КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2018 р. Справа№ 910/3568/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тищенко О.В.

при секретарі судового засідання - Киниця А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк-Сіті"

на рішення господарського суду міста Києва від 31.05.2018

(повний текст рішення складено 04.06.2018)

у справі № 910/3568/18 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк-Сіті"

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Харківський жиркомбінат"

про розірвання договору поруки

за участю представників:

від позивача: Васів Ю.М.,

від відповідача: Опанасик В.В.,

від третьої особи: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Лайк-Сіті" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ КБ "Приватбанк" про розірвання договору поруки № 4Х16006Д/П від 04.11.2016, пославшись на істотне порушення відповідачем умов договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не передав належним чином завірені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором, чим фактично заперечує факт переходу прав вимог до позивача, за кредитним зобов'язанням, які були належним чином виконані поручителем.

Рішенням господарського суду міста Києва від 31.05.2018 в задоволенні позову відмовлено повністю з огляду на недоведеність позовних вимог.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ТОВ "Лайк-Сіті" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі № 910/3568/18 скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги скаржник посилається на порушення норм процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2018 апеляційну скаргу ТОВ "Лайк-Сіті" на рішення господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі № 910/3568/18 прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 02.08.2018. В судовому засіданні оголошувалась перерва до 07.08.2018.

02.08.2018 ТОВ "Лайк-Сіті" заявлено клопотання про зупинення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України провадження у справі № 910/3568/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку судового рішення у справі № 910/15408/17.

Клопотання про зупинення провадження було відхилене судом, оскільки на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, а касаційне провадження у справі № 910/15408/17 відкрито ухвалою від 05.04.2018 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду і 03.07.2018 у справі винесена постанова.

В судовому засіданні представник позивача вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити. Представник відповідача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно із ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 04.11.2016 між ТОВ "Лайк-Сіті" (поручитель) та ПАТ КБ "Приватбанк" (кредитор) укладено договір поруки № 4Х16006Д/П, предметом якого є надання поруки за виконання ТОВ "Торговий дім Харківський жиркомбінат" своїх зобов'язань за кредитним договором від 21.03.2016 № 4Х16006Д з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Договір укладено/підписано із використанням електронного цифрового підпису (печатки) з посиленим сертифікатом ключа Акредитованого центру сертифікації ключів ПАТ КБ "Приватбанк" в порядку, передбаченому Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Законом України "Про електронний цифровий підпис", а також на підставі угоди про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 09.03.2016, укладеної сторонами (п. 17 договору).

Відповідно до п. 11 договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до повного виконання зобов'язань за договором.

У п. 14 договору сторони передбачили, що дострокове розірвання цього договору здійснюється за письмовою згодою сторін.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається із змісту позовної заяви, ТОВ "Лайк-Сіті" вважає істотним порушенням умов договору поруки невиконання ПАТ КБ "Приватбанк" свого зобов'язання щодо передачі прав вимог до боржника та документів по кредитних договорах та договорах застави після сплати поручителем заборгованості ТОВ "Торговий дім Харківський жиркомбінат".

Також позивач посилається на положення ст. 652 ЦК України, яка передбачає розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин.

Відповідно до пункту 8 договору поруки № 4Х16006Д/П від 04.11.2016 до позивача, що виконав обов'язки боржника, тобто третьої особи за кредитним договором, переходять всі права кредитора за кредитним договором і договором застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконання зобов'язань.

Згідно із п. 10 договору, кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Позивач стверджує, що ним виконано у повному обсязі зобов'язання за кредитним договором № 4Х16006Д від 21.03.2016, однак матеріали справи таких доказів не містять та суду не надано.

Як правомірно зазначив суд першої інстанції, долучені позивачем до матеріалів копія платіжного доручення № 4010 від 07.11.2016 на суму 602 762 618, 61 грн. та виписка по рахунку (період з 01.11.2016 по 30.11.2016) не може бути прийнята судом до уваги як доказ повного виконання позивачем зобов'язань по кредитному договору № 4Х16006Д від 21.03.2016 згідно договору поруки № 4Х16006Д/П від 04.11.2016, оскільки встановити розмір заборгованості ТОВ "Торговий дім Харківський жиркомбінат" за кредитним договором у суду немає можливості з огляду на відсутність будь-яких доказів його укладення чи отримання кредитних коштів в матеріалах справи. Будь-яких інших доказів в підтвердження виконання позивачем умов договору суду не надано.

Позивач стверджує, що з вимогою виконати умови договору поруки, передати документи, що підтверджують обов'язки боржника ТОВ "Торговий дім Харківський жиркомбінат" та підтвердити факт переходу права вимоги до ТОВ "Лайк-Сіті", надати розрахунок заборгованості та виписку про рух коштів станом на 10.11.2016, де зазначив, що у разі ненадання яких та заперечення факту переходу права вимоги до поручителя вважає договір поруки розірваним з 09.11.2016, звертався до ПАТ КБ "Приватбанк", про що свідчать долучені до матеріалів справи лист-вимога та фіскальний чек ПАТ "Укрпошта" від 21.02.2018. Проте зі змісту зазначеного фіскального чеку неможна зробити беззаперечного висновку про вміст рекомендованого відправлення, а відповідач у відзиві заперечує надходження від позивача пропозиції розірвати договір поруки.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 20 ГК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Тобто, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність певного суб'єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

Таким чином, на позивача покладений обов'язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що його права та інтереси порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Оскільки предметом заявленого позову є розірвання договору поруки, укладеного між сторонами спору у зв'язку з істотним порушенням відповідачем умов договору, то саме на позивача покладено обов'язок доведення наявності правових підстав для його розірвання.

У постанові від 18.09.2013 № 6-75цс13 Верховним Судом України викладена правова позиція щодо застосування судами положень, викладених в абз. 2 ч. 2 ст. 651 ЦК України. Так, оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Матеріали справи не містять доказів того, що саме внаслідок невиконання ПАТ КБ "Приватбанк" умов договору поруки ТОВ "Лайк-Сіті" не зміг отримати те, на що розраховувало при його укладенні.

Так, позивач стверджує, що невиконання ПАТ КБ "Приватбанк" свого зобов'язання за договором поруки щодо передачі прав вимог до боржника та документів не дає змоги використовувати ці права у якості предмета застави ТОВ "Лайк-Сіті" за іншими зобов'язаннями, що призвело до суттєвого погіршення фінансово-майнового стану ТОВ "Лайк-Сіті" та спричинило шкоду. Проте жодним доказом це твердження позивач не підтверджує, ні щодо суттєвого погіршення фінансово-майнового стану ТОВ "Лайк-Сіті", ні щодо втраченої можливості використати ці права у якості предмета застави.

Жодним чином позивачем не обґрунтовано та не доведено, що при укладенні поруки № 4Х16006Д/П від 04.11.2016 ТОВ "Лайк-Сіті" розраховувало передати майнові права за кредитним договором, у разі їх отримання, в заставу за іншими зобов'язаннями.

Отже, дослідивши обставини та зібрані у справі докази, надавши оцінку умовам спірного договору та урахувавши положення законодавства, які регулюють порядок розірвання договору за рішенням суду за ініціативою однієї зі сторін, колегія суддів не встановила обставин, які передбачали б можливість розірвання договору поруки із підстав, заявлених у позові, та свідчили б про істотність порушення відповідачем умов договору (у розумінні положень ч. 2 ст. 651 ЦК України).

Крім того, колегія суддів зазначає, що наявності складових елементів правопорушення, з якими законодавство пов'язує виникнення збитків (протиправна поведінка, розмір збитків, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і збитками, вина) позивачем також не обґрунтовано та не доведено.

В силу положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

При цьому, у разі невиконання відповідачем умов договору поруки, позивач не позбавлений права звернутись з позовом до суду про зобов'язання виконати умови договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Жодна із цих умов позивачем не наведена, не обґрунтована, належними та допустимими доказами не підтверджена.

Приписи ч. 4 ст. 165 ГПК України не звільняють позивача від передбаченого ст. 74 ГПК України обов'язку доказування і подання доказів.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк-Сіті" на рішення господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі № 910/3568/18 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі № 910/3568/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді Є.Ю. Шаптала

О.В. Тищенко