ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/22442/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Вронська Г.О., Стратієнко Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017

(головуючий суддя - Михальська Ю.Б., судді - Отрюх Б.В., Тищенко А.І.)

у справі № 910/22442/16 Господарського суду міста Києва

за позовом Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будгарант плюс"

про стягнення 37 813,26 грн,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. 07 грудня 2016 року Київське комунальне об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будгарант плюс", згідно з яким, уточнивши в ході розгляду справи свої вимоги, просило стягнути з відповідача 29 804,57 грн та 14 524,97 грн пені за період з 09.08.2016 по 08.02.2017.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем за договором №63/7 від 06.07.2016 на коригування проектно-кошторисної документації об'єкта "Реконструкція паркової зони по проспекту В.Маяковського і площі Анкари у Деснянському районі м. Києва, ІІ черга", а тому грошові кошти у розмірі 29 804,57 грн сплачені відповідачу як аванс за договором, підлягають поверненню позивачу як безпідставно набуте майно на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

2. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

2.1. 06 липня 2016 року між Київським комунальним об'єднанням зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будгарант плюс" (виконавець) було укладено договір №63/7 на коригування проектно-кошторисної документації об'єкта "Реконструкція паркової зони по проспекту В. Маяковського і площі Анкари у Деснянському районі м. Києва, 2 черга" (далі - договір).

2.2. Згідно з пунктом 1.1 договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання виконати роботи з коригування проектно-кошторисної документації об'єкта: "Реконструкція паркової зони по проспекту В. Маяковського і площі Анкари у Деснянському районі м. Києва, II черга", стадія коригування проектно-кошторисної документації" (далі-роботи) відповідно до програми економічного і соціального розвитку м. Києва на 2016 рік, затвердженої рішенням Київської міської ради від 22.12.2015 №60/60 із змінами і доповненнями.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що договірна вартість робіт згідно з протоколом погодження договірної ціни (додаток №1 до цього договору) та кошторисом (додаток №2 до цього договору) становить 99 348,56 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 16 558,09 грн.

Відповідно до п. 1.6 договору джерелом фінансування є кошти міського бюджету м. Києва.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що оплата виконаних робіт здійснюється замовником на поточний рахунок виконавця, зазначений у цьому договорі, таким чином:

30% - аванс до початку виконання робіт у сумі 29 804,57 грн в т.ч. ПДВ 20% - 4 967,43 грн;

70% - при завершенні робіт після підписання акта прийому виконаних робіт сторонами.

2.3. Загальний строк виконання робіт визначений календарним планом виконання робіт, що є додатком №3 до договору, становить 30 календарних днів. Датою початку робіт вважається день підписання договору. Датою виконання робіт, або їх окремого етапу, вважається дата підписання сторонами акта здачі-приймання виконаних-робіт (п. 3.2 договору). Пунктом 3.1 договору визначений граничний термін виконання робіт до 08.08.2016.

Відповідно до пункту 10.1 договору останній вступає в силу після його підписання сторонами і діє до 31.12.2016, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов'язків за договором.

Позивач виконав свої зобов'язання щодо сплати авансового внеску та 04.08.2016 перерахував відповідачу 29 804,57 грн.

3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3.1. 25 квітня 2017 року рішенням Господарського суду міста Києва позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будгарант плюс" на користь Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" заборгованість в розмірі 29 804,57 грн, пеню в розмірі 8 008,69 грн та 1 378,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем передбачений договором обсяг робіт до цього часу не виконано, авансовий платіж сплачений позивачем на виконання умов договору в розмірі 29 804,57 грн не повернуто.

3.2. 12 червня 2017 року додатковим рішенням стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будгарант плюс" на користь Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" 6 516,28 грн пені.

3.3. 03 жовтня 2017 року постановою Київського апеляційного господарського суду рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2017 скасовано у частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будгарант плюс" заборгованості в розмірі 29 804,57 грн. В частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будгарант плюс" пені в розмірі 8 008,69 грн за період з 09.08.2016 по 16.11.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2017 залишено без змін.

Резолютивну частину рішення викладено у такій редакції: "Позов задовольнити частково. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будгарант плюс" на користь Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" пеню в розмірі 8 008,69 грн та 291,85 грн судового збору за подання позовної заяви. В іншій частині у задоволенні позову відмовити".

3.4. Частково задовольняючи позовні вимоги, господарський суд апеляційної інстанції виходив з того, що станом на дату звернення позивача до суду з позовом у справі (07.12.2016) договір є чинним (строк дії договору згідно з п. 10.1 останнього - до 31.12.2016), у передбаченому законом порядку не розірваний.

Правовідносини сторін у справі врегульовані нормами зобов'язального права, в той час як договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень статті 1212 Цивільного кодексу України, у тому числі і щодо вимоги повернути попередньо сплачені кошти (аванс) у зв'язку з неналежним виконанням виконавцем умов договору.

У зв'язку з викладеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача авансу у розмірі 29 804,57 грн на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України задоволенню не підлягають.

Водночас суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача пені у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

4.1. 27 лютого 2018 року Київське комунальне об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2017 та додаткове рішення від 12.06.2017 залишити в силі.

4.2. На думку скаржника, у позивача у будь-якому випадку виникло право на повернення авансу за умовами п. 10.1 договору та ст. 1212 ЦК України, однак суд апеляційної інстанції не надав оцінки цим обставинам, чим на думку позивача порушив ст. 43 ГПК України в частині всебічності і об'єктивності розгляду справи.

Скаржник зауважив на тому, що позов поданий 07.12.2016, проте договір припинив свою дію 31.12.2016, тобто правова підстава для застосування судом ст. 1212 ЦК України виникла згодом.

4.3. Відзив до Верховного Суду не надходив.

4.4. Склад судової колегії суду касаційної інстанції змінювався відповідно до протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи від 29.05.2018 та від 30.07.2018, які містяться у матеріалах справи.

4.5. Враховуючи положення пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність касаційного перегляду даної справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

5.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

5.1.1. З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

5.1.2. Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.2. Щодо суті касаційної скарги

5.2.1. Спір по справі стосується стягнення з відповідача на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України грошових коштів у розмірі 29 804,57 грн, сплачених позивачем відповідачу як аванс за договором, а також стягнення пені у зв'язку з неналежним виконанням умов договору.

5.2.2. Судові рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені не оскаржуються.

З урахуванням приписів ст. 300 ГПК України суд касаційної інстанції переглядає у касаційному порядку судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги.

5.2.3. Позивач оспорює правильність висновків суду апеляційної інстанції щодо відмови у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 29 804,57 грн авансу.

У зв'язку з викладеним, Верховний Суд вважає за необхідне зауважити на такому.

5.2.4. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторонам (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з статтями 598, 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 631 ЦК України та частиною сьомою статті 180 ГК України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов'язань, оскільки згідно зі статтею 599 ЦК України, частиною першою статті 202 ГК України такою підставою є виконання, проведене належним чином.

З огляду на те, що закон не передбачає такої підстави як закінчення строку дії договору для припинення зобов'язання, яке лишилося невиконаним, Верховний Суд відхиляє доводи скаржника про те, що договір припинив свою дію 31.12.2016, оскільки після закінчення строку дії укладеного між сторонами договору є можливість виконання відповідачем робіт за цим договором та їх прийняття позивачем.

5.2.5. Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов'язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Попередні судові інстанції не встановили, що позивач в односторонньому порядку відмовлявся від договору або що договір був розірваний сторонами чи визнаний недійсним у судовому порядку.

Оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти, які позивач просить стягнути як перерахований аванс, набуті відповідачем за наявності правової підстави, їх не може бути витребувано відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставно набуте майно. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави, чого в цьому спорі не відбулося.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для стягнення перерахованих позивачем грошових коштів відповідачу за договором на підставі статті 1212 ЦК України.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №910/9072/17.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Верховний Суд вважає висновок господарського суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 29 804,57 грн авансу обґрунтованим. При цьому, доводи позивача у касаційній скарзі висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

6.2. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

6.3. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови апеляційної інстанції - без змін.

7. Судові витрати

7.1. Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" без задоволення, судові витрати, пов'язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 у справі №910/22442/16 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді Г. Вронська

Л. Стратієнко