РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2018Справа № 910/5777/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Блажівської О.Є, при секретарі судового засідання Хмельовському В.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу №910/7680/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська виробнича компанія "Метал-Мейк"

про стягнення 8 346,48 грн, -

представники учасників справи:

від позивача: не з'явилися

від відповідача: Большакова К.А. (довіреність №180 від 11.07.18)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", 10 травня 2018 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська виробнича компанія "Метал-Мейк", про стягнення штрафних санкцій у розмірі 8 346,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов'язань за Договором поставки №Л/НХ-17743/НЮ від 27.06.2017 (далі - Договір), а саме позивачем зазначено, що відповідачем на виконання умов Договору була здійснена поставка товару, якість якого не відповідає умовам зазначеного вище Договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків у десять днів з дня вручення цієї ухвали.

31.05.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшли докази усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 11.07.2018.

25.06.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська виробнича компанія "Метал-Мейк" надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, зокрема, просить суд зменшити розмір штрафних санкцій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 повідомлено сторін про те, що у зв'язку з викликом судді Блажівської О.Є. для проходження співбесіди за результатами дослідження досьє у межах кваліфікаційного оцінювання, розгляд даної справи, призначений на 11.07.2018 не відбудеться, наступне засідання у справі призначено на 01.08.18.

У судове засідання, призначене на 01.08.2018 року з'явився представник відповідача.

Представник позивача у судове засідання 01.08.2018 не з'явився, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, вимог ухвали суду про відкриття провадження не виконав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 розгляд справи було відкладено на 10.08.2018.

У судове засідання 10.08.2018 представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, надав пояснення по суті спору та заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України судом під час розгляду справи здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Суд також враховує положення частини 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" 04.11.1950 року про право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

27.06.2017 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця», в особі начальника підрозділу Служба матеріально-технічного забезпечення регіональної філії «Львівська залізниця», (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Метал-Мейк» (далі - постачальник) укладено Договір поставки № Л/НХ-17743/НЮ (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов'язувався у 2017 році поставити покупцю товар, зазначений в Специфікації № 1 (Додаток № 1), а покупець зобов'язувався прийняти і оплатити товар.

Згідно п. 1.2. Договору найменування товару: - запасні частини вантажного вагона, Код УКЗЕД-8607. Код ДК 021:2015 - 34630000-2 Частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу: обладнання для контролю залізничного руху.

За умовами п. 1.3. Договору кількість товару: 4070 шт визначається специфікації №1 (Додаток № 1).

У Специфікації № 1 (Додаток № 1) до Договору сторони погодили, що найменуванням товару є Клин фрикційний чавунний, кількістю 4070 шт., загальною вартістю 2 046 396,00 грн., у тому числі ПДВ 20% 341 066,00 грн.

Згідно п. 4.1. Договору розрахунки проводяться у безготівковій формі шляхом: оплати покупцем після пред'явлення постачальником рахунка-фактури на оплату товару протягом 30 банківських днів з дати поставки товару.

Як передбачено в п. 5.2. Договору товар повинен бути поставлений постачальником не пізніше 15 днів від дня отримання постачальником заявки покупця.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 29.12.2017 (п. 10.1. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 14.08.2017 позивачем було отримано клин фрикційний чавунний у кількості 1250 шт. Однак із вказаної кількості товару було виявлено 83 шт товару, що не відповідає вимогам договору поставки, про що 19.08.2017 було направлено відповідний лист відповідачу та запрошено представника постачальника. У подальшому 30.08.2017 за участі представників обох сторін був складений акт про фактичну якість і комплектність продукції, копія якого наявна в матеріалах справи.

03.10.2018 позивач звернувся до відповідача із листом №ИХЛьв1/6493, в якому просив останнього терміново провести заміну забракованого клину фрикційного згідно п. 7.4. договору поставки у кількості 83 шт.

10.10.2018 було проведено відповідну заміну товару, про що сторонами було складено акт заміни, копія якого наявна в матеріалах справи. Також, 11.10.2017 сторонами було складено акт про фактичну якість і комплектність продукції та зазначено, що якість продукції задовільна та відповідає вимогам договору поставки.

У межах даного позову, позивач просить стягнути з відповідача штраф в розмірі 20% від вартості поставленого товару неналежної якості, який становить 8 346,48 грн.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст.ст. 165, 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 662, 692, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, сторонами не спростовано, що відповідачем у серпні 2017 року було поставлено товар у кількості 83 шт неналежної якості.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим, положеннями статті 268 Господарського кодексу України встановлено, що якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. У разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості. Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі. У разі якщо недоліки поставлених товарів можуть бути усунені без повернення їх постачальнику, покупець має право вимагати від постачальника усунення недоліків у місцезнаходженні товарів або усунути їх своїми засобами за рахунок постачальника.

Строки і порядок встановлення покупцем недоліків поставлених йому товарів, які не могли бути виявлені при звичайному їх прийманні, і пред'явлення постачальникові претензій у зв'язку з недоліками поставлених товарів визначаються законодавством відповідно до цього Кодексу. Гарантійний строк експлуатації обчислюється від дня введення виробу в експлуатацію, але не пізніше одного року з дня одержання виробу покупцем (споживачем), а щодо виробів народного споживання, які реалізуються через роздрібну торгівлю, - з дня роздрібного продажу речі, якщо інше не передбачено стандартами, технічними умовами або договором. Постачальник (виробник) гарантує якість товарів у цілому. Гарантійний строк на комплектуючі вироби і складові частини вважається рівним гарантійному строку на основний виріб, якщо інше не передбачено договором або стандартами (технічними умовами) на основний виріб. У разі поставки товарів неналежної якості покупець (одержувач) має право стягнути з виготовлювача (постачальника) штраф у розмірі, передбаченому статтею 231 цього Кодексу, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Так, згідно пункту 7.4. Договору сторони передбачили , що при постачанні неякісного товару постачальник сплачує штраф у розмірі 20% від вартості поставленого товару неналежної якості, та протягом 20-ти днів з моменту складання відповідного акту проводить заміну цього неякісного товару або усуває виявленні недоліки за власний рахунок.

Суд, здійснивши перерахунок заявленого до стягнення штрафу, дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення штрафу у розмірі 8 346,48 грн за поставку товару неналежної якості є правомірним.

Крім того, суд вважає зазначити наступне.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, просить суд зменшити розмір штрафних санкцій до 1000,00 грн, обгрунтовуючи це тим, що товар неналежної якості був замінений Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська виробнича компанія "Метал-Мейк" у строки, а тому свої зобов'язання виковав належним чином.

Частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи викладене вище, приймаючи до уваги виконання відповідачем умов Договору щодо заміни товару неналежної якості та те, що позивачем не доведено суду понесення збитків суд вважає за необхідне зменшити розмір штрафу на 50% та стягнути з відповідача штрафні санкції у розмірі 4 173,24.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, у резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки (аналогічна правова позиція міститься в п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська виробнича компанія "Метал-Мейк" (01042, м.Київ, вул. Івана Кудрі, 37-А, нежиле приміщення №2, ) на користь Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (79000, м.Львів, вул. Гоголя, 1, , банківські реквізити: р/рахунок 2004 в АТ «Ощадбанк» ФЛОУ ТВБВ №10013/0289 м.Львів, ЄДРПОУ банку 093257703, МФО 325796, адреса банку - м.Львів, вул.С.Стрільців, 9) штраф у розмірі 4 173 (чотири тисячі сто сімдесят три) грн 24 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська виробнича компанія "Метал-Мейк" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, мКиїв, вул.Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (79000, м.Львів, вул. Гоголя, 1, ) судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

повний текст рішення складено 13.08.2018

Суддя О.Є. Блажівська