ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.08.2018 р. Справа № 5015/2001/11

За заявою: Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м. Львів,

про: розстрочку виконання рішення суду

у справі №5015/2001/11

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця», м. Львів,

до відповідача: Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м. Львів,

про: стягнення 9700000,00 грн. основного боргу, 1173700,00 грн. інфляційних втрат, 343619,00 грн. 3% річних та судові витрати,

Суддя Козак І.Б.,

при секретарі Гелеш Г.М.

Представники:

від заявника (відповідача): ОСОБА_1 представник за довіреністю від 06.06.2018р.,

ОСОБА_2 представник (довіреність від 20.08.2018р.),

від стягувача (позивача): ОСОБА_3 представник за довіреністю від 09.07.2018р.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано заяву Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про розстрочку виконання постанови суду у справі №5015/2001/11 за позовом Державного територіального-галузевого обєднання Львівська залізниця, м. Львів до Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, м. Львів про стягнення 9 700 000 грн.

Ухвалою суду від 13.08.2018р. заяву призначено до судового розгляду на 21.08.2018р.

В судовому засіданні 21.08.2018р. представники заявника на обґрунтування вимог, викладених у заяві про розстрочку, зазначили, що виконання рішення суду унеможливлюється скрутним матеріальним становищем підприємства. Враховуючи викладене, просили суд розстрочити виконання постанови суду у цій справі на 18 місяців рівними частинами.

У судове засідання 21.08.2018р. представник стягувача зявився, проти задоволення заяви про відстрочення виконання рішення не заперечив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив таке.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.06.2011 у справі №5015/2001/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця, м. Львів до Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, м. Львів про стягнення 9 700 000 грн. в задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.08.2011 рішення Господарського суду Львівської області від 15.06.2011 у справі №5015/2001/11 скасовано повністю та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Державного територіального-галузевого обєднання Львівська залізниця задоволено повністю.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 04.01.2018р. розстрочено виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 23.08.2011 у справі №5015/2001/11 за позовом Державного територіального-галузевого обєднання Львівська залізниця, м. Львів до Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, м. Львів про стягнення 9 700 000 грн. на шість місяців шляхом сплати суми боргу щомісячно рівними частинами.

Супровідним листом (вх.№28010/18 від 30.07.2018р.) заявником долучено до матеріалів справи докази часткового погашення існуючої заборгованості на користь ПАТ Українська залізниця» в особі РФ «Львівська залізниця» на загальну суму 2 347 470,97 грн. Зазначене підтверджується доданими заявником копіями платіжних доручень та ОСОБА_1 звірки взаєморозрахунків, підписаним сторонами, за період з 01.01.2018р. по 30.06.2018р. кінцеве сальдо станом на 01.07.2018р. становить 4 644 537,57грн. 25.07.2018р. боржником оплачено стягувачу ще 244 537,57 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №1290 від 25.07.2018р.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до п.7.1.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо). Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення (п.7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

При цьому, відповідно до частин 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, однак відстрочення виконання рішення суду не повинно шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру спору, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Проаналізувавши заяву про розстрочення виконання судового рішення, заслухавши пояснення представників боржника та стягувача, з метою реального виконання судового рішення та дотримання балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.234, 331 ГПК України суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про розстрочення виконання постанови суду у справі №5015/2001/11 задоволити повністю.

2. Розстрочити оплату заборгованості Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» (79054, м. Львів, вул.В.Великого, 54, ) Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» (79007, м. Львів, вул.Гоголя, 1, код ЄДОПОУ 40081195) по справі №5015/2001/11 на 18 (вісімнадцять) місяців рівними частинами щомісячно.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст ухвали складено 22.08.2018р.

Суддя Козак І.Б.