ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 908/1585/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Селіваненка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко І.М.,

учасники справи:

позивач - дочірнє підприємство "Хімік" публічного акціонерного товариства "Азот",

представник позивача - не з'явився,

відповідач - науково - виробнича асоціація "Спецмет",

представник відповідача - Касьяненко І.О., адвокат (ордер від 09.01.2018),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - приватне акціонерне товариство "Концерн Стирол",

представник третьої особи - Іванов П.О., адвокат (дов. від 14.06.2018),

розглянув касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Концерн Стирол"

на рішення господарського суду Запорізької області від 10.01.2018 (головуючий суддя Смірнов О.Г., судді: Корсун В.Л., Федорова О.В.)

та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.06.2018 (головуючий суддя - Стойка О.В., судді: Зубченко І.В., Радіонова О.О.)

у справі № 908/1585/17

за позовом дочірнього підприємства "Хімік" публічного акціонерного товариства "Азот" (далі - ДП "Хімік" ПАТ "Азот")

до науково - виробничої асоціації "Спецмет" (далі - Асоціація),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - приватне акціонерне товариство "Концерн Стирол" (далі - ПрАТ "Концерн Стирол"),

про стягнення 366 000,00 грн. та зобов'язання повернути майно.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

ДП "Хімік" ПАТ "Азот" звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Асоціації про: стягнення 366 000,00 грн. сплаченого ПрАТ "Концерн Стирол" авансового платежу за роботи, які не були виконані відповідачем за договором від 11.12.2013 № 1357/13, та зобов'язання відповідача повернути позивачу як новому кредитору за Договором ротор турбіни поз. 101JT зав. № 65G3.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.08.2017 до участі у справі № 908/1585/17 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача залучено ПрАТ "Концерн Стирол".

Згідно із заявою від 27.10.2017 № 178 позивачем виключено з підстав позову посилання на те, що майно (кошти та ротор турбіни) є таким, що набуте відповідачем без достатніх правових підстав (стаття 1212 Цивільного кодексу України; далі - ЦК України).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 10.01.2018 у справі № 908/1585/17, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.06.2018, у задоволенні позову відмовлено повністю з підстав недоведеності заявлених позовних вимог.

ПрАТ "Концерн Стирол", посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить суд касаційної інстанції судові акти попередніх інстанцій зі справи скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Так, згідно з доводами ПрАТ "Концерн Стирол", викладеними у касаційній скарзі:

- судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норму матеріального права, а саме частину другу статті 849 ЦК України;

- судами не застосовані норми закону, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, а саме приписи статей 202 Господарського кодексу України та 598 ЦК України;

- судами не досліджено в повній мірі докази, які знаходяться в матеріалах справи, якими, у свою чергу, підтверджуються обставини, що мають значення для справи;

- висновки, які викладені у судових актах попередніх інстанцій, не відповідають нормам матеріального права;

- у вирішенні спору судами не застосовано норму закону, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, а саме положення частини четвертої статті 653 ЦК України.

У відзиві на касаційну скаргу Асоціація просила у задоволенні касаційної скарги відмовити, а судові акти попередніх інстанцій - залишити без змін, посилаючись, зокрема, на правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, заслухавши доповідь судді - доповідача та пояснення представників відповідача і третьої особи, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено, що:

- 11.12.2013 Асоціацією як виконавцем та ПрАТ "Концерн Стирол" як замовником укладено договір № 1357/13 (далі - Договір), за умовами якого виконавець здійснює ремонт ротора турбіни поз. 101 JT в обсязі, зазначеному у додатку № 1, який є невід'ємною частиною Договору, а замовник сплачує та приймає виконані роботи на умовах даного договору;

- відповідно до пунктів 1.3 та 1.4 Договору строк виконання робіт - 130 календарних днів від дати передачі майна в ремонт та перерахування замовником авансу згідно з пунктом 2.2 цього договору;

- загальна вартість робіт за Договором складає 915 000,00 грн. з ПДВ (пункт 2.1 Договору);

- оплата здійснюється замовником шляхом перерахування авансового платежу в сумі 366 000,00 грн. з ПДВ, що складає 40% від вартості Договору, протягом 20 банківських днів від дати акта передачі майна виконавцю (пункт 2.2 Договору);

- згідно з пунктом 2.3 Договору 60% суми, яка залишилася, сплачується протягом 15-ти банківських днів від повного завершення робіт згідно з пунктом 2.4 Договору;

- повним завершенням робіт є підписання сторонами акта виконаних робіт і надання виконавцем замовнику податкової накладної (пункт 2.4 Договору);

- на виконання умов Договору згідно з актом приймання-передачі від 20.12.2013 ротор турбіни поз. 101 JT переданий замовником виконавцю для здійснення ремонту;

- згідно з платіжним дорученням від 25.12.2013 № 99994123 замовник перерахував виконавцю авансовий платіж у розмірі 366 000,00 грн. за ремонт ротора турбіни за Договором;

- відповідно до пунктів 3.7 та 3.10 Договору поставка відремонтованого обладнання здійснюється на умовах самовивозу замовником і за його рахунок зі складу виконавця. Разом з відремонтованим обладнанням виконавець надає замовнику акт виконаних робіт (2 екземпляри). Замовник протягом 10 банківських днів після його отримання підписує та повертає виконавцю один екземпляр акта виконаних робіт;

- згідно з пунктом 6.4 Договору останній вступає в силу від дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2014 або до повного виконання сторонами зобов'язань за Договором;

- відповідно до пункту 6.1 Договору останній може бути змінений (розірваний) тільки за згодою сторін, за виключенням випадків дії форс-мажорних обставин (пункт 4.5 Договору) більше 45 днів підряд, які підтверджені Торгово-промисловою палатою;

- у термін до 04.05.14 (включно) виконавець роботи не виконав;

- 26.12.2016 ПрАТ "Концерн Стирол" як первісним кредитором та ДП "Хімік" ПАТ "Азот" як новим кредитором укладено договір № УТ-26/12/16/1 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить ПрАТ "Концерн Стирол", і стає кредитором за Договором; ДП "Хімік" ПАТ "Азот" одержує право вимагати від Асоціації як боржника належного виконання всіх зобов'язань згідно Договору та грошових коштів у розмірі 366 000,00 грн.;

- право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора в момент укладення договору від 26.12.2016 № УТ-26/12/16/1;

- ДП "Хімік" ПАТ "Азот" посилається на те, що Договір є розірваним у зв'язку з односторонньою відмовою ПрАТ "Концерн Стирол" від Договору (лист від 23.06.2016 № 121), а саме внаслідок невиконання виконавцем робіт за Договором у визначений останнім строк. З огляду на викладене у відповідача відсутні правові підстави для утримання перерахованого авансу у розмірі 366 000,00 грн. та переданого в ремонт ротора турбіни 101 JT зав. № 65G3, а тому такі грошові кошти та обладнання підлягають поверненню позивачу як новому кредитору за Договором.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача 366 000,00 грн. сплаченого авансового платежу за роботи, які не були виконані відповідачем за Договором, та зобов'язання відповідача повернути позивачу ротор турбіни поз. 101JT зав. № 65G3.

Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, за своєю правовою природою укладений третьою особою та відповідачем правочин є договором підряду.

Відповідно до приписів частин першої та другої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з частиною першою статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

У відповідності до частин першої та другої статті 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.

Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Згідно з приписами статті 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, листом від 23.06.2016 № 121 ПрАТ "Концерн Стирол", з посиланням на приписи частини другої статті 849 ЦК України, повідомило Асоціацію про відмову від Договору та вимагало повернути суму авансового платежу і ротор турбіни. Лист одержаний Асоціацією 01.07.2016.

З огляду на те, що за приписами частини другої статті 849 ЦК України відмова від договору підряду можлива до спливу строку виконання підрядних робіт, який встановлений згідно з Договором, у той час як замовник відмовився від Договору зі спливом 2-х років після закінчення встановленого Договором строку виконання робіт виконавцем, суди дійшли висновку про те, що така відмова від Договору не узгоджується з приписами частини другої статті 849 ЦК України.

Водночас судами встановлено, що після надсилання замовником виконавцю листа від 23.06.2016 № 121 ПрАТ "Концерн Стирол" та Асоціацією підписаний акт від 12.08.2016 попереднього технічного приймання ротора турбіни за Договором, що підтверджує існування договірних відносин між ПрАТ "Концерн Стирол" та Асоціацією та вчинення останніми дій, направлених на фактичне виконання умов Договору, відповідно, підстави вважати Договір розірваним - відсутні.

Судом апеляційної інстанції додатково встановлено, що з позовом до суду про розірвання Договору у судовому порядку та стягнення з Асоціації завданих у зв'язку з цим збитків ані третя особа, ані позивач не зверталися; Асоціація у розгляді справи № 908/1585/17 судом зазначала про закінчення ремонту ротора турбіни поз. 101 JT та готовність передати майно позивачу як новому кредитору за Договором, проте позивач не звертався до відповідача з приводу самовивозу майна.

Згідно з приписами статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до приписів статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, чинним законодавством передбачено право відступлення тільки дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав.

За наведених обставин суди попередніх інстанцій, встановивши, що Договір є чинним, підстави вважати останній розірваним, а зобов'язання сторін за ним такими, що припинилися, - відсутні, дійшли обґрунтованого висновку про те, що визначених законом підстав для повернення відповідачем як виконавцем за Договором авансового платежу у сумі 366 000,00 грн. немає, як і підстав для зобов'язання відповідача у судовому порядку повернути ротор турбіни поз. 101 JT (оскільки обставин порушення виконавцем прав замовника отримати майно шляхом самовивозу не встановлено), у зв'язку з чим на законних підставах відмовили у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги наведених висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

ПрАТ "Концерн Стирол" зазначає про те, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норму матеріального права, а саме частину другу статті 849 ЦК України, проте ПрАТ "Концерн Стирол" помилково ототожнює строк виконання зобов'язання виконавцем за Договором (130 календарних днів від дати передачі майна в ремонт та перерахування замовником авансу згідно з пунктом 2.2 цього договору) та строк дії Договору (до 31.12.2014 або до повного виконання сторонами зобов'язань за Договором), а також не враховує дійсного змісту частини другої статті 849 ЦК України, за умовами якої можливість відмови замовника від договору та право вимагати відшкодування збитків пов'язуються з несвоєчасністю початку виконання роботи підрядником або її виконання ним настільки повільно, що закінчення роботи у строк стає явно неможливим. Тобто наведена норма закону визначає права замовника під час виконання роботи (до закінчення визначеного договором або законом строку її виконання), що залишено поза увагою ПрАТ "Концерн Стирол".

Доводи, які викладені у відзиві Асоціації на касаційну скаргу, ґрунтуються на обставинах, встановлених у розгляді справи судами попередніх інстанцій, та відповідають нормам матеріального і процесуального права.

Верховний Суд у прийнятті даної постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 у справі "Рябих проти Росії", від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 18.11.2004 у справі "Праведная проти Росії", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Понамарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

Згідно з положеннями статті 309 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишити касаційну скаргу ПрАТ "Концерн Стирол" без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін судові акти попередніх інстанцій, а також враховуючи, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Концерн Стирол" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 10.01.2018 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.06.2018 у справі № 908/1585/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя В. Селіваненко