ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
"22" серпня 2018 р. Справа № 920/618/17
На вказане судове рішення викладаю окрему думку наступного змісту.
Так, позовні вимоги про стягнення 58 951, 50 грн. упущеної вигоди та 12 729, 12 грн. - індексації, а всього – 71 680, 62 грн. обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов'язань відповідно до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури м. Суми, затвердженого рішенням VI скликання IX сесії Сумської міської ради від 22.06.2011 р. № 601- МР, щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту та сплати коштів на розвиток інфраструктури міста, що є порушенням інтересів держави щодо надходження належних коштів до бюджетів всіх рівнів з метою їх подальшого використання для забезпечення завдань і функцій держави та місцевого самоврядування стосовно реконструкції нежитлових приміщень під виробничу діяльність в м. Суми по вул. Тополянській, 18.
Верховний Суд, скасовуючи судові рішення попередніх інстанцій, якими в задоволенні позову було відмовлено та направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, у Постанові від 19 квітня 2018 р. вказав на те, що ті доводи, що їх наводив прокурор при розгляді справи не є очевидно необґрунтованими, що вимагало від судів їх повного дослідження, надання їм оцінки і відображення у судових рішеннях; твердженням прокурора про необґрунтованість віднесення спірного об’єкту до категорії об’єктів зв’язку надано поверхневу оцінку; посилання на недоведеність прокурором усіх складових елементів цивільного правопорушення з боку відповідача є передчасним з огляду на неповну оцінку судами доводів, викладених у позовній заяві.
З матеріалів справи, зокрема вбачається:
Рішенням VI скликання IX сесії Сумської міської ради від 22.06.2011р. № 601- МР затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури м. Суми (далі – Порядок), який регулює організаційні та економічні відносини, пов’язані з залученням, розрахунком розміру, використанням коштів пайової участі замовників будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту (далі будівництво), у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Суми та укладення договорів про сплату пайових коштів (п. 1.1 Порядку).

Пунктом 1.2 Порядку передбачено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у м. Суми, зобов’язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Суми, крім випадків передбачених даним Порядком.

Відповідно до пункту 3.1 Порядку величина пайової участі у розвитку інфраструктури м. Суми визначається у договорі, укладеному з Управлінням реконструкції та капітального будівництва Сумської міської ради (відповідно до встановленого цим порядком розміру пайової участі) з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об’єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами та правилами та не може перевищувати граничного розміру пайової участі у розвитку інфраструктури м. Суми.

Згідно пункту 3.2 Порядку (із змінами, внесеними рішенням VI скликання XLIV сесії Сумської міської ради від 29.10.2014р. № 3668-МР) розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Суми, з урахуванням інших передбачених законом відрахувань, становить для нежитлових будівель та споруд – 5 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта.

01.07.2015 р. Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції в Сумській області зареєстровано Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації СМ 46 (Далі-Декларація), а саме: реконструкції приміщень під виробничу діяльність в м. Суми по вул. Тополянській,18 замовником якої є Товариство з обмеженою відповідальністю «Технічний центр радіосистеми» (пункт 1 Декларації), тобто, відповідач, де зазначено код об’єкта згідно з державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, категорія складності – 1251.1.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України 17.08.2000 р. № 507 під кодом 1251.1 значаться будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості.

Вказаним класифікатором об’єкти зв’язку визначені іншими кодами, зокрема, 2213 – «Магістральні телекомунікаційні лінії», у тому числі 2213.9 – «Споруди телекомунікаційні інші».

Місцезнаходження об’єкта – м. Суми, вул. Тополянська, 18; дата початку будівництва – грудень 2014 р.; дата закінчення будівництва – червень 2015 р.; строк введення об’єкта в експлуатацію – червень 2015 р. (пункт 11 Декларації).

Пунктом 14 Декларації у графі «основні показники об’єкта» дані щодо його віднесення до об’єктів зв’язку відсутні, натомість у цій графі зазначено: «кількісний річний випуск продукції, котлів у кількості 12 шт».

Кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією складає 1 179, 034 тис. грн.(пункт 15 Декларації).

Вважаю, що вказані докази переконливо стверджують той факт, що відповідачем здійснюються відповідні види діяльності, такі як , зокрема: виробництво духових шаф, печей та пічних пальників, механічне оброблення металевих виробів, тощо.

Прокурор у позові також посилається на наявність інформації щодо продажу відповідачем твердопаливних котлів та здійснення ним інших послуг з питань обробки металу, розміщеній на офіційному сайті ТОВ «Технічний центр радіосистеми», в якій вказані контакти відповідача, схема проїзду до його виробничих приміщень, які знаходяться в м. Суми по вул. Тополянська, 18, що також має істотне значення.

Посилання відповідача на те, що основним видом його діяльності є діяльність у сфері проводового електрозв’язку (код 61.10), що звільняє його як замовника будівництва від пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту відповідно до положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції від 22.03.2012 р., відповідно до пункту 9 частини 4 статті 40 якого до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва: об’єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об’єктів енергетики, зв’язку та дорожнього господарства, а також те, що договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою м. Суми, вул. Тополянська, 18, містить умови про її надання під розміщеним цехом обладнання зв’язку та за призначенням відноситься до земель зв’язку, на мою думку, доволі сумнівні.

Так, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (в копії) за станом на 07.12.2015 р. видами діяльності відповідача, зокрема, є : виробництво духових шаф, печей і пічних пальників (код 25.62); механічне оброблення металевих виробів (код 33.12); ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення (код 42.22) (а.с.35-37).

Отже, виходячи з того, що відповідачем здійснюється такий вид діяльності як механічне оброблення металевих виробів, а категорія реконструйованої будівлі саме ним при реєстрації Декларації зазначена як будівля підприємств машинобудування та металообробної промисловості, віднесення об’єкта реконструкції нежитлових приміщень під виробничу діяльність до категорії об’єктів зв’язку, на мою думку є безпідставним.

Також, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно СТА 744364 від 04.08.2015 р.(а.с. 38) відповідач є власником об’єкту нерухомого майна за адресою м. Суми, вул. Тополянська, 18, а саме: «нежитлове приміщення, виробничий цех з естакадою», однак дані щодо віднесення вказаних нежитлових приміщень саме до об’єктів зв’язку у свідоцтві відсутні.

Технічний паспорт на нежитлові приміщення (в копії) в м. Суми по вул. Тополянська,18 (а.с.107-121), наданий відповідачем, виготовлений за станом на 19.03.2015 р., однак не містить жодних технічних характеристик щодо початку будівництва, тобто, реконструкції нежитлового приміщення, яке за даними Декларації припадає на грудень 2014 р..

Іншої технічної документації щодо нежитлових приміщень з урахуванням їх реконструкції, дата закінчення якої та строк введення в експлуатацію відповідно до Декларації визначені - червень 2015 р. та яка свідчила б про те, що вказані приміщення є об’єктами зв’язку, матеріали справи не містять.

Разом з тим, договір оренди земельної ділянки, на який посилається відповідач, був укладений між Сумською міською радою та відповідачем 04.02.2013 р., тобто ще до початку реконструкції відповідачем нежитлових приміщень.

Вказаний договір містить дані щодо знаходження приміщення відповідача на землях промисловості, транспорту, зв’язку, енергетики, оборони та іншого призначення, однак, цільове призначення – «землі промисловості», не виключає можливість розміщення на земельній ділянці нежитлового приміщення для здійснення металообробки, зберігання, реалізації непродовольчих товарів, тощо.

А за таких обставин аргументи прокурора щодо безпідставності віднесення спірного об’єкту будівництва до категорії об’єктів зв’язку, а також доводи, що їх навів прокурор у позові стосовно наявності усіх складових елементів цивільного правопорушення з боку відповідача, на мою думку, є обґрунтованими, а тому позов слід було б задовольнити.

Переконливих підстав щодо відмови прийняти докази, запропоновані прокурором, а такі докази, вважаю, мають істотну важливість для результатів провадження у даній справі, у вказаному судовому рішенні не наведено, на що неодноразово звертав увагу Європейський Суд з прав людини ( рішення Суду у справі Мала проти України, no. 4436/07 від 03.07.2014).

Суддя Терещенко О.І.