КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2018 р. Справа№ 925/589/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Тищенко О.В.

Гончарова С.А.

секретар судового засідання Даниленко Т.О.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Черкаської міської ради

на ухвалу Господарського суду Черкаської області

від 11.06.2018

у справі №925/589/18 (суддя Дорошенко М.В.)

за позовом Черкаської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерком"

про стягнення 154316,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 11.06.2018 передано справу за позовом Черкаської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерком" про стягнення 154316,00 грн. за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Дніпропетровської області.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, Черкаська міська рада звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.06.2018 у справі №925/589/18 та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Черкаської області.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив, що приймаючи оскаржувану ухвалу, судом невірно застосовано ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, а тому суд дійшов неправильного висновку, що для розгляду справи у цьому спорі Господарський процесуальний кодекс України не передбачає іншої територіальної юрисдикції (підсудності), ніж як господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2018 апеляційну скаргу Черкаської міської ради на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.06.2018 у справі №925/589/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., судді Гончарова С.А., Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.07.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Черкаської міської ради на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.06.2018 у справі №925/589/18. Роз'яснено учасникам справи, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1,5,6,8,9,12,18,31,32,33,34 частини першої статті 255 цього кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Черкаська міська рада (вул. Б.Вишневецького, 36, м. Черкаси, Черкаська область, 18000, ) звернулася до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерком" (вул. Мандриківська, 47, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., 49094, ) про стягнення 154316 грн. заборгованості за договором оренди землі від 30.01.2009, у тому числі: 149186 грн. 60 коп. основного боргу з орендної плати і 5129 грн. 40 коп. пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред'являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Частина 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Для розгляду справи у цьому спорі Господарський процесуальний кодекс України не передбачає іншої територіальної юрисдикції (підсудності), ніж як господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерком" згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є вул. Мандриківська, 47, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., 49094.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що справа у даному спорі відповідно до ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України має розглядатися господарським судом за місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерком", тобто Господарським судом Дніпропетровської області.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У своїй апеляційній скарзі скаржник зазначив, що у відповідності з частиною 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Дослідивши позовну заяву, колегія суддів зазначає, що предметом спору у даній справі є стягнення грошових коштів, а отже відсутні підстави для розгляду спору за місцезнаходженням нерухомого майна, натомість справу має бути розглянуто за місцезнаходженням відповідача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Черкаської області від 11.06.2018 у справі №925/589/18 є такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Черкаської міської ради на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.06.2018 у справі №925/589/18 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Черкаської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.06.2018 у справі №925/589/18 без змін.

Матеріали справи №925/589/18 повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 08.08.2018.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді О.В. Тищенко

С.А. Гончаров