РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.07.2018Справа № 910/6481/18

Господарський суд міста Києва, в складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" (02217, м. Київ, вул. Закревського, буд. 15; ідентифікаційний код 39605452)

до Фізичної особи-підприємця Беседіної Ірини Михайлівни (12156, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

про стягнення 2 197 грн. 71 коп.

без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" з позовом до Фізичної особи-підприємця Беседіної Ірини Михайлівни про стягнення 2 197 грн. 71 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору № 0225/К/3 про відшкодування витрат балансоутримувача від 31.10.2015, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1 318 грн. 19 коп., пеня у розмірі 489 грн. 58 коп., 3% річних у розмірі 35 грн. 37 коп. та інфляційні втрати у розмірі 354 грн. 57 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Суд зазначає, що згідно поштового повідомленням № 385, відповідач повідомлявся ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 910/6481/18, проте, відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не надано.

Приймаючи до уваги, що відповідач повідомлявся про відкриття провадження у справі № 910/6481/18 належним чином та про те, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Так, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2015 між Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" (балансоутримувач) та Фізичною особою-підприємцем Беседіною Іриною Михайлівною укладено договір № 0225/К/з про відшкодування витрат балансоутримувача та додатки № 1 та № 2 до даного договору.

Відповідно до п. 1.1. договору балансоутримувач забезпечує надання послуг, які зазначені в додатку № 2 до цього договору, нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: вул. Мілютенка, 14, а орендар бере участь у витратах понесених балансоутримувачем при наданні послуг, пропорційно до займаної ним площі у цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг наданих балансоутримувачем за цим договором та відшкодовує плату за земельну ділянку на якій розташовано об'єкт.

Орендар займає приміщення загальною площею 17,00 кв.м. на підставі договору оренди.

Згідно з додатком № 1 до договору балансоутримувач надає орендарю наступні послуги (вартістю за 1 кв.м загальної площі приміщення): прибирання прибудинкової території - 0,8067 грн., прибирання сходових кліток - 0,1006 грн., технічне обслуговування внутрішньої системи ГВП і ХВП, водовідведення, теплопостачання та зливової каналізації - 0,2362 грн., дератизація - 0,0002 грн., дезінсекція - 0, 0002 грн., технічне обслуговування та поточний ремонт ППА та ДВ, а також інших внутрішньо будинкових інженерних систем у разі їх наявності - 0,0380 грн., поточний ремонт конструктивних елементів внутрішньо будинкових систем і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливової каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження - 0,2635 грн., подив дворів, клумб і газонів - 0,0423 грн., освітлення місць загального користування, підвалів і підкачування води - 0,2283 грн. Вартість за 1 кв.м загальної площі квартири (приміщення) в місяць в т.ч. прибуток на ПДВ становить 2,2651 грн.

Підпунктом 2.1.1. договору встановлено, що балансоутримувач зобов'язаний забезпечити надання послуг зазначених у додатку № 1 до договору, нежитлового приміщення власними силами або з залученням спеціалізованих підрядних організацій.

Згідно підпункту 2.2.3. договору встановлено, що орендар зобов'язується щомісяця з 12 по 15 число отримувати у відділі управління нежитловим фондом балансоутримувача під розпис у журналі видачі документацій рахунок на оплату за отримання послуг.

Відповідно до пп. 2.2.4. договору орендар зобов'язується не пізніше 20-го числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити плату на рахунок балансоутримувача будівлі за надані послуги та відшкодування плати за земельну ділянку на якій розташовано об'єкт оренди.

При несвоєчасному внесенні плати, орендар зобов'язується сплачувати пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної суми наданих послуг за кожен день прострочки.

За невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинного законодавством України (п.4.1. договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє з 01 серпня 2015 року по 31 липня 2016 року включно, відповідно до ч. 3. ст. 631 Цивільного кодексу України . Якщо жодна зі сторін не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії цього договору не повідомила іншу сторону про свій намір припинити дію цього договору, то договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. (п.5.1. договору).

Позивач у позові зазначає, що ним було надано послуги відповідно до додатку № 1 до договору своєчасно та у повному обсязі, однак, відповідач в порушення умов договору та вимог чинного законодавства взагалі не розрахувався за отримані послуги. Внаслідок невиконання відповідач умов договору в останнього утворилася заборгованість перед позивачем за період з 01.09.2018 по 28.02.2018 в розмірі 1 318,19 грн.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України вказано, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 0225/К/3 від 31.10.2015, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором надання послуг.

Відповідно до п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 193 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Так, статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VIII встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач своєчасно та в повному обсязі надавав послуги відповідачу відповідно до договору та додатку № 1 до договору, проте, відповідач всупереч пп. 2.2.3. та пп. 2.2.4. договору не виконує свої зобов'язання в частині здійснення оплати за надані послуги, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість за отримані послуги в розмірі 1 318, 19 грн.

Статтею 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 № 1875-IV плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. У платіжному документі мають бути передбачені графи для зазначення поточних та попередніх показань засобів обліку споживання комунальних послуг, різниці цих показань або затверджених норм, ціни/тарифу на даний вид комунальних послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу.

Так відповідно до пп. 2.2.3 та пп. 2.2.4. договору що орендар зобов'язується: щомісяця з 12 по 15 число отримувати у відділі управління нежитловим фондом балансоутримувача під розпис у журналі видачі документацій рахунок на оплату за отримання послуг; не пізніше 20-го числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити плату на рахунок балансоутримувача будівлі за надані послуги та відшкодування плати за земельну ділянку на якій розташовано об'єкт оренди.

Судом встановлено, що згідно з наявного в матеріалах справи розрахунку основна заборгованості за договором № 0225/К/З від 31.10.2015 про відшкодування витрат балансоутримувача за період з 01.09.2015 по 28.02.2018 становить 1 318, 19 грн.

В той час, аналізуючи законодавство, що регулює відносини, які виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, суд приходить до висновку та погоджується з позицією позивача щодо того, що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки, відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов'язання та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору № 0225/К/З від 31.10.2015 та положення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги в розмірі 1 318, 19 грн. підлягає задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача 489, 58 грн. - пені, 35, 37 грн. - 3% річних та 357, 57 грн. - інфляційних нарахувань, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Пунктом 2.2.4. договору встановлено, що орендар зобов'язується при несвоєчасному внесенні плати, орендар зобов'язується сплачувати пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної суми наданих послуг за кожен день прострочки.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд зазначає, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за період з 01.09.2015 по 28.02.2018, зокрема, виходячи з існуючої суми заборгованості за фактично надані послуги та встановив, що розрахунки пені в розмірі 489, 58 грн., 3% річних в розмірі 35, 37 грн. та інфляційних втрат в розмірі 354, 57 грн. не суперечать вимогам чинного законодавства, а тому, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п.1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Беседіної Ірини Михайлівни (12156, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" (02217, м. Київ, вул. Закревського, буд. 15; ідентифікаційний код 39605452) суму основного боргу в розмірі 1 318 (одна тисяча триста вісімнадцять) грн. 19 коп., пені в розмірі 489 (чотириста вісімдесят дев'ять) грн. 58 коп., інфляційні втрати в розмірі 354 (триста п'ятдесят чотири) грн. 57 коп., 3% річних в розмірі 35 (тридцять п'ять) грн. 37 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 30.07.2018

Суддя Д.О. Баранов