РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.08.2018Справа № 910/2923/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Якименко М.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» (04050, м. Київ, ВУЛИЦЯ ГЕРЦЕНА, будинок 10; )

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "ГЛОБУС" (03038, м. Київ, ФЕДОРОВА ІВАНА, будинок 32, корпус ЛІТ. В; )

про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу 4 150,00 грн.

Представники учасників судового процесу: без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Просто-Страхування" звернулось звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "ГЛОБУС" про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 4 150,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну ТОВ "Київ Інвест Груп" (яке є страхувальником позивача) завдано матеріальної шкоди страхувальником відповідача, яка відшкодована позивачем в якості страхового відшкодування. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача 4 150,00 грн. - страхового відшкодування в порядку регресу, 1 762,00 грн. - судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання); визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали. та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив.

10.04.2018 року через канцелярію суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.08.2016 року між Приватним акціонерним товариством "Просто-Страхування" (далі по тексту - страховик, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київ Інвест Груп» (далі по тексту - страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 1601309 серії PKS (далі за текстом - Договір), за умовами якого застраховано транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», державний номер НОМЕР_3 (далі по тексту - застрахований транспортний засіб). Даний транспортний засіб використовувався на підставі оренди Товариством з обмеженою відповідальністю «Де-Люкс» (місто Київ, вулиця Горького 33, ).

Відповідно до Договору страхування страховик повинен відшкодовувати шкоду, що трапилась в результаті страхового випадку, а саме: пошкодження, втрата або знищення транспортного засобу або додаткового обладнання внаслідок ДТП - дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу.

З матеріалів справи слідує, що 14.04.2017 року о 13 год. 00 хв. по вул. Білогородській, 1б, село Святопетрівське, Київської області,сталося ДТП, в результаті якого зіткнулися застрахований транспортний засіб та транспортний засіб марки «Ман» державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_5, у результаті чого застрахованому транспортному засобу завдано пошкодження.

Відповідно до Звіту № 120279 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 25.10.2017 року вартість матеріального збитку, завданого застрахованому транспортному засобу склала 14 988,84 грн (чотирнадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят вісім грн., 84 коп.). Даний звіт виданий Фізичною особою-підприємцем Каретою Олександром Євгеновичем, що діє на підставі Сертифікату Суб'єкта оціночної діяльності НОМЕР_2 від 25.10.2016 року (копія звіту в матеріалах справи).

Відповідно до рахунку № 11 від 21.04.2017 року вартість ремонту склала 5650,00 грн (п'ять тисяч шістсот п'ятдесят грн).

У зв'язку з настанням страхової події, згідно Договору № 1601309 серії PKS від 05.08.2016 року, на підставі заяви Страхувальника, Звіту № 120279 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 25.10.2017 року, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування за вирахуванням франшизи у розмірі 5150,00 грн (п'ять тисяч сто п'ятдесят грн, 00 коп.), що підтверджується платіжним дорученням №7699 від 25.04.2017 року (оригінал платіжного доручення в матеріалах справи).

Відповідно до ст. 22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті її цивільного права, має право на їх відшкодування. Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Договір укладений між позивачем та страхувальником за своєю правовою природою є договором страхування. Правовідносини щодо страхування регулюються нормами Цивільного кодексу України, зокрема, главою 67 ЦК України.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

03.04.2018 року через відділ діловодства суду надійшла відповідь від Моторно (транспортного) страхового бюро на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.03.2018 року по справі № 910/2923/18, відповідно до якої цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент скоєння ДТП була застрахована в Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "ГЛОБУС" (далі по тексту - відповідач) відповідно до Приватного Полісу серія АК №5394363, що в свою чергу є підставою для відшкодування завданої майнової шкоди відповідачем.

Згідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У відповідності до вимог ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що страховик (позивач) виконав своє грошове зобов'язання та сплатив страхове відшкодування в розмірі 5150,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7699 від 25.04.2017 року (оригінал платіжного доручення в матеріалах справи).

Відповідно до Полісу АК №5394363 ліміт відповідальності відповідача: за шкоду по життю та здоров'ю 200 000,00 грн., за шкоду по майну 100 000,00 грн., франшиза 1000,00 грн.. Таким чином ліміт відповідальності відповідача (за шкоду майну) перед позивачем становить 100 000,00 грн.

Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (ст. 9 Закону України «Про страхування»).

Верховним судом України у листі від 19.07.2011 року «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» висловлено правову позицію, згідно якої визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Суд звертає увагу, що матеріалами справи підтверджено фактично сплачену суму збитків застрахованому транспортному засобу в розмірі 5 150,00 грн., франшиза становить 1000,00 грн., тому сума, яка підлягає відшкодуванню відповідачем за вирахуванням франшизи становить 4 150,00 грн.

10.04.2018 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що вартість відновлювального ремонту розраховується відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а саме, згідно з пунктами 7.38, 7.39 відновлювана вартість ремонту КТЗ повинна розраховуватися із врахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу.

Заперечуючи проти позовних вимог у поданому до суду відзиві відповідачем вказується на те, що при проведенні відповідного дослідження оцінювачем визначалася вартість відновлювального ремонту із застосуванням коефіцієнту фізичного зносу за ставкою 0% виходячи з того, що автомобіль «Volkswagen Transporter» в експлуатації більше, аніж 4 роки, в той час, як в доданому до вказаного звіту акті технічного огляду колісного транспортного засобу (КТЗ) від 20.10.2017, у розділі "Пошкодження не пов'язані з даним випадком", було зазначено, що двері задні праві розпашні - деформовано.

Наведене, на думку відповідача, в силу приписів п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 №1335/5/1159) (надалі - "Методика") унеможливлює застосування значення коефіцієнту фізичного зносу таким, що дорівнює нулю, оскільки складові частини автомобіля «Volkswagen Transporter» мають пошкодження.

За змістом п.п. 7.36-7.39 Методики ринкова вартість окремої складової частини враховує її комплектність і фактичний технічний стан, умови, у яких вона експлуатувалася (зберігалася), особливості кон'юнктури ринку регіону. Ринкова вартість складової частини КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу визначається за визначеною формулою з урахуванням ціни нової складової частини та коефіцієнта фізичного зносу. Значення коефіцієнта фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

З огляду на викладені положення вбачається, що, дійсно, при визначенні вартості окремої складової частини транспортного засобу, строк експлуатації якої перевищує 4 роки (для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів), значення коефіцієнта фізичного зносу не приймається таким, що дорівнює нулю, зокрема, у випадку якщо відповідна складова частина кузова відновлювалася ремонтом або має корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

В даному випадку, відновлювальний ремонт транспортного засобу «Volkswagen Transporter», державний номер НОМЕР_3, за наслідками його пошкодження у ДТП полягав у заміні ліхтаря заднього лівого, ремонту боковини лівої, задньої лівої стійки та виконання пов'язаних з цим робіт (зняття/встановлення, фарбування тощо), тобто, виключно усунення наслідків ДТП, що підтверджується наявними в матеріалах справи актом технічного огляду транспортного засобу від 20.04.2017 та фотофіксацією пошкоджень.

Тобто, проводячи дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Transporter», державний номер НОМЕР_3, за наслідками його пошкодження у ДТП, результати якого викладено в звіті №120279 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 25.10.2017 року, оцінювач застосовуючи положення Методики виходив саме з предмету такого відновлювального ремонту (заміна ліхтаря заднього лівого, ремонт боковини лівої, стійки задньої лівої та виконання пов'язаних з цим робіт, а не ремонту дверей задніх правих розпашних).

Відтак, правові підстави для застосування положень п. 7.39 Методики при визначенні вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта «Volkswagen Transporter», державний номер НОМЕР_3, внаслідок ДТП, відсутні, адже доказів того, що пошкоджені за наслідками спірної ДТП складові частини такого транспортного засобу (ліхтар задній лівий, боковина ліва, стійка задня ліва) раніше відновлювалася ремонтом або мали корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації відповідачем не надано.

Відповідно до пункту 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів складова частина КТЗ (складник) - це деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації.

Тому згідно п.п. 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів коефіцієнт зносу повинен нараховуватися на складники, тобто деталі, які підлягають заміні, а не на автомобіль вцілому, як нараховує відповідач.

На думку, відповідача сума страхового відшкодування в прядку регресу, враховуючи коефіцієнт зносу (64,30%) та за вирахуванням франшизи становить 3 685,50 грн.

Оскільки згідно платіжного доручення №343 від 22.03.2018 року відповідач сплатив на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 3 685,50 грн., тому суд дійшов до висновку стягнути з відповідача суму у розмірі 464,50 грн. (4150,00 грн. -3685,50 грн. = 464,50 грн.).

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами необхідності застосування іншого, ніж визначений у звіті №120279 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 25.10.2017 року суб'єктом оціночної діяльності - фізичною особою підприємцем Каретою Олександром Євгеновичем (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності НОМЕР_4 від 25.20.2016 року), значення коефіцієнту фізичного зносу при визначенні вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «Volkswagen Transporter», державний номер НОМЕР_3, внаслідок його пошкодження при ДТП, адже твердження відповідача ґрунтуються виключно на посиланні щодо наявності деформації задніх правих дверей, в той час, як предметом спірного відновлювального ремонту є така складова автомобіля «Volkswagen Transporter», державний номер НОМЕР_3, як ліхтар задній лівий, боковина задня ліва та стійка задня ліва.

Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріалами справи належним чином підтверджується вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Transporter», державний номер НОМЕР_3, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, за наслідками його пошкодження у ДТП, у розмірі 5150,00 грн., що підтверджується Страховим Актом № 120279 від 24.04.2017 року та платіжним дорученням № 7699 від 24.04.2017 року..

Відповідно до ст. 12.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

В даному випадку, в положеннями полісу АК № 5394363 було передбачено франшизу у розмірі 1000,00 грн.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначені полісом АК №5394363 розміри лімітів відповідальності та франшизи, а також встановлену у визначеному законодавством порядку вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу «Volkswagen Transporter», державний номер НОМЕР_3, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 4150,00 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Зобов'язання відповідача перед позивачем у розмірі 464,00 грн. підтверджується матеріалами справи. Доказів погашення вказаної заборгованості відповідачем не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "ГЛОБУС" на користь Приватного акціонерного товариства "Просто-Страхування" страхове відшкодування у розмірі 464,50 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "ГЛОБУС" (03038, м. Київ, ФЕДОРОВА ІВАНА, будинок 32, корпус ЛІТ. В; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Просто-Страхування" (04050, м. Київ, ВУЛИЦЯ ГЕРЦЕНА, будинок 10; ) 464 (чотириста шістдесят чотири) грн. 50 коп. - страхового відшкодування в порядку регресу, 197 (сто дев'яносто сім) грн. 22 коп. - судового збору

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 Господарського процесуального кодексу України)

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (абзац 2 ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 року №147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя М.М. Якименко