ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.08.2018

Справа № 910/8119/18

Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації

до товариства з обмеженою відповідальністю "Санта-Р"

про стягнення 156 994,39 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до товариства з обмеженою відповідальністю "Санта-Р" про стягнення 156 994,39 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.06.2012 року між сторонами укладено договір №83.

Проте, за результатами позапланової перевірки Державною фінансовою інспекцією у місті Києві встановлено, що позивачу нанесені збитки відповідачем при оплаті робіт/послуг за актами, вартість послуг в яких завищено ТОВ "Санта-Р" на суму 156 994,39 грн. по договору від 07.06.2012 року №83.

У зв'язку з чим позивач звернувся в суд з вимогами про стягнення з відповідача збитків в розмірі 156 994,39 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26.06.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Зобов’язано позивача та відповідача надати суду у строк до 26.07.2018 року: докази виконання договору №83 на закупівлю послуг за державні кошти від 07.06.2012 року, а саме: акти приймання наданих послуг, докази оплати по договору (платіжні доручення, банківські виписки тощо) та ін.

Також, надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань” Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, процесуальні документи були направлені судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 26.06.2018 року, а саме: 01042, м. Київ, вул. Чигоріна, буд. 57.

Станом на дату розгляду справи ухвала суду від 26.06.2018 була направлена відповідачу за адресою місцезнаходження та не була вручена під час доставки, про що вказано у довідках форми 20: “інші причини, що не дали змоги виконати обов’язки щодо пересилання поштового відправлення”. Докази направлення поштових відправлень з довідками пошти наявні в матеріалах справи.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України “Про доступ до судових рішень” усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України “Про доступ до судових рішень” для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України “Про доступ до судових рішень”).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 910/8119/18 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

З матеріалів справи вбачається, що 07.06.2012 року між Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Санта-Р" (підрядник) укладено договір №83 на закупівлю послуг за державні кошти, відповідно до п.1.1 якого підрядник зобов’язується у квітні-грудні 2012 року надати замовнику послуги з технічного обслуговування і ремонту котлів центрального опалення (послуги з технічного обслуговування внутрішніх інженерних мереж ЦО, ГВП, ХВП та каналізації) згідно ДКПП ДК 016-28.22.9 (далі «послуги» в закладах освіти Дніпровського району, повний перелік яких зазначений в додатку №1, який є невід’ємною частиною цього договору).

Згідно з статтею 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до п.3.1 договору, ціна цього договору становить 499 731,12 грн. у тому числі ПДВ – 83288,52 грн.

Розрахунки за надані послуги здійснюються щомісячно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок підрядника на підставі ст.ст. 48, 49 Бюджетного кодексу України (п.4.1 договору).

Згідно з п.4.2 договору оплата здійснюється замовником на підставі актів приймання наданих послуг (термін надання актів виконаних робіт до 25 числа поточного місяця).

Підпунктами 6.3.1, 6.3.2 п.6.3 договору передбачено, що замовник зобов’язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги, приймати надані послуги згідно акту виконаних робіт.

Відповідно до п.11.1.2 договору калькуляція та розрахунки вартості послуг визначено в додатку №2.

Наявні в матеріалах справи додаткові угоди №1-41/36 від 30.12.2011 року та №2/41/36 від 29.02.2012 року до договору від 26.04.2011 року №41/36 не беруться судом до уваги, оскільки стосуються іншого договору (№41/36 від 26.04.2011 року).

Позивачем зазначено, що на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 03.10.2013р. та від 22.11.2013 р. Державною фінансовою інспекцією в місті Києві проведено позапланову ревізію з окремих питань господарської діяльності.

За результатами позапланової перевірки Державної фінансової інспекцією в місті Києві на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 03.10.2013р. та від 22.11.2013 р. встановлено, що Управлінню освіти нанесені збитки ТОВ «Санта-Р» при оплаті робіт/послуг за актами, вартість послуг в яких завищено ТОВ «Санта-Р» на суму 156 994,39 грн. по договору від 07.06.2012р. №83 (лист Державної фінансової інспекції в місті Києві від 26.12.2013р. №26-031-14-14/17585).

Позивач звернувся до відповідача з листом №01/21-44/2366 від 06.07.2017 року в якому зазначено, що за результатами позапланової перевірки Державної фінансової інспекції в місті Києві на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 03.10.2013р. та від 22.11.2013 р. встановлено, що Управлінню освіти нанесені збитки ТОВ «Санта-Р» при оплаті робіт/послуг за актами, вартість послуг в яких завищено ТОВ «Санта-Р» на суму 156 994,39 грн. по договору від 07.06.2012р. №83 (лист Державної фінансової інспекції в місті Києві від 26.12.2013р. №26-031-14-14/17585). У зв’язку з чим та керуючись ст.ст. 16, 611 ЦК України, ст.. 224 ГК України, просив ТОВ «Санта-Р» терміново відшкодувати завдані збитки на рахунок управління освіти в сумі 156 994,39 грн.

Відповідно до акту Державної фінансової інспекції в місті Києві №031-30/2658 від 06.12.2013 року позапланої ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Управління освіти Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації за період з 01.01.2011 по 01.10.2013, відповідно до даних бухгалтерського обліку Управлінням освіти в період з 01.01.2011 по 01.11.2013 укладено договорів на проведення капітальних ремонтів на суму - 30 021 239,24 грн., з яких оплачено на суму - 28 526 542,34 гривень. кредиторська заборгованість станом на 01.11.2013 склала - 912 740,66 гривень.

Крім того, укладено договорів на проведення поточних ремонтів на суму 4 189 283,06 грн., проведено оплату в сумі - 2 901 711,53 гривень. Кредиторська заборгованість станом на 01.11.2013 склала - 926 868,40 гривень.

Також, Управлінням освіти укладено 3 договори на послуги з технічного обслуговування внутрішніх інженерних мереж, ЦО, ГВП, ХВП та каналізації на загальну суму 1 198 972,31 грн., а саме :

-          договір № 9 від 04.01.2011 на суму 73 939,82 грн. (оплачено в повному обсязі);

-          договір № 41/36 від 26.04.2011 на суму 625 301,37 грн. (оплачено в повному обсязі);

-          додаткова угода № 1-41/36 від 30.12.2011 року на суму 125 060,27 грн. (оплачено в повному обсязі);

-          договір № 83 від 07.06.2012 на суму 499 731,12 грн. (оплачено на суму 204 915,08 грн.).

Станом на 01.11.2013, по даним обліку Управління освіти, обліковується кредиторська заборгованості по розрахункам з ТОВ «Санта-Р» по вищевказаним договорам в сумі 56 529,63 гривень.

Проведеною ревізією встановлено завищення обсягів наданих послуг з обслуговування внутрішніх інженерних мереж, каналізації та котлів центрального опалення, проведених за рахунок коштів Управління освіти Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в період з 01.01.2011 по 01.01.2013, виконавцем, яких було ТОВ «Санта-Р», що деталізовано у питанні 5 акту ревізії.

Суд звертає увагу на те, що надана позивачем копія акту Державної фінансової інспекції в місті Києві №031-30/2658 від 06.12.2013 року позапланої ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Управління освіти Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації за період з 01.01.2011 по 01.10.2013 надана без питання 5 (стор. з 6-24).

В ході ревізії встановлено завищення вартості виконаних ремонтно-будівельних робіт та робіт з обслуговування наступними підприємствами: ТОВ «Санта-Р» на суму -233 307,53 грн.(акти виконаних робіт за період з 01.01.2011 по 01.11.2013).

За умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на висновки перевірки Державної фінансової інспекції в м. Києві, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, що узгоджується з позицією Верховного Суду України, наведену в постанові №3-69гс12 від 22.01.2013 р., відповідно до якої стверджується, що виявлені внутрішньою ревізією порушення не можуть впливати на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати.

У той же час, виявлення вказаних порушень може бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством України порядку.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Вищого господарського суду України від 02.10.2013 зі справи № 922/1609/13.

Так, звертаючись з позовом в суд, позивач просить стягнути з відповідача збитки в розмірі 156 994,39 грн.

Згідно зі ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 22 ЦК України також унормовано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідальність у вигляді відшкодування збитків та інших способів відшкодування майнової шкоди, у тому числі стягнення збитків, заявлених позивачем, настає за наявності таких умов як неправомірна поведінка особи, негативний результат такої поведінки (факт і розмір завданих збитків), причинний зв'язок між неправомірною поведінкою та негативним наслідком.

При цьому, стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань здійснюється в порядку ст. 623 ЦК України, при застосуванні норм якої враховується і те, що згідно норм ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з положеннями частини 1 ст. 614 Цивільного кодексу України передбачено, що майнову відповідальність несе особа, яка порушила зобов'язання, лише за наявності її вини (умислу або необережності), крім випадків, встановлених договором або законом.

У відповідності з вимогами п.4 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; наявність збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини.

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов'язань, оскільки в даному випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Тобто, для застосування відповідальності у вигляді стягнення збитків, позивач повинен довести наявність у нього збитків, протиправних винних дій відповідача у вигляді неналежного виконання договірних зобов'язань, та причинного зв'язку між збитками позивача та діями відповідача.

Так, за умовами п.1.1 договору визначено, що підрядник зобов’язується у квітні-грудні 2012 року надати замовнику послуги з технічного обслуговування і ремонту котлів центрального опалення (послуги з технічного обслуговування внутрішніх інженерних мереж ЦО, ГВП, ХВП та каналізації) згідно ДКПП ДК 016-28.22.9 (далі «послуги» в закладах освіти Дніпровського району, повний перелік яких зазначений в додатку №1, який є невід’ємною частиною цього договору).

Також, відповідно до п.1.2 договору, найменування послуг, які виконує підрядник за цим договором, наведено в додатку №1 до цього договору та є її невід’ємною частиною. Кількість послуг, що надаються за цим договором визначенні сторонами у додатку №1 до цього договору.

Відповідно до п.3.1 та 3.2 договору, ціна цього договору становить 499 731,12 грн. ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Положеннями ст. 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно з розділом XІ договору невід’ємними частинами договору є: перелік послуг - додаток №1, калькуляція та розрахунок вартості послуг – додаток №2 та дислокація закладів освіти Дніпровського р-ну м. Києва – додаток №3.

На виконання умов вищевказаних договору сторонами підписано та скріплено печаткам калькуляцію вартості послуг за 1 кв.м обслуговуючої площі за місяць (додаток №2 до договору №83 від 07.06.2012 року) в якій визначено, що вартість обслуговування за місяць становить 62 466,39 грн., а вартість обслуговування за 8 місяців становить 499 731,12 грн.

Приписами ст. 853 ЦК України встановлено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

В матеріалах справи відсутні докази прийняття виконаних робіт з зазначенням недоліків.

Вимагаючи повернення частини виконаного за договором позивач фактично вимагає перегляду ціни договору після його виконання, що є недопустимим. Отримання відповідачем оплати відповідно до умов договору не може вважатися неправомірною дією, а тому в діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення.

Така ж правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 28.04.2011 р. № 4/362/09-16/169/10-4/78/10 та від 23.04.2012 р. №10/5025/1680/11.

Отже, на думку суду, позивачем не доведено порушення відповідачем умов договору №83 від 07.06.2012 року, а відтак, позовні вимоги позивача щодо стягнення збитків є безпідставними.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Пунктом 1 статті 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ч.1 ст. 79, ст. 129, ч. 29 ст. 165, ст.ст. 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя                                         С.М. Мудрий