ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2018 р. Справа № 914/3555/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Данко Л.С.

секретар судового засідання Лялька Н.Р.,

розглянув апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Дунаєвської Наталії Ігорівни

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.06.2017 про відмову в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Львівської області від 14.03.2017

у справі № 914/3555/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк", м.Київ

до відповідача фізичної особи-підприємця Дунаєвської Наталії Ігорівни, м.Стебник Дрогобицького району Львівської області

про стягнення 67052,85 доларів США,

представники:

- від позивача - Ільків С.М. - представник;

- від відповідача - не з'явився;

Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.03.2016 у справі №914/3555/15 було стягнуто з фізичної особи-підприємця (надалі - ФОП) Дунаєвської Н.І. на користь Публічного акціонерного товариства (надалі - ПАТ) «Креді Агріколь Банк» 56588,15 доларів США заборгованості по тілу кредиту (що згідно курсу НБУ станом на 16.11.2015 еквівалентно 1304910,57 грн.), 6367,43 доларів США відсотків (що згідно курсу НБУ станом на 16.11.2015р. еквівалентно 146831,57 грн.) та 94482,16 грн. пені, нарахованої за період з 06.11.2014 по 06.05.2015 за несвоєчасне погашення кредиту та за період з 06.03.2015 по 03.09.2015 за несвоєчасну сплату процентної винагороди (а.с. 170-184, т.3).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 (а.с. 220-228, т.4) вказане рішення залишено без змін.

20.04.2017 до Господарського суду Львівської області надійшла заява ФОП Дунаєвської Н.І. про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Львівської області від 14.03.2016 у даній справі (а.с. 27-28, т.5), у якій відповідач просив, за результатами її розгляду, повністю відмовити в позові.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.06.2018 (а.с. 190-203, т.5) відмовлено в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у даній справі, а саме рішення - залишено без змін.

Постановляючи ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що договір про внесення змін та доповнень №2 від 29.12.2009 до кредитного договору №123/08-юкі від 09.09.2008, який було визнано недійсним рішенням Господарського суду міста Києва від 03.10.2016 у справі №910/18598/15, не вносив жодних коректив у розмір та строки сплати процентів, а також - в порядок їх нарахування, відтак, обсяг зобов'язань відповідача щодо сплати заборгованості за кредитним договором №123/08-юкі від 09.09.2008 жодним чином не змінився.

Не погодившись із постановленою ухвалою, ФОП Дунаєвська Н.І. оскаржила її в апеляційному порядку, посилаючись на те, що у договорі про внесення змін та доповнень №2 від 29.12.2009 до кредитного договору №123/08-юкі від 09.09.2008 сторонами було узгоджено нову дату погашення кредиту та новий графік погашення кредиту, внаслідок чого збільшилися платежі по кредиту. В свою чергу, визнання недійсним договору про внесення змін та доповнень №2 від 29.12.2009 спричинило зміну розміру зобов'язань відповідача за кредитним договором, у зв'язку з чим відповідач вважає, що його заява про перегляд рішення Господарського суду Львівської області у даній справі за нововиявленими обставинами підлягає до задоволення.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 14.08.2017 у даній справі було зупинено апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.06.2017 у зв'язку із поданням скаржником касаційної скарги на рішення Господарського суду Львівської області від 14.03.2016 та на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у даній справі (а.с. 238-243, т.5).

Постановою Вищого господарського суду України від 08.11.2017 (а.с. 61-70, т.6), рішення суддів попередніх інстанцій скасовано в частині стягнення 4' 097,27 доларів США пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентної винагороди, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду Львівської області; в решті - судові рішення залишені без змін.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.03.2018 (а.с. 170-175, т.6) позовні вимоги в частині стягнення суми пені по простроченому кредиту та пені по прострочених процентах задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача 67726,67 грн. пені по простроченому кредиту за період з 06.11.2014 по 06.05.2015 та 15512,05 грн. пені по прострочених процентах за період з 06.03.2015 по 03.09.2015.

Вказане рішення відповідач оскаржив в апеляційному порядку, однак ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 29.05.2018 апеляційну скаргу було повернуто (а.с. 194-195, т.6).

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 20.06.2018 провадження за апеляційною скаргою відповідача на ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.06.2017 було поновлено.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши поясненння представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, з огляду на наступне:

Зважаючи на те, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами місцевий господарський суд розглядав у період з квітня по червень 2017 року, суд апеляційної інстанції перевіряє правильність застосування судом нижчої інстанції норм Господарського процесуального кодексу (надалі - ГПК) України в редакції, яка була чинною до 15.12.2017.

Водночас, в тій частині, що стосується здійснення апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції керується нормами ГПК України, чинними станом на момент вчинення відповідних процесуальних дій.

Згідно зі статтею 112 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017), господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Відповідно до пунктів 2, 3, 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 17 «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами»:

- до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте);

- нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами;

- не можуть вважатися нововиявленими: 1) обставини, які ґрунтуються на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи; 2) подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами; 3) обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором; 4) обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесу.

Як зазначалося вище, рішення суду першої інстанції, яке заявник просить переглянути за нововиявленими обставинами, було предметом апеляційного та касаційного перегляду. Постановою Вищого господарського суду України від 08.11.2017 воно було залишено без змін в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотків, а в частині стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту та за несвоєчасну сплату процентної винагороди - скасовано та направлено на новий розгляд. В цій частині - 29.03.2018 Господарським судом Львівської області було прийнято нове рішення.

Зважаючи на наведене, колегія суддів зазначає про неможливість перегляду за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Львівської області від 14.03.2016 у справі №914/3555/15 в частині стягнення з відповідача 94482,16 грн. пені, нарахованої за період з 06.11.2014 по 06.05.2015 за несвоєчасне погашення кредиту та за період з 06.03.2015 по 03.09.2015 за несвоєчасну сплату процентної винагороди.

У зв'язку з цим, в заяві ФОП Дунаєвської Н.І. про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Львівської області від 14.03.2016 в частині стягнення пені слід відмовити саме з цієї підстави.

Стосовно перегляду за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Львівської області від 14.03.2016 в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотків, колегія суддів зазначає наступне.

У своїй заяві як на нововиявлену обставину відповідач покликається на той факт, що рішенням Господарського суду міста Києва від 03.10.2016 у справі №910/18598/15 (а.с. 38-41, т.5) було визнано недійсним договір про внесення змін та доповнень №2 від 29.12.2009 до кредитного договору №123/08-юкі від 09.09.2008 разом із додатком №1 до договору про внесення змін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору про внесення змін та доповнень №2 від 29.12.2009 (а.с. 28-32, т.3), сторонами було внесено зміни лише до графіка погашення заборгованості. Розмір кредиту, розмір процентної ставки чи порядок її нарахування, при цьому, не змінювалися.

У пункті 4.2.1 кредитного договору сторонами було визначено, що проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою у розмірі 14% річних із розрахунку 360 (триста шістдесят ) днів на рік. Пунктом 4.2.2 кредитного договору встановлено, що сума процентів нараховується щомісячно на фактичну суму заборгованості позичальника за кредитом у відповідному періоді за фактичну календарну кількість днів користування кредитом у відповідному періоді, та охоплює період з дня надання кредиту (включаючи цей день) по день повного погашення заборгованості за кредитом (не враховуючи цей день).

Зважаючи на це, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що розмір фактично нарахованих процентів за кредитним договором залежить від залишку заборгованості за кредитом і, відповідно, від сплачених заявником коштів на погашення цієї заборгованості, а не від розміру і графіку платежів по тілу кредиту, у зв'язку з чим зміна графіка погашення заборгованості у майбутньому не призводить до зміни процентів, що нараховуються.

Також, суд наголошує на тому, що скаржник, стверджуючи про збільшення розміру платежів по кредиту, не подає власного розрахунку цих платежів (який би свідчив про їх збільшення), натомість просить скасувати рішення про стягнення з нього заборгованості в повному обсязі, а не в тому обсязі, в якому він вбачає невідповідність.

Таким чином, суд вважає, що місцевим господарським судом було зроблено вірний висновок про те, що недійсність договору про внесення змін та доповнень №2 від 29.12.2009 до кредитного договору №123/08-юкі від 09.09.2008 разом із додатком №1 до договору про внесення змін не впливає на розрахунок основної заборгованості та процентів за кредитним договором і не може мати наслідком прийняття іншого рішення, ніж те, яке було прийнято Господарським судом Львівської області у даній справі.

Колегія суддів вважає, також, вірними та обґрунтованими висновки місцевого господарського суду про те, що не можуть слугувати засобом доказування при розгляді заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами:

1) висновок експертного економічного дослідження №02/002/1027/5 від 04.06.2016, оскільки такий був предметом дослідження при перегляді рішення Господарського суду Львівської області від 14.03.2016 у справі №914/3555/15 судом апеляційної інстанції;

2) висновок експертного економічного дослідження №14/002/1027/3 від 24.05.2017 (а.с. 95-115, т.5), оскільки такий спрямований на переоцінку тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що в частині розміру суми основної заборгованості та процентів річних за кредитним договором, висновок експертного економічного дослідження №14/002/1027/3 від 24.05.2017 не встановлює інших сум, аніж ті, які визначені в рішенні Господарського суду Львівської області від 14.03.2016 у справі №914/3555/16.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія прийшла до висновку про обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, як такої, що постановлена відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284, 325 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.06.2017 у справі №915/3555/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Дунаєвської Наталії Ігорівни - без задоволення.

Судовий збір за перегляд ухвали в апеляційному порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складено 17.08.2018.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя Л.С. Данко