КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2018 р. Справа№ 910/6159/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

Дідиченко М.А.

секретар судового засідання Кравченко Х.С.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "АІВ Груп"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.06.2018р.

у справі №910/6159/18 (суддя Сташків Р.Б.)

за заявою Приватного підприємства "АІВ Груп" про забезпечення позову

за позовом Приватного підприємства "АІВ Груп"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Експандіа"

про стягнення 518 928,65 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "АІВ Груп" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експандіа" про стягнення 518 928,65 грн.

Разом з позовом позивачем подано заяву, у якій він просив господарський суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми позову 518 928,65 грн., які обліковуються на розрахунковому рахунку відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2018р. у справі №910/6159/18 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Приватне підприємство "АІВ Груп" подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити заяву про вжиття заходів щодо забезпечення позову.

На думку апелянта, місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки наведеним позивачем у заяві обставинам для забезпечення позову.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2018р., у складі колегії суддів Кропивна Л.В. (головуючий суддя), судді Смірнова Л.Г., Руденко М.А., відкрито апеляційне провадження та розгляд справи призначено на 09.08.2018р.

31.07.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни колегії суддів від 08.08.2018р., у зв'язку із перебуванням судді Руденко М.А. у відпустці, для розгляду справи змінено та сформовано колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), судді: Дідиченко М.А., Смірнова Л.Г.

Представники відповідача до судового засідання, що відбулось 09.08.2018р., не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. За висновками суду неявка представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали оскарження та зібрані докази, заслухавши пояснення позивача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована тим, що на момент звернення з позовом до суду у відповідача існує заборгованість перед позивачем, і відповідач вчиняє дії спрямовані на ухилення від виконання зобов'язання щодо сплати грошових коштів, у зв'язку з чим, на думку позивача, існує вірогідність того, що в ході розгляду справи по суті боржник вживатиме дії щодо уникнення відповідальності по оплаті боргу, тож такі дії можуть призвести до унеможливлення виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову.

Зі змісту статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) випливає, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Апеляційний господарський суд, дослідивши та перевіривши подані заявником документи, встановив відсутність належних та допустимих доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача, зокрема, суду не надано доказів витрачання коштів відповідачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо. Натомість, посилання скаржника на невиконання відповідачем зобов'язання по сплаті заборгованості не є достатньою підставою для задоволення заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Місцевий господарський суд, відмовляючи заявнику у задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову, виходив з таких же мотивів, і доводи скаржника правомірності висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятої судом першої інстанції ухвали у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "АІВ Груп" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.06.2018р. у справі №910/6159/18 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.06.2018р. у справі №910/6159/18 - залишити без змін.

3. Матеріали оскарження №910/6159/18 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в силу ст. 287 Господарського процесуального кодексу України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Л.Г. Смірнова

М.А. Дідиченко