ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2018р. Справа №914/923/18

За позовом: Фізичної особи-підприємця Рачука Олександра Віталійовича,

м. Любомль Волинської обл.,

до відповідача: Державного підприємства «Львівський державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокумунбуд», м. Львів,

про: стягнення заборгованості у розмірі 488' 536,00 грн.

Суддя Козак І.Б.

при секретарі Гелеш Г.М.

Представники:

від позивача: Босак Р.І. - представник (ордер ЛВ№104412 від 03.07.2018),

від відповідача: Ніколенко Г.Ф. - представник (довіреність №03/346 від 08.08.2018р.),

свідок: ОСОБА_4.(пенсійне посвідчення НОМЕР_2 від 19.07.2012р.).

На розгляд господарського суду Львівської області Фізичною особою-підприємцем Рачуком Олександром Віталійовичем подано позов до відповідача Державного підприємства «Львівський державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокомунбуд» про стягнення заборгованості у розмірі 488' 536,00 грн.

Ухвалою суду від 04.06.2018р. відкрито провадження та розгляд справи у підготовчому судовому засіданні призначено на 03.07.2018р. У зв'язку із відпусткою судді Козак І.Б. розгляд справи в підготовчому засіданні відкладався на 11.07.2018р. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду. Ухвалою суду від 31.07.2018р. закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 15.08.2018. 15.08.2018р. розпочато розгляд справи по суті. У судовому засіданні 15.08.2018р. оголошувалася перерва до 21.08.2018р. до 09:45 год. У судовому засіданні 21.08.2018р. оголошувалася перерва до 16:00 год. 21.08.2018р.

У судове засідання 21.08.2018р. представник позивача з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач у порушення умов договору на виконання проектно-вишукувальних робіт №101/5041/сп від 03.07.2015р. не оплатив повну вартість виконаних та прийнятих проектних робіт, відтак чого існує 488'536,00 грн. боргу.

Представник відповідача у судове засідання 21.08.2018р. з'явився, проти позову усно заперечив. 13.08.2018р. надійшов на адресу суду відзив (вх.№29987/18 від 13.08.2018р.) ДП «Львівдіпрокомунбуд». Суд, повернувшись з нарадчої кімнати, ухвалив залишити без розгляду відзив відповідача на підставі ч.2 ст.207 ГПК України як такий, що без обґрунтування поважності причин пропуску встановленого строку поданий після закінчення підготовчого провадження.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.08.2018р. усно заперечив проти позову, зазначивши, що за фактом проведення внутрішнього фінансового аудиту ДП «Львівдіпрокомунбуд» за період 01.01.2015-31.12.2017р. складено Аудиторський звіт №24-18/3 від 24.04.2018р. При укладені між ФОП Рачуком О.В. та ДП «Львівдіпрокомунбуд» субпідрядних договорів №101/5041/сп від 03.07.2015р., від 03.07.2015р. №5035/СП, від 16.03.2015р. №5004/СП, від 23.12.2013р. №4931/СП колишнім директором підприємства ОСОБА_5 не дотримано вимог умов цих договорів, вимог чинного законодавства, що призвело до невідображення в обліку підприємства кредиторської заборгованості перед ФОП Рачуком О.В у сумі 488' 536,00 грн. та зайвої оплати субпідрядних робіт у розмірі 378,06тис.грн. Зазначене може також свідчити нікчемність цих договорів.

У судове засідання 21.08.2018р. прибула також свідок ОСОБА_4, яка була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази в силу вимог ч.3 ст.89 ГПК України. ОСОБА_4 повідомила, що працювала головним інженером проектів ДП «Львівдіпрокомунбуд» на дату підписання договору №101/5041/сп від 03.07.2015р. Вона зазначила, що проведені позивачем роботи відповідають ДБН та підтвердила виконання позивачем обумовлених договором проектних робіт. Додатково зазначила, що вся документація «Паспортизація теплових пунктів в м. Кременчук», яка була розроблена позивачем та передана відповідачу за Актом приймання-передачі, зберігається в архіві державного підприємства "Львівдіпррокомунбуд".

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

Між Фізичною особою-підприємцем Рачуком Олександром Віталійовичем та Державним підприємством «Львівський державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокумунбуд» було укладено Договір на виконання проектно-вишукувальних робіт №101/504/сп від 03.07.2015р. з додатками до нього.

Відповідно до умов цього договору виконавець (Позивач у справі) зобов'язується на підставі вихідних даних на проектування, наданих замовником (відповідачем у справі), своїми силами і засобами виконати згідно з державними будівельними нормами та іншими нормативними документами проектні роботи по об'єкту (стадія Робочий проект): «Паспортизація теплових пунктів в м. Кременчук».

У р.2 договору «вартість робіт та порядок розрахунків» сторони погодили, що загальна вартість проектних робіт відповідно до протоколу погодження договірної ціни (додаток 1), становить 703' 536,00 грн. Оплата за виконані роботи здійснюється замовником шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Замовник бере на себе зобов'язання оплатити вартість виконаних робіт, що вказана у п.2.1 договору, протягом 15 календарних робочих днів з моменту видачі готової документації та підписання Акту здачі-приймання документації.

14.09.2015р. відповідач частково оплатив позивачу 215' 000,00 грн. попередньої оплати за виконані проектні роботи згідно договору, що підтверджується копією банківської виписки по особовому рахунку ФОП Рачука О.В.

01.10.2015р. сторони договору підписали Акт №1/101/5041/сп здачі-приймання проектних робіт, назва об'єкту: «Паспортизація теплових пунктів в м. Кременчук». Згідно цього Акту до сплати підлягає 488' 536,00 грн.

Станом на дату розгляду справи відповідачем не оплачено існуючу заборгованість.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Між сторонами виникли взаємні права та обов'язки на підставі укладеного договору на виконання проектно-вишукувальних робіт.

Відповідно до ст.888 ЦК України За договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов'язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов'язковим для сторін з моменту його затвердження замовником. Підрядник зобов'язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

Замовник зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, зокрема, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом (п.1 ч.1 ст.889 цього ж кодексу)

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст.692 ЦК України).

В силу вимог статті 610, частини першої статті 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач свої обов'язки по розробленню проектної документації виконав, відповідач отримав документацію, проте не оплатив повністю і вчасно її вартості. Договір №101/5041/сп є чинним, доказів визнання його недійсним на дату прийняття рішення сторонами не подано. Представник відповідача у вступному слові та судових дебатах обґрунтовує свої заперечення проти позовних вимог Актом ревізії аудит служби. Суд зазначає, що за умови існування між сторонами договірних правовідносин (договір №101/5041/сп), посилання на акт Державної аудиторської служби України №24-18/3 від 24.04.2018р. є неправомірним, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати (аналогічна позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 22.01.2013 р. у справі № 3-69гс12).

Так, загальне поняття акта ревізії наведено у пункті 3 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 № 550 із подальшими змінами (далі - Порядок), згідно з яким акт ревізії - документ, який складається посадовими особами органу державного фінансового контролю, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта.

У цьому випадку акт ревізії, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень (що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта ревізії), не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 у справі № 21-237а13).

Більше того, як зазначає Верховний Суд України у своїй постанові № 3-69гс12 від 22.01.2013 р., акт ревізії Державної аудиторської служби України носить рекомендаційний характер, а тому не несе жодного імперативного характеру для сторін договору. Водночас, виявлені Державною аудиторською службою порушення та зазначення їх у акті можуть бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством України порядку (правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 02.10.2013 р. по справі № 922/1609/13). Відтак заявлені позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Пунктами 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати в силу вимог ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 89, 129, 219-220, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокумунбуд» (адреса: 79005, м. Львів, вул.АК.Богомольця, б.9, ) на користь Фізичної особи-підприємця Рачука Олександра Віталійовича (адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 488' 536,00 грн. основного боргу та 7' 328,04 грн. судового збору.

3. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

5. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення буде складено та підписано 23.08.2018р.

Суддя Козак І.Б.