РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.08.2018Справа № 910/6981/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КОНТАКТ"

до Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ"

про стягнення 125621,85 грн.

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Козійчук О.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КОНТАКТ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" про стягнення 125621,85 грн., з яких: 60000,00 грн. - борг, 40125,40 грн. - пеня, 4362,17 грн. - 3% річних, 21134,28 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані простроченням відповідачем виконання грошового зобов'язання за договором поставки № 12218/53-124-11-16-05874 від 06.12.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

12.06.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, допущених при поданні до суду даного позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/6981/18, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання у справі на 16.07.2018.

В судовому засіданні 16.07.2018 судом відкладено розгляд справи по суті на 02.08.2018, про що постановлено ухвалу яка занесена до протоколу судового засідання та направлено відповідачу ухвалу про виклик у судове засідання 02.08.2018.

19.07.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява, в якій відповідачем зазначено, що Відокремленим підрозділом "Хмельницька Атомна Електрична Станція" відповідача прийнято рішення про погашення суми основного боргу у розмір 60000,00 грн.

02.08.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що відповідач сплатив суму основного боргу у розмірі 60000,00 грн.; відповідальність у вигляді пені за порушення строків оплати договором не передбачена; згідно із довідки бухгалтера ВП "Хмельницька Атомна Електрична Станція" вих. №49-797 від 25.06.2018 дати фактичного отримання товару відрізняються від дат видаткових накладних, а тому позивачем не вірно визначено строки порушення зобов'язання.

В судовому засіданні 02.08.2018 судом відкладено розгляд справи по суті на 07.08.2018, про що постановлено ухвалу яка занесена до протоколу судового засідання та направлено відповідачу ухвалу про повідомлення про розгляд справи в судовому засіданні 07.08.2018.

06.08.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи, оскільки представник відповідача не може бути присутній в судовому засіданні 02.08.2018.

З урахуванням того, що в судовому засідання 02.08.2018 суд відклав розгляд справи №910/6981/18 та оскільки вказане клопотання відправлено на адресу суду 03.08.2018, тобто після судового засідання, яке відповідач просить перенести, то суд відхилив подану відповідачем заяву.

07.08.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання, в якому позивачем зазначено, що відповідачем було погашено основний борг у сумі 60000,00 грн., в підтвердження чого позивач надав копію платіжного доручення №5505 від 13.07.2018. Також у своєму клопотанні позивач просив суд справу розглядати без участі його представника.

В судове засідання 07.08.2018 представник позивача не з'явився.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача 07.08.2018 просив суд відкласти розгляд справи, посилаючись на необхідність надання документів по справі.

Суд заслухавши пояснення представника відповідача, відхилив клопотання про відкладення розгляду справи як необґрунтоване, оскільки представник відповідача не вказав, які саме докази можуть бути ним подані, що можуть підтвердити такі докази та у чому полягала неможливість подання таких доказів до розгляду справи по суті.

Представник відповідача в судовому засіданні 07.08.2018 надав пояснення по суті заперечень на позов.

В судовому засіданні 07.08.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

06.12.2016 між Державним підприємством "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" (Відокремлений підрозділ "Хмельницька Атомна Електрична Станція") як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КОНТАКТ" (постачальник, позивач) укладений договір поставки №12218/53-124-11-16-05874 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити і передати у власність замовнику, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити куртки утеплені, штани утеплені, костюми зварника, халати бавовняні, сорочки, фартухи брезентові, (надалі-товар), в кількості, асортименті та в ціні відповідно до специфікації №1, що є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно із п. 1.3. договору, замовник набуває права власності на товар моменту передачі товару на склад вантаж отримувача.

Відповідно до п. 3.1., п. 3.2. договору, ціна договору становить 404250,00 грн. Ціна за одиницю товару, загальна ціна та кількість товару по даному договору визначається специфікацією №1 до договору.

На виконання умов договору, позивач передав, а відповідач отримав товар на загальну суму 404 250,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № 412 від 14.12.2016 на суму39000,00 грн., № 437 від 26.12.2016 на суму 17040,00 грн., № 440 від 27.12.2016 на суму 107100,00 грн., № 451 від 30.12.2016 на суму 19920,00 грн., № 455 від 30.12.2016 на суму 4500,00 грн., № 450 за 30.12.2016 на суму55440,00 грн., № 5 від 11.01.2017 на суму7530,00 грн., № 7 від 12.01.2017 на суму63720,00 грн., № 8 від 13.01.2017 на суму 90000,00 грн.

В пункті 4.1. договору сторони погодили, що оплату товару замовник здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 20-ти календарних днів з дати поставки товару на склад вантажоотримувача у відповідності до п. 5.3. договору.

Відповідно до п. 6.1.1. договору замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі оплатити поставлений товар.

Пунктом 7.1. договору передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України.

Відповідач здійснив часткову оплату вартості поставленого позивачем товару, а саме:

за видатковою накладною № 412 від 14.12.2016 оплата здійснена 09.02.2017 згідно із платіжним дорученням №1106 від 09.02.2017;

за видатковою накладною № 437 від 26.12.2016 оплата здійснена 15.03.2017 згідно із платіжним дорученням №1787 від 15.03.2017;

за видатковою накладною № 440 від 27.12.2016 оплата здійснена 15.03.2017 згідно із платіжним дорученням №1783 від 15.03.2017;

за видатковою накладною № 451 від 30.12.2016 оплата здійснена 15.03.2017 згідно із платіжним дорученням №1784 від 15.03.2017;

за видатковою накладною № 455 від 30.12.2016 оплата здійснена 15.03.2017 згідно із платіжним дорученням №1786 від 15.03.2017;

за видатковою накладною № 450 за 30.12.2016 оплата здійснена 15.03.2017 згідно із платіжним дорученням №1785 від 15.03.2017;

за видатковою накладною № 5 від 11.01.2017 оплата здійснена 29.03.2017 згідно із платіжним дорученням №2042 від 29.03.2017;

за видатковою накладною № 7 від 12.01.2017 оплата здійснена 15.03.2017 згідно із платіжним дорученням №1788 від 15.03.2017;

за видатковою накладною № 8 від 13.01.2017 оплата здійснена частково 09.11.2017 на суму 30000,00 грн. згідно із платіжним дорученням №7817 від 09.11.2017, у зв'язку із чим заборгованість за вказаною видатковою накладною становить 60000,00 грн.

Оскільки, відповідач не здійснив оплату за поставлений товар за договором поставки № 12218/53-124-11-16-05874 від 06.12.2016 у повному обсязі, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 60000,00 грн. та у зв'язку із простроченням грошового зобов'язання, позивачем нараховані 3% річних у сумі 4362,17 грн., пеня у сумі 40125,40 грн. та інфляційні втрати у сумі 21134,28 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як підтверджено матеріалами справи, на виконання умов договору позивач згідно із видатковими накладними № 412 від 14.12.2016, № 437 від 26.12.2016, № 440 від 27.12.2016, № 451 від 30.12.2016, № 455 від 30.12.2016, № 450 за 30.12.2016, № 5 від 11.01.2017 на суму7530,00 грн., № 7 від 12.01.2017, № 8 від 13.01.2017 поставив відповідачу товар на суму 404 250,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В пункті 4.1. договору сторони погодили, що оплату товару відповідач здійснює протягом 20-ти календарних днів з дати поставки товару на склад вантажоотримувача.

Як підтверджено наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями відповідач частково здійснив оплату за поставлений товар у сумі 344250,00 грн., у зв'язку із чим заборгованість відповідача становить 60000,00 гр.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань за договором в частині своєчасної оплати за переданий товар та наявність заборгованості за договором на час звернення до суду у розмірі 60000,00 грн.

Під час розгляду справи, відповідач згідно із платіжним дорученням №5505 від 13.07.2018 сплатив на користь позивача суму заборгованості у сумі 60000,00 грн.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що сума основного боргу у розмірі 60000,00 грн. сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі, суд закриває провадження у справі №910/6981/18 в частині позовних вимог про стягнення 60000,00 грн., у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача нараховані 3% річних у сумі 4362,17 грн., пеня у сумі 40125,40 грн. та інфляційні втрати у сумі 21134,28 грн. Згідно із розрахунку доданого до позовної заяви вбачається, що нарахування 3% річних, пені та інфляційних втрат здійснюється з 20.01.2017 по 14.03.2017, з 31.01.2017 по 28.03.2017, з 01.02.2017 по 14.03.2017, з 02.02.2017 по 08.11.2017, з 09.11.2017 по 31.05.2018.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Розрахунок 3% річних на суму 4362,17 грн. є арифметично вірним, а тому вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що сума інфляційних втрат за прострочення грошового зобов'язання становить 16428,14 грн., а тому вимоги у цій частині суд задовольняє частково.

З приводу заперечень відповідача щодо визначеного позивачем початку прострочення грошового зобов'язання, так як згідно із довідки бухгалтера ВП "Хмельницька Атомна Електрична Станція" вих. №49-797 від 25.06.2018 дати фактичного отримання товару відрізняються від дат видаткових накладних, то суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно із п. 2.1., п. 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Отже, з урахуванням наведеного, з огляду на умови договору, поставка позивачем відповідачу товару підтверджується виключно первинними документами, якими у даному випадку є видаткові накладні.

Довідка бухгалтера ВП "Хмельницька Атомна Електрична Станція" вих. №49-797 від 25.06.2018 не підтверджує факту отримання відповідачем від позивача товару та не може підтверджувати дійсної дати отримання товару відповідачем.

Щодо вимоги про стягнення пені у сумі 40125,40 грн., то суду зазначає наступне.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Частиною 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором

В пункті 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, що якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Судом встановлено, що договором відповідальність відповідача за порушення строків виконання грошового зобов'язання (оплати поставленого товару) у вигляді пені, не передбачена.

При цьому, з огляду на характер правовідносин, які склались між сторонами, відповідальність пені за порушення строків оплати за поставлений товар не передбачена певними законодавчими актами.

Оскільки, сторони укладаючи договір не погодили відповідальність відповідача за порушення строків виконання грошового зобов'язання (оплати поставленого товару) у вигляді пені, то вимоги про стягнення пені у сумі 40125,40 грн., задоволенню не підлягають.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд задовольняє частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КОНТАКТ" до Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" про стягнення 125621,85 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

У відповідності до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим.

Оскільки позивачем не надано доказів в підтвердження наявності визначених у розрахунку суми судових витрат на проїзд для участі в судовому засіданні у сумі 260,00 грн., на зворотній проїзд у сумі 260,00 грн. та добові у розмірі 500,00 грн., то зазначені витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі №910/6981/18 в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 60000,00 грн.

В іншій частині позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" (01032, м. Київ, вулиця НАЗАРІВСЬКА, будинок 3 ідентифікаційний код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КОНТАКТ" (84122, Донецька обл., місто Слов'янськ, ПРОВУЛОК АНДРІЇВСЬКИЙ, будинок 18А, ідентифікаційний код 32019384) 3% річних у розмірі 4362,17 грн., інфляційні втрати у розмірі 16428,14 грн. та судовий збір у розмірі 1211,85 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повний текст рішення складено та підписано: 10.08.2018.

Суддя О.В. Гулевець