РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.08.2018Справа № 910/7426/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В.В., за участі секретаря судового засідання Топіхи І.О., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідації Публічного акціонерного товариства "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ЕКСПОБАНК" Кашути Дмитра Євгеновича

до Фізичної особи - підприємця Дейни Сергія Геннадійовича

про стягнення 403,75 грн (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 10.07.2018),

Представники учасників процесу згідно протоколу від 14.08.2018,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідації Публічного акціонерного товариства "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ЕКСПОБАНК" (далі - позивач, Банк) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи - підприємця Дейни Сергія Геннадійовича (далі - відповідач) про стягнення 3 391,35 грн, з яких 2 020,55 грн - основна заборгованість за договором оренди, 178,38 грн - заборгованість по електроенергії (за листопад, грудень 2017), 788,67 грн - заборгованість по охороні приміщення (за листопад, грудень 2017), 403,75 грн - сума пені за несвоєчасну сплату оренди та комунальні платежі.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору оренди нежитлових приміщень від 31.03.2017 в частині оплати за користування нежилим приміщенням, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 3 391,35 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі для розгляду в порядку спрощеного провадження з проведенням судового засідання (викликом сторін), судове засідання у справі призначено на 09.07.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2018 судове засідання було перепризначено на 10.07.2018 у зв'язку з викликом головуючого судді для проходження співбесіди за результатами дослідження досьє у межах кваліфікаційного оцінювання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2018 прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимог та відкладено розгляд справи на 01.08.2018.

25.07.2018 через відділ автоматизованого документообігу, моніторингу виконання документів (канцелярію) суду представником позивача подано заяву про приєднання доказів до матеріалів справи.

30.07.2018 через відділ автоматизованого документообігу, моніторингу виконання документів (канцелярію) суду відповідачем подано заяву з письмовими поясненнями, яка по суті є відзивом на позов.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 оголошено перерву в судовому засіданні до 14.08.2018.

У судовому засіданні 14.08.2018 представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені в позовній заяві.

Відповідач у свою чергу проти позову заперечував.

Відповідно статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийняте в нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

31.03.2017 між Банком, як орендодавцем, та Підприємцем, як орендарем, був укладений договір оренди нежилих приміщень №б/н (далі - договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування окремо визначене майно - частину нежилих приміщень загальною площею 19,1 кв.м., що розташовані за адресою: місто Київ, проспект Перемоги, будинок 67, в редакції додаткової угоди від 12.07.2017.

Орендодавець передає орендарю об'єкт оренди за актом приймання-передачі. В акті приймання-передачі сторони зазначають склад об'єкту оренди, його стан та момент передачі у користування та інше (пункт 3.1 договору).

Пунктом 4.1. договору, в редакції додаткової угоди від 12.07.2017, сторони погодили, що розмір орендної плати за один квадратний метр становить 180,00 грн, в тому числі ПДВ, всього за один місяць 3438,00 грн з ПДВ.

На виконання укладеного договору Банк передав, а відповідач прийняв в тимчасове платне користування об'єкт оренди, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом приймання-передачі від 01.04.2017.

Пунктом 4.6 договору передбачено, що орендна плата сплачується орендарем на підставі рахунків щомісячно шляхом переказу коштів на рахунок орендодавця до 10 числа кожного поточного місяця оренди. Неотримання орендарем рахунків не є підставою для звільнення від сплати орендної плати/інших платежів чи їх затримання (пункт 4.14 договору).

Внаслідок неналежного виконання свого договірного обов'язку сплати орендних платежів у Підприємця виникла сума заборгованості в розмірі 2020,55 грн (орендна плата), 178,38 грн (заборгованість по електроенергії), 788,67 грн (заборгованість по охороні приміщення), в загальному розмірі 2987,60 грн.

З метою досудового врегулювання спору, 01.06.2018 Банк направив на адресу відповідача претензію, яка залишилась з боку останнього без виконання, що зумовило звернення із даним позовом до суду.

Після відкриття провадження у справі за даним позовом, 20.06.2018 відповідачем було сплачено суму основного боргу в повному обсязі.

Водночас, Банком також до стягнення з відповідача була заявлена сума пені в розмірі 403,75 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічна норма закріплена й у частині 1 статті 759 ЦК України, відповідно до якої за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Плата за користування майном справляється з наймача (частина 1 статті 762 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Підприємець прострочив виконання свого обов'язку щодо внесення орендних та інших платежів на користь позивача.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов'язку щодо своєчасного внесення орендних платежів, позивач, посилаючись на пункт 8.2 договору, просив суд стягнути з Підприємця 403,75 грн пені.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно з частиною 3 вказаної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 8.2 договору у випадку несвоєчасної сплати платежів Підприємець сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Беручи до уваги викладені вище норми чинного законодавства та положення укладеного договору, суд здійснив перерахунок заявленої штрафної санкції та дійшов висновку про задоволенні вимоги про стягнення пені в заявленому розмірі.

Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено обставини, покладені в основу позову, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

За приписами статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за результатами вирішення спору покладаються на відповідача.

Керуючись статями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. Позов Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідації Публічного акціонерного товариства "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ЕКСПОБАНК" Кашути Дмитра Євгеновича до Фізичної особи - підприємця Дейни Сергія Геннадійовича про стягнення 403,75 грн - задовольнити повністю.

2. Стягнути зі Фізичної особи - підприємця Дейни Сергія Геннадійовича (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ЕКСПОБАНК"(01054, м.Київ, вул.Дмитрівська, 18/24, ) 403,75 грн пені та 1762,00 грн судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17.08.2018.

СУДДЯ В.В.ДЖАРТИ