ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2018

м. Дніпро

Справа № 904/2246/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СХІДСПЕЦРЕМОНТ", м.Київ

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ", м.Дніпро

про стягнення заборгованості 242 442,80 грн.

Суддя Красота О.І.

За участю секретаря судового засідання Нерух Н.О.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Східспецремонт" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш" і просить суд стягнути заборгованість з передоплати в сумі 181 305,00 грн., 61 137,80 грн. - пені та судовий збір.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань за Договором № 98-17/21 від 16.02.2017р. в частині повної та своєчасної поставки товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2018р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу для розгляду по суті на 05.07.2018р.

26.06.2018р. Відповідач подав відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та в позові просить відмовити посилаючись на те, що вимоги Позивача про стягнення пені за неналежне виконання зобов'язань щодо поставки товару суперечить нормам чинного законодавства, оскільки такий вид забезпечення виконання зобов'язання, як пеня у даному контексті, застосовується лише до грошового зобов'язання.

Ухвалою суду від 05.07.2018р. відкладено розгляд справи на 31.07.2018р.

13.07.2018р. Позивач подав відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити та зазначає, що доводи Відповідача про те, що пеня у сумі 61 137,80 грн. не підлягає стягненню на тій підставі, що вона нарахована не за порушення грошового зобов'язання, є безпідставними та не відповідають чинному законодавству України. Позивач посилається на те, що Відповідач у відзиві не заперечує, що у нього наявна основна заборгованість перед Позивачем з передоплати у розмірі 181305,00грн., однак, наводячи аргументи щодо недійсності вимог щодо нарахування пені, він просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, що також є безпідставним, оскільки ймовірна недійсність підстав для нарахування пені за зобов'язанням з поставки товару ніяк не впливає на наявність заборгованості з передоплати у сумі 181 305,00 грн.

Ухвалою суду від 31.07.2018р. розгляд справи відкладено на 13.08.2018р.

Позивач у судове засідання не з»явився, 09.08.2018р. направив на адресу суду клопотання про проведення розгляду справи у відсутності представника Позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з»явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням 49 2, яке отримано останнім 06.08.2018р. Причини не явки у судове засідання суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.02.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Східспецремонт" (далі-Позивач, покупець) та Публічним акціонерним товариством "Дніпроважмаш" (далі-постачальник, Відповідач) було укладено Договір № 98-17/21 (а.с.8).

Відповідно до пункту 1.1 Договору, постачальник зобов’язується виготовити і поставити, а покупець прийняти та оплатити обладнання згідно доданим специфікаціям. Специфікації є невід’ємною частиною цього Договору.

Пунктом 1.2 Договору встановлено, що виготовлення обладнання за цим договором здійснюється постачальником після оплати відповідно до статті 5 цього договору.

Згідно з пунктом 3.1 Договору, ціна за одиницю обладнання, що постачається, наведена в специфікаціях.

Загальна сума цього Договору становить – 518 130,00 грн., в тому числі ПДВ 20% 86 355,00 грн. (пункт 3.2 Договору).

Відповідно до пункту 4.2 Договору, терміни постачання обладнання за цим Договором обумовлені в специфікаціях, які додаються до Договору.

Сторонами була підписана Специфікація № 1 від 16.12.2017р. (а.с.13), відповідно до п.2 якої, загальна вартість продукції: 518 130,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Згідно з пунктом 4 Специфікації, умови розрахунків: 50% аванс, 50% - впродовж 30 календарних днів з дати поставки продукції.

Пунктом 4 Специфікації передбачено, що строк поставки: 120 календарних днів з дати отримання авансового платежу.

На виконання умов Договору, Позивачем було перераховано Відповідачу передоплату у розмірі 259 065,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1157 від 20.02.2017р. (а.с.16).

Згідно з пунктом 4.5 Договору, постачальник письмово сповіщає покупця про наявність виготовленого і готового до відвантаження за даним Договором обладнання.

Відповідачем були направлені на адресу Позивача листи про готовність до відвантаження обладнання :

- № 253 від 22.06.2017р. про готовність до відвантаження – 10.07.2017р.;

- № 98-1965 від 21.08.2017р. про готовність до відвантаження – 11-15 вересня 2017р.;

- № 98-2016 від 18.10.2017р. про готовність до відвантаження – 11-15 вересня 2017р.;

- № 98-2139 від 07.10.2017р. про готовність до відвантаження - 20.12.2017р.;

- № 37 від 26.02.2018 р. про готовність до відвантаження – в кінці квітня 2018р.(а.с.27-31).

Позивач на адресу Відповідача направив повідомлення № 253 від 21.06.2017р., в якому вимагає виконати зобов’язання за Договором № 98-17/21 від 16.02.2017р. у встановлений строк (а.с.19).

Також, Позивач направив на адресу Відповідача претензію № 262 від 17.07.2017р., в якій вимагає у строк до 27.07.2017р. виконати зобов’язання щодо виготовлення та поставки обладнання за Договором № 98-17/21 від 16.02.2017р. (а.с.23).

Відповідач частково поставив товар Позивачу на суму 77 760,00 грн., що підтверджується накладною № 62/816 від 12.09.2017р. (а.с.17).

Не поставка товару у строки, визначені в Специфікації №1 до Договору та не повернення Відповідачем суми передплати і стало підставою для звернення Позивача до суду за захистом свого порушеного права.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати, у встановлений строк товар не передав, покупець має право вимагати передачу товару або повернення суми передплати.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 5 Специфікації, строк поставки товару є таким, що настав 20.06.2017р.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати, у встановлений строк товар не передав, покупець має право вимагати передачу товару або повернення суми передплати.

Станом на час розгляду справи доказів повернення передоплати у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога Позивача щодо стягнення з Відповідача суми попередньої оплати у розмірі 181 305,00 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За порушення термінів відвантаження, передбачених у цьому Договорі та Специфікаціях до нього, Продавець за вимогою Покупця сплачує Покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми несвоєчасно відвантаженого товару за кожен день прострочення (п.8.3. Договору).

Відповідно до п.9.5 Договору, у разі прострочення поставки партії обладнання згідно п. 4.2 цього Договору, постачальник сплачує покупцю пеню від вартості непоставленої партії обладнання за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховувалася пеня, якщо сторонами не погоджено зміни термінів постачання.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань щодо поставки товару, Позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 61 137,80 грн. за період з 21.06.2017р. по 21.12.2017р.

Розрахунок пені наданий Позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань, однак містить арифметичні помилки. Зробивши перерахунок, судом встановлено, що сума пені, яка підлягає задоволенню становить 60 418,36 грн.

Стосовно заперечень Відповідача про те, що вимоги Позивача про стягнення пені за неналежне виконання зобов'язань щодо поставки товару суперечать нормам чинного законодавства, оскільки такий вид забезпечення виконання зобов'язання, як пеня у даному контексті, застосовується лише до грошового зобов'язання, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Отже, такий вид штрафних санкцій у господарських правовідносинах, як пеня, може застосовуватися за порушення не тільки грошового зобов’язання, а й зобов’язання з поставки товару.

Таку ж позицію підтримує і Верховний суд України, який у своїй Постанові від 27.09.2005р. «Про стягнення пені за прострочення поставки продукції» зазначив, що спірні відносини є господарськими, відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, господарські санкції, зокрема пеня, застосовуються за порушення будь-яких господарських зобов’язань, а не тільки за невиконання грошового зобов’язання.

Таким чином, суд не приймає вказане заперечення Відповідача.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 193, 216-218, 230, 232 Господарського Кодексу України, ст. ст.509, 525, 526, 530, 549, 610, 612, 625, 693, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 123, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш" (49000, м. Дніпро, вул. Сухий Острів, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Східспецремонт" (03150, м. Київ, вул. Тверська, буд. 6, приміщення 10, ) суму передоплати у розмірі 181 305,00 грн., пеню у розмірі 60 418,36 грн. та судовий збір у розмірі 3 625,85 грн., про що видати наказ.

В решті позовних вимог – відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

13.08.2018р.

Повне рішення складено 13.08.2018