовки позовної заяви до TOB "Агро-Голден" про стягнення грошових коштів за договором поставки № 030418- 1 від 03 квітня 2018 року та інших процесуальних документів, подання до суду, відправку копій заяви сторонам відповідачу, представлення у встановленому порядку інтересів Замовника в господарському суді будь-якої інстанції у справі щодо стягнення грошових коштів із TOB "Агро-Голден" за договором поставки № 030418-1 від 03 квітня 2018 року.

Відповідно до Додаткової угоди було встановлено також вартість робіт та послуг, які надаються Виконавцем.

За надані послуги за вищевказаним договором позивачем було сплачено грошові кошти у сумі 9000,00 грн., що підтверджується оригіналом платіжного доручення № 554 від 15 червня 2018 року.

Враховуючи вищевикладене, керуючись приписами ст.129 ГПК України, оцінивши відповідність обсягу роботи адвоката з представництва інтересів позивача розміру гонорару, з огляду на розумну необхідність відповідних судових витрат для даної справи, господарський суд дійшов висновку про обґрунтування заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача разом витратами по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн.

На підставі ст.ст. 6, 11, 525, 530, 626, 712, ч. 3 ст. 509, ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 629, ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174 Господарського кодексу України, керуючись статтями 73-74, 76-80, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Голден" (64100, Харківська область, м.Первомайский, вул. Залізнична, б. 1-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 66, ) пеню в сумі 7921,53 грн., 3% річних в сумі 698,96 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000,00 грн. та 1762,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили, відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного господарського суду в установленому законом порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06.08.2018 року.

Суддя ОСОБА_3