УХВАЛА

14 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 903/906/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М. головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

перевірив касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Господарського суду Волинської області від 13.02.2017 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 26.04.2017

у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1

до Великообзирської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський, Військової частини НОМЕР_2 та Головного управління Держгеокадастру у Волинській області

та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: фізичної особи ОСОБА_1

про визнання недійсним та скасування рішення від 20.04.2012 № 16/2,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 30.07.2018 поновлено касаційне провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Волинської області від 13.02.2017 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 26.04.2017 у справі № 903/906/16; призначити розгляд касаційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Волинської області від 13.02.2017 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 26.04.2017 у справі № 903/906/16 в судовому засіданні на 14.08.2018 о 14 год. 30 хв.Предметом позову у цій справі є вимога про визнання недійсним та скасування рішення Великообзирської сільської ради від 20.04.2012 № 16/2 "Про погодження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки". Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, Господарський суд Волинської області рішенням від 13.02.2017, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.04.2017, виходив з того, що прийняте Великообзирською сільською радою шостого скликання рішення від 20.04.2012 за № 16/2 "Про погодження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки", яким громадянці ОСОБА_2 погоджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,4878 га і передано у власність вказані земельні ділянки, є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання, шляхом оформлення права власності на ці земельні ділянки (державні акти серії ЯМ за № 026884 та № 026885 від 24.09.2012 на право власності на земельні ділянки). Земельна ділянка військового авіаційного полігону "Повурськ" загальною площею 24151,5 га розташована не лише на території Ковельського, а і на території Камінь-Каширського та Маневицького районів Волинської області, однак відповідно до Державного акту на право постійного користування землею від 01.11.1968 межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) не встановлені. Позивач не довів та не надав належних і допустимих доказів про те, чи накладаються земельні ділянки за кадастровими номерами :01:001:0024 площею 0,25 га та :01:001:0025 площею 0,4878 га, що знаходяться в с. Стобихва по вул. Центральна та були передані ОСОБА_2 відповідно до рішення Великообзирської сільської ради від 20.04.2012 № 16/2 на земельну ділянку площею 24151,5 га військового містечка № 72 села Поворськ Ковельського району відповідно до Державного акта на право користування землею 1968 року у відповідній площі та конфігурації, з прив`язкою до місцевості.

Водночас, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що рішення у цій справі може вплинути на права та обов`язки фізичної особи ОСОБА_1 , який після смерті ОСОБА_2 отримав право спадкування майна за заповітом від 18.03.2009, в тому числі земельних ділянок, переданих за вказаним рішенням, визнання недійсним та скасування якого є предметом розгляду цієї справи.

Водночас 19.07.2018 ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду Краснова Є. В. головуючого, суддів Кушніра І. В., Мачульського Г. М. передано справу № 911/4061/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Обухівське" до Головного управління Держгеокадастру в Київській області, треті особи ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Роза-Л" про визнання незаконним наказу, скасування державної реєстрації права власності та скасування запису в Поземельній книзі, разом з касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Обухівське" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 та рішення Господарського суду Київської області від 13.12.2017 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Суд дійшов висновку про те, що у цій справі позивач визначив відповідачем ГУ Держгеокадастру, який прийняв оспорюваний наказ, чим, за твердженням позивача, порушив права ПАТ "Обухівське" як законного користувача земель сільськогосподарського призначення державної власності, оскільки спірна земельна ділянка є частиною земельної ділянки загальною площею 2 164,6 га, належної позивачу на праві постійного користування згідно з державним актом серії ІІ-КВ № 003262 від 13.02.1996, тому передача її у власність третій особі є незаконною, а спірний наказ недійсним.

У вказаній справі фізична особа не є стороною спору в розумінні ст. 41 ГПК України, а сам наказ ГУ Держгеокадастру оспорюється не з позицій законності надання земельної ділянки фізичній особі, а з позицій законності дій відповідача щодо розпорядження земельною ділянкою, яка на праві постійного користування належить юридичній особі ПАТ Обухівське. Питання про те, чи підвідомча господарському суду справа у спорі, що виник із земельних правовідносин, повинно вирішуватись залежно від того, який характер мають спірні правовідносини. З цією метою слід аналізувати предмет позову, підстави позову і зміст позовних вимог.

Спір, що виник внаслідок порушення права суб`єкта господарської діяльності на земельну ділянку, в тому числі органами державної влади та місцевого самоврядування, є спором про право цивільне і підлягає розгляду за правилами ГПК.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у даному випадку є юридична особа ПАТ Обухівське. При цьому підставою для звернення до суду з вказаним позовом стало прийняття державним органом, як учасником цивільно-правових відносин, що реалізує повноваження землерозпорядника, спірного акта, яким, на думку позивача, було порушено права останнього як землекористувача.

Таким чином, враховуючи викладене, а також характер спірних правовідносин, спір у справі № 911/4061/16 підвідомчий господарським судам та підлягає розгляду за правилами ГПК України.

При цьому, участь у справі громадянина як третьої особи, на права чи інтереси якого може вплинути судове рішення у даній справі, не є визначальною для встановлення підвідомчості, враховуючи суб`єктний склад спору, а також предмет і підстави позову у їх сукупності.

Фізичну особу ОСОБА_3 було залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а відповідно до статі 27 ГПК України (у відповідній редакції) треті особи, які не заявляють самостійних вимог, користуються процесуальними правами і несуть процесуальні обов`язки сторін, крім права на зміну підстави і предмета позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог, а також на відмову від позову або визнання позову. Таким чином, вказана фізична особа мала можливість брати участь у вирішенні спору, давати пояснення, клопотання з метою забезпечення врахування власних інтересів при розгляді справи.

Крім того у позивача відсутні вимоги до фізичної особи, а суб`єктом порушення прав ПАТ Обухівське позивачем визначено саме ГУ Держгеокадастру, а не фізичну особу.

Отже виходячи з того, що позивач не позбавлений права звернутися у суд із даним позовом за захистом своїх права саме від відповідача, з урахуванням тієї обставини, що даний спір вже було розглянуто місцевим господарським судом, рішення останнього було переглянуто у суді апеляційної інстанції, та за вказаних обставин не вбачається, що при вирішенні даного спору судами попередніх інстанцій було порушено правила юрисдикції господарських судів, колегія суддів у справі № 911/4061/16 дійшла висновку про необхідність відійти від правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених раніше в постанові від 16.05.2018 у справі № 911/4111/16, щодо закриття провадження у справі з огляду на приватноправовий характер спору, який за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

За наведених обставин Суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі № 903/906/16 до розгляду Великою Палатою справи № 911/4061/16.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою палатою Верховного Суду.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 7 частини 1 статті 228, статтею 234 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі № 903/906/16 Господарського суду Волинської області до розгляду Великою Палатою справи № 911/4061/16 Господарського суду Київської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак