ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2018м. ДніпроСправа № 904/1879/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А. за участю секретаря судового засідання Гриценко К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Груп", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про визнання недійсним договору поставки від 24.11.2006 № 14/10

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом № 01-101 від 23.04.2018, в якому просить визнати недійсним договір поставки від 24.11.2006 № 14/10, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом", правонаступником якого є позивач, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Груп".

В обґрунтування позовних вимог посилається на фіктивність оспорюваного правочину, що є підставою для визнання його недійсним в силу приписів ч. 5 ст. 203, ст. ст. 215, 234 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 29.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 19.06.2018.

15.06.2018 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву від 13.06.2018 № 13/06-1, в якому відповідач зазначив про відсутність підстав для визнання спірного договору недійсним, оскільки ТОВ "Альянс Груп" на виконання умов договору перераховувало грошові кошти, вимагало їх повернення, зверталося до суду для їх стягнення, тобто виконувало всі можливі заходи, як за договором, так і для встановлення свого порушеного права на отримання продукції за договором поставки. Тобто не можливо сказати, що ТОВ "Альянс Груп" діяло фіктивно, без наміру отримання продукції за договором - комбайну та не здійснювало заходів з повернення сплачених коштів передплати та, як наслідок, вважати договір фіктивним в розумінні ст. 234 Цивільного кодексу України, підстав не має. Зазначає, що ТОВ "Альянс Груп" планувало продати комбайн 2КВ-А, а не використовувати безпосередньо в своїй господарській діяльності. Вважає, що посилання позивача на вирок від 13.04.2009 Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу по справі №1-113/09(1-648/08) є некоректним, оскільки, ТОВ "Альянс Груп" не могло контролювати господарську діяльність позивача (знати про наявність в нього необхідного персоналу та обладнання), а також контролювати використання позивачем грошових коштів, які перераховувались ТОВ "Альянс Груп" на його рахунок за договором. Зазначає, що жодна посадова особа ТОВ "Альянс Груп" не була визнана винною вироком, на який посилається позивач, чи такою, що отримала неправомірну вигоду. Тобто вирок не свідчить про наявність фіктивних дій з боку ТОВ "Альянс Груп" стосовно укладеного договору поставки №14/10 від 24.11.2006. Водночас, просив суд при розгляді даної справи застосувати до вимог позивача наслідки спливу строку позовної давності, оскільки, якщо останній вважає, що вказаним вище вироком було встановлено факти, що свідчать про фіктивність договору, то строк позовної давності до звернення до суду з вимогою про визнання спірного договору недійсним минув у квітні 2012 року. Просив у позові відмовити.

Ухвалою господарського суду від 19.06.2018 підготовче засідання відкладено на 10.07.2018. у зв'язку із неявкою представників сторін та ненадання усіх витребуваних судом документів.

Ухвалою господарського суду від 10.07.2018 підготовче засідання відкладено на 26.07.2018. у зв'язку із повторною неявкою представників сторін, ненадання витребуваних судом документів.

У зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Рудь І.А. судове засідання, призначене на 26.07.2018 не відбулося, про що сторін повідомлено листом від 24.07.2018.

Після виходу судді з лікарняного ухвалою господарського суду від 31.07.2018 підготовче засідання у справі призначене на 14.08.2018.

У призначене судове засідання представники сторін не з'явилися та не надали витребувані судом документи. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

За вказаних обставин господарський суд дійшов висновку, що у сторін відсутні додаткові письмові пояснення, заперечення та докази, у зв'язку із чим оголосив про закриття підготовчого засідання та розпочав розгляд справи по суті.

Господарський суд зазначає, що з урахуванням належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи останні не скористалися своїм правом на участь у призначених судових засіданнях, у зв'язку із чим в порядку ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін.

Відповідно до ч. 9 ст. 81 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв'язку із неявкою сторін, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.11.2006 між Дослідним Заводом «КриворіжНДПІрудмаш» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом") (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Груп" (покупець) укладено договір поставки № 14/10 (далі - договір).

На умовах даного договору постачальник зобов'язується передати у власність покупцеві продукцію: комбайн 2 КВ-А у кількості 1 шт., вартістю 5 580 000,00 грн. з ПДВ а покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію (п. 1.1. договору).

Поставка продукції за цим Договором здійснюється в період дії даного договору на умовах ЕХW (правила Інкотермс 2000) в м. Кривий Ріг вул. Мопрівська 89 (п. 2.1. договору).

Строк виготовлений продукції - 18 місяців з моменту надходження передплати (п. 2.2. договору).

Ціна продукції, що поставляється за цим договором, складає: 4 650 000,00 грн., ПДВ складає 930 090,.00 грн. Загальна сума договору з урахуванням ПДВ складає 5 580 000,00 грн. (п. 3.1. договору).

Розрахунки за цим договором здійснюються шляхом перерахування грошової суми в гривнях на розрахунковий рахунок постачальника згідно пред'явленого рахунку (п. 3.2. договору).

Покупцем здійснюється передплата - 50% протягом 90 календарних днів з моменту підписання договору (п. 3.3. договору).

Кінцева оплата здійснюється покупцем протягом 10 календарних днів з моменту повідомлення постачальником про виготовлення продукції до здійснення відвантаження продукції постачальником (п. 3.4. договору).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (п. 7.1. договору).

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 7.1 цього договору та закінчується 31.12.2008 (п. 7.2. договору).

Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від виконання обов'язків, взятих на себе за даним договором та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п. 7.3. договору).

Якщо інше прямо не передбачено цим договором або чинним в Україні законодавством, зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього договору (п. 7.4. договору).

12.02.2007 сторони підписали Додаткову угоду № 1 до договору (а.с. 10), в якій дійшли згоди змінити преамбулу договору, виклавши її у такій редакції: Дослідний завод Відкритого акціонерного товариства «науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного, машинобудування з дослідним заводом», іменований далі «Постачальник», в особі в.о. директора Каракова С.В., діючого на підставі Положення та Довіреності № 01-0154 від 11.01.2007р. з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю «АльянсГруп», іменований надалі «Покупець», в особі директора Піддубського А.І., діючого на підставі Статуту з іншої сторони; розділ «юридичні адреси сторін» викласти в новій редакції.

12.10.2007 сторонами підписано Додаткову угоду № 2 до договору (а.с. 10), в якій вирішили змінити п. 2.2, 2.7 договору, виклавши їх у такій редакції:

« 2.2. Строк виготовлення продукції - до 31 грудня 2007р.

2.7. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.7.1. цього договору та закінчується 31.12.2007р.».

На виконання умов договору ТОВ "Альянс Груп" у період з грудня 2006 року по травень 2008 року перерахувало на рахунок Відкритого акціонерного товариства "Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут гірничого машинобудування з дослідним заводом» грошові кошти в сумі 4 509 600 грн. 00 коп., що підтверджується банківськими виписками.

Однак, як зазначає позивач, договір поставки № 14/10 від 24.11.2006 вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися правочином, а саме: наміру у сторін на виготовлення комбайну 2 КВ-А не було.

В обґрунтування своїх тверджень позивач зазначає наступне.

Так, договір поставки № 14/10 від 24.11.2006 укладений на суму 4 650 000.00 грн. без ПДВ. За умовами договору передбачалось, що строк виготовлення продукції - 18 місяців з моменту надходження передплати (50% суми договору), що становить 2 325 000.00 грн. без ПДВ. Станом на 28.02.2007 аванс відповідачем був сплачений повністю. Решту вартості комбайна ТОВ «Альянс Груп» мало сплатити протягом 10 днів з моменту повідомлення про виготовлення комбайна. Однак, як стверджує позивач комбайн не виготовлявся, жодних повідомлень про виготовлення ТОВ «Альянс Груп» не надходило.

При цьому грошові кошти, які вносились ТОВ «Альянс Груп» на виконання умов спірного договору відразу перераховувались на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Дамаск ЗЛС» на виконання договору купівлі-продажу товарів № 3, укладеного між позивачем (покупець) та ТОВ «Дамаск ЗЛС» (продавець) 10.12.2006 для придбання комплектуючих до шахтного комбайну 2КВ-А. Але за даним договором фактичних поставок не було.

ТОВ «Альянс Груп» продовжувало перерахування коштів постачальнику до виготовлення комбайну. 30.03.2007 були переведені всі кошти за договором від замовника до постачальника і в той же день остання, отримана сума була переведена ТОВ «Дамаск ЗЛС», грошових коштів на виготовлення комбайна в постачальника не залишилось.

На момент укладення спірного договору позивач не мав технічної можливості виконати взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з відсутністю на підприємстві відповідного обладнання для виконання таких робіт, персоналу, який міг би зробити таку роботу. ТОВ «Альянс Груп» не було та й на даний час не є підприємством, яке використовує такі комбайни.

Позивач стверджує, що наміром сторін спірного договору було доведення підприємства позивача до банкрутства . Відповідач мав бути ініціатором банкрутства та основним кредитором, який у подальшому заволодіє майном боржника, не спроможним відновити свою платоспроможність.

Реалізуючи вказані наміри, ТОВ «Альянс Груп» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Відкритого акціонерного товариства "Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут гірничого машинобудування з дослідним заводом" про повернення передплати в сумі 4 509 600 грн. 00 коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2008 по справі № 6/275-08 (суддя Коваленко О.О.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Груп" до Відкритого акціонерного товариства "Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут гірничого машинобудування з дослідним заводом" про стягнення передоплати у розмірі 4 509 600,00 грн. здійсненої на виконання договору поставки № 14/10 від 24.11.2006р. задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут гірничого машинобудування з дослідним заводом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Груп" 4 509 600,00 грн. - суми передоплати, 25 500,00 грн. - держмита, 118,00 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Крім того, за заявою відповідача 13.02.2009 Господарським судом Дніпропетровської області було порушено провадження у справі № Б15/3509 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут гірничого машинобудування з дослідним заводом".

Проте, ухвалою господарського суду від 17.10.2017 провадження у справі № Б15/35-09 припинено, у зв'язку із відсутністю правових підстав щодо проведення подальшої процедури банкрутства.

Крім того, вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 13.04.2009 по справі № 1-113/09 (1-648/08), яким заступника директора Дослідного Заводу «КриворіжНДПІрудмаш» Каракова С.В. визнано винним та покарано за ст.. 367 ч. 2 КК України за неналежне виконання посадовою особою своїх службових обов'язків внаслідок недобросовісного відношення до них, що потягнуло тяжкі наслідки, встановлені наступні факти:

- 03.03.2008 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська визнані недійсними статутні документи, первинні податкові та бухгалтерські документи, свідоцтво платника „_ податку на додану вартість ТОВ «Дамаск ЗЛС», з моменту реєстрації підприємства -29.07.2004р.;

- оплата придбаних вузлів та агрегатів проводилася замовником комбайну ТОВ «Альянс Груп». Після надходження коштів від ТОВ «Альянс Груп» на рахунок Дослідного заводу ПАТ «КриворіжНДПІрудмаш», ці кошти перераховувались в ТОВ «Дамаск ЗЛС» в рахунок оплати за договором;

- згідно акту від 22.10.2007 № 262 реєстрація ТОВ «Дамаск ЗЛС», свідоцтво платника податку на додану вартість анульовано;

- встановлені факти переведення коштів ТОВ «Альянс Груп» через Дослідний завод ПАТ «КриворіжНДПІрудмаш» на ТОВ «Дамаск ЗЛС» без наміру отримання товару для ведення фіктивної діяльності, для отримання неправомірної фінансової вигоди службовими особами зазначених підприємств.

Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати недійсним договір поставки № 14/10 від 24.11.2006, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з Дослідним заводом», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з Дослідним заводом», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс Груп», оскільки оспорюваний правочин є фіктивним.

Відповідач, у свою чергу, заперечує проти позовних вимог та зазначає, що оспорюваний договір укладений сторонами відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки ТОВ "Альянс Груп" на виконання умов договору перераховувало грошові кошти, вимагало їх повернення, зверталося до суду для їх стягнення, тобто виконувало всі можливі заходи, як за договором, так і для встановлення свого порушеного права на отримання продукції за договором поставки. Тобто не можливо сказати, що ТОВ "Альянс Груп" діяло фіктивно, без наміру отримання продукції за договором - комбайну та не здійснювало заходів з повернення сплачених коштів передплати та, як наслідок, вважати договір фіктивним в розумінні ст. 234 Цивільного кодексу України, підстав не має.

Отже, предметом розгляду даної справи є визнання на підставі ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним договору поставки № 14/10 від 24.11.2006, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з Дослідним заводом», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з Дослідним заводом», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс Груп», з підстав фіктивності вчиненого правочину, що за приписами ст. 234 Цивільного кодексу України має правовим наслідком недійсність правочину, яка визнається судом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, господарський суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 638 Цивільного Кодексу України та ст. 180 Господарського кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умова договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права може бути зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п. п. 1, 2, 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

В силу припису ст. 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Позивач стверджує, що договір поставки № 14/10 від 24.11.2006 вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися правочином, а саме наміру у сторін на виготовлення комбайну 2 КВ-А, посилаючись на факти, встановлені вироком Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.04.2009 по справі № 1-113/09 (1-648/08) та приписи ч. 5 ст. 203, ст. 234 Цивільного кодексу України.

Як зазначено у постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно роз'яснень Вищого господарського суду України, викладених у п. 3.11. вказаної постанови Пленуму, фіктивний правочин (стаття 234 ЦК України) є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін.

З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним.

У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Так, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2008 по справі № 6/275-08 встановлені обставини, які в силу приписів ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не потребують повторного доказування при розгляді даної справи, а саме обставини щодо належного виконання ТОВ «Альянс Груп» умов спірного договору.

Таким чином, сплативши позивачу 4 509 600 грн. 00 коп., як попередню оплату за спірним договором, відповідач вчинив дії спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договором поставки № 14/10 від 24.11.2006.

Крім того, як встановлено судом, 10.12.2006 між Дослідним заводом Відкритого акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дамаск ЗЛС» (продавець) укладено договір купівлі-продажу товарів № 3 (далі - договір купівлі-продажу).

Відповідно до п.1.1. договору купівлі-продажу, в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується прийняти й оплатити наступний товар:

- обертач у кількості 1 шт., вартістю 1 007 500,00 грн.;

- агрегат буровий у кількості 1 шт., вартістю 565 000,00 грн.;

- маніпулятор у кількості 1 шт., вартістю 385 000,00 грн.;

- пристрій для витягнення розширювача у кількості 1 шт., вартістю 232 500,00 грн.;

- гідроциліндр у кількості 3 шт., вартістю 52 500,00 грн. Всього 2 691 000,00 грн. з ПДВ.

Загальна ціна товару за цим договором складає 2 242 500,00 грн. без врахування ПДВ, 20% ПДВ - 448 500, 00 грн., всього з ПДВ ціна товару складає 2 691 000,00 грн. Зміна ціни на товар протягом дії договору не допускається (п. 2.1. договору купівлі-продажу).

Товар передається продавцем покупцеві протягом 45 календарних днів з моменту отримання передплати на умовах ЕХW (приавила Інкотермс 2000) (п. 3.2. договору купівлі-продажу).

Покупець зобов'язується зробити 100% передплати на розрахунковий рахунок продавця (п. 5.1. договору купівлі-продажу).

Платіжні документи за цим договором оформляються згідно із відповідним чинним законодавством із дотриманням усіх вимог, що звичайно ставляться до змісту і форми таких документів, з обов'язковим зазначенням номера договору, за яким здійснюється переказ грошових коштів (п. 5.2. договору купівлі-продажу).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (п. 9.1. договору купівлі-продажу).

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.1. цього договору та закінчується 01 березня 2007р. (п. 9.2. договору купівлі-продажу).

01.03.2007 сторони підписали Додаткову угоду до договору купівлі-продажу (а.с. 14), в якій дійшли згоди змінити преамбулу договору, виклавши її у такій редакції:

"Дослідний завод Відкритого акціонерного товариства «науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом», іменований далі «Покупець», в особі в.о. директора Каракова С.В., діючого на підставі Положення та Довіреності № 01-015/1 від 11.01.2007р. з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Дамаск ЗЛС» в особі директора Задорожної Людмили Сергіївни, іменоване далі «Продавець», діючий на підставі Статуту,"; п.1.1. договору купівлі-продажу змінити і викласти в наступній редакції:

"1.1. В порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець, в порядку та на умовах визначених цим договором, зобов'язується прийняти та платити наступний товар:

- Лист н/ж марка сталі 12* 18Н10Т 10мм. у кількості 25 т, вартістю 541 250,00 грн.;

- Лист н/ж марка сталі 12* 18Н10Т 5мм. у кількості 15 т, вартістю 324 750,00 грн.;

- Лист н/ж марка сталі 12* 18Н10Т 3мм. у кількості 10 т, вартістю 216 500,00 грн.;

- Лист н/ж марка сталі 12*18Н10Т 16мм. у кількості 20 т, вартістю 433 000,00 грн. Всього 1 818 600,00 грн. з ПДВ.».

За приписами ч. 6 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

13.04.2009 Центрально-міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області виніс вирок по справі № 1-113/09 (1-648/08), відповідно до якого Каракова Сергія Володимировича (заступника директора Дослідного заводу ВАТ «КріворожНІПІрудмаш» з комерційних і фінансових питань) визнано винним і піддано покаранню за ч. 2 ст. 367 КК України(службова недбалість) у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права обіймати посади керівника підприємства будь-якої форми власності строком на 2 (два) роки зі штрафом в дохід держави в розмірі 3 000 (три тисячі) грн.

Вироком Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.04.2009 по справі № 1-113/09 (1-648/08) встановлено, що Караков С.В., будучи заступником директора Дослідного заводу ВАТ «КріворожНІПІрудмаш» з комерційних і фінансових питань, займався укладанням договору купівлі-продажу товарів від 10.12.2006 № 3 з ТОВ «Дамаск ЗЛС», згідно з яким Дослідний завод ВАТ «КріворожНІПІрудмаш» в якості передоплати за комплектуючі до шахтного комбайну 2КВ-А повинен перерахувати ТОВ «Дамаск ЗЛС» грошові кошти в сумі 2 691 000 грн., однак проявив неналежне виконання своїх службових обов'язків, не з'ясував, що підприємство ТОВ «Дамаск ЗЛС» за місцем реєстрації ніколи не розташовувалося, Задорожна Л.С., від імені якої зареєстровано ТОВ «Дамаск ЗЛС», в дійсності до фінансово-господарської діяльності підприємства ніякого взаємини не мала, підписи на документах не ставила і, отже договір купівлі-продажу товарів від 10.12.2006 року № 3 та податкові накладні до даного договору складені незаконно, підписані від імені Задорожної Л.С. неуповноваженими на те особами, внаслідок чого дані первинні документи не створили і не могли створити будь-яких фінансово-господарських зобов'язань між Дослідним заводом ВАТ «КріворожНІПІрудмаш» і ТОВ «Дамаск ЗЛС». Внаслідок неналежного виконання своїх службових обов'язків Каракова С.В. через несумлінне ставлення до них, Дослідним заводом ВАТ «КріворожНІПІрудмаш», на виконання умов договору купівлі-продажу товарів від 10.12.2006 року № 3 та Додаткової угоди від 01.03.2007 року протягом періоду з грудня 2006 року по березень 2007 року були перераховані безготівкові грошові кошти на загальну суму 4 509 600,00 грн. Таким чином, Караков С.В. в період часу з 10.12.2006 року по 30.03.2007 року, проявляючи службову недбалість, що виразилася в неналежному виконанні своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, заподіяв матеріальну шкоду Дослідному заводу ВАТ «КріворожНІПІрудмаш» на суму 4 509 600 грн.

З вищевикладеного вбачається, що вироком Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.04.2009 по справі № 1-113/09 (1-648/08) не встановлено наявність прямого умислу заступника директора Дослідного заводу ВАТ «КріворожНІПІрудмаш» з комерційних і фінансових питань Каракова СВ. на укладення завідомо фіктивного правочину договору купівлі-продажу товарів № 3 від 10.12.2006, натомість встановлено, що Караков СВ. проявив службову недбалість, що виразилася в неналежному виконанні своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що позивач, укладаючи з Товариством з обмеженою відповідальністю «Дамаск ЗЛС» договір купівлі-продажу товарів № 3 від 10.12.2006 та сплативши на його користь грошові кошти у розмірі 4 509 600,00 грн. за комплектуючі до шахтного комбайну 2КВ-А вчинив дії спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договором поставки № 14/10 від 24.11.2006.

Отже, доводи позивача про фіктивність оспорюваного правочину під час судового розгляду даної справи не знайшли свого підтвердження.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з Дослідним заводом» необґрунтовані та не підтверджені належними доказами, а правові підстави для визнання недійсним договору поставки № 14/10 від 24.11.2006 відсутні.

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 81, 86, 91, 129, 202, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.А. Рудь

17.08.2018