КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2018 р. Справа№ 911/2282/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Тищенко О.В.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання: Подоляк Р.Ю.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 18.07.2018

розглянувши матеріали апеляційної скарги Виконавчого комітету Тетіївської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 26.10.2017 (дата підписання якого 07.11.2017) у справі №911/2282/17

за позовом Підприємства споживчої кооперації «Тетіївський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації

до Виконавчого комітету Тетіївської міської ради,

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Київської регіональної спілки споживчої кооперації

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ :

До Господарського суду Київської області звернулось Підприємство споживчої кооперації «Тетіївський ринок» Київської регіонспоживспілки з позовом до Виконавчого комітету Тетіївської міської ради про визнання недійсним рішення Виконавчого комітету Тетіївської міської ради від 26 липня 2016 року № 77 «Про визнання майна безхазяйним», яким вирішено:

1. Визнати безхазяйним майно, власник якого не відомий, а саме:

- нежитлова споруда - металевий павільйон по вул. Академіка Байраківського, 72-Л в м. Тетієві загальною площею 35 кв.м., земельна ділянка комунальної власності;

- нежитлова споруда - павільйон по вул. Академіка Байраківського, 72-Н в м. Тетієві загальною площею 34 кв.м., земельна ділянка комунальної власності;

- нежитлова споруда - павільйон по вул. Академіка Байраківського, 72-С в м. Тетієві загальною площею 30 кв.м., земельна ділянка комунальної власності;

- нежитлова споруда - металевий павільйон по вул. Академіка Байраківського, 72-Ф в м. Тетієві загальною площею 47,9 кв.м., земельна ділянка комунальної власності;

- криті прилавки в кількості 13 штук по вул. Будьонного, 72 в м. Тетієві.

2. Звернутись із заявою про взяття на облік зазначеного безхазяйного нерухомого майна до відділу реєстрації прав на нерухоме майно Тетіївського РУЮ Київської області.

3. Про взяття зазначеного нерухомого майна на облік подати оголошення в місцевому друкованому засобі масової інформації.

4. Координацію роботи щодо виконання даного рішення покласти на спеціаліста по юридичному забезпеченню Виконавчого комітету Тетіївської міської ради.»

За твердженням позивача, вказане рішення свідчить про те, що відповідач не визнає право постійного землекористування позивача, набуте на підставі Державного акту ІІ-КВ № 001582 від 23.02.1999 р. і підтверджене низкою судових рішень та намагається привласнити розміщені на земельній ділянці позивача малі архітектурні форми, які не є нерухомим майном, з метою подальшого заволодіння земельною ділянкою.

Рішенням Господарського суду Київської області від 26.10.2017 по справі №911/2282/17 позовні вимоги Підприємства споживчої кооперації «Тетіївський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації задоволено повністю.

Визнано недійсним рішення Виконавчого комітету Тетіївської міської ради від 26.07.2016 р. № 77 «Про визнання майна безхазяйним».

Присуджено до стягнення з Виконавчого комітету Тетіївської міської ради на користь Підприємства споживчої кооперації «Тетіївський ринок» Київської регіонспоживспілки 1600,00 грн. судового збору.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням, відповідач (Виконавчий комітет Тетіївської міської ради) звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду Київської області від 26.10.2017 у справі №911/2282/17 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог - повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим, підлягає скасуванню.

10.01.2018 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення судової практики у аналогічних спорах, та зазначено, що даний спір не підлягає розгляду в господарських судах.

Представник позивача 25.01.2018 через канцелярію Київського апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

25.01.2018 відповідач надав до суду копію листа КП «Тетієвське бюро технічної інвентаризації» № 13 від 22.01.2018 в якому зазначено, що державна реєстрація окремо на кожен об'єкт нерухомого майна, відповідно до переліку, в БТІ не проводилась.

Крім того, 25.01.2018 відповідачем надано письмові пояснення, щодо безпідставності висновків суду першої інстанції про невизнання відповідачем прав позивача та третьої особи на майно та земельну ділянку, а також зазначено, що права позивача на «майновий комплекс» Тетіївського ринку не реєструвалось.

02.02.2018 представником позивача надано письмові пояснення, що власником металевого павільйону по вул. Академіка Байраківського (попередня назва вул. Будьонного), 72-Ф в м. Тетієві є Київська регіональна спілка споживчої кооперації на підставі рішення ГС Київської області від 29.10.2004 у справі № 163/5-04.

05.02.2018 від відповідача надійшли письмові пояснення щодо необґрунтованості позовних вимог, а також рішенням Господарського суду Київської області від 29.10.2004 у справі № 163/5-04 не визнавалось за третьою особою право власності ні на єдиний майновий комплекс Тетіївського ринку, ні на металевий молочний павільйон позначений літерою «Ф», а лише на об'єкти згідно переліку зазначеному у резолютивній частині рішення.

Крім того, 26.03.2018 та 14.05.2018 від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення щодо необґрунтованості позову.

17.05.2018 від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії постанови Верховного Суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2018, на підставі розпорядження керівника апарату Київського апеляційного господарського суду № 09.1-07/186/18 від 22.05.2018, для розгляду справи № 911/2282/17 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Тарасенко К.В., суддів Іоннікової І.А., Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2018 відкрито апеляційне провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Тарасенко К.В., суддів Іоннікової І.А., Тищенко О.В. та призначено розгляд справи на 20.06.2018.

13.06.2018 та 20.06.2018 від відповідача надійшли письмові пояснення по справі.

Представник позивача 20.06.2018 через канцелярію Київського апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

20.06.2018 розгляд справи відкладено на 11.07.2018.

02.07.2018 від представника відповідача надійшли письмові пояснення щодо безпідставності посилань позивача на договір оренди цілісного майнового комплексу від 29.12.2014, оскільки вказаний договір не було зазначено як підставу позову при зверненні до суду, у свою чергу, договір оренди від 01.01.2017 не може бути підставою позову, оскільки на момент прийняття спірного рішення виконкому Тетіївської міської ради, вказаний договір ще не був укладений, аналогічні за змістом пояснення було подано до канцелярії суду 05.07.2018.

09.07.2018 від представника позивача надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали від 20.06.2018.

У судовому засіданні 11.07.2018 оголошено перерву на 18.07.2018.

У судове засідання 18.07.2018представники сторін та третьої особи з'явились та надали пояснення по суті спору.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, відзиву та письмових пояснень, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, перевіривши матеріали справи, наявні в ній докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Виконавчим комітетом Тетіївської міської ради 26 липня 2016 року було прийнято рішення № 77 «Про визнання майна безхазяйним», яким вирішено:

1. Визнати безхазяйним майно, власник якого не відомий, а саме:

- нежитлова споруда - металевий павільйон по вул. Академіка Байраківського, 72-Л в м. Тетієві загальною площею 35 кв.м., земельна ділянка комунальної власності;

- нежитлова споруда - павільйон по вул. Академіка Байраківського, 72-Н в м. Тетієві загальною площею 34 кв.м., земельна ділянка комунальної власності;

- нежитлова споруда - павільйон по вул. Академіка Байраківського, 72-С в м. Тетієві загальною площею 30 кв.м., земельна ділянка комунальної власності;

- нежитлова споруда - металевий павільйон по вул. Академіка Байраківського, 72-Ф в м. Тетієві загальною площею 47,9 кв.м., земельна ділянка комунальної власності;

- криті прилавки в кількості 13 штук по вул. Будьонного, 72 в м. Тетієві.

2. Звернутись із заявою про взяття на облік зазначеного безхазяйного нерухомого майна до відділу реєстрації прав на нерухоме майно Тетіївського РУЮ Київської області.

3. Про взяття зазначеного нерухомого майна на облік подати оголошення в місцевому друкованому засобі масової інформації.

4. Координацію роботи щодо виконання даного рішення покласти на спеціаліста по юридичному забезпеченню Виконавчого комітету Тетіївської міської ради.

Як зазначає позивач, фактично вказане рішення свідчить про те, що відповідач не визнає право постійного землекористування позивача, набуте на підставі Державного акту ІІ-КВ № 001582 від 23.02.1999 р., та намагається привласнити розміщені на земельній ділянці позивача споруди, які не є нерухомим майном, з метою подальшого заволодіння земельною ділянкою. Окрім того, на переконання позивача, наведені в оскаржуваному рішенні відповідача об'єкти не відносяться до об'єктів нерухомості. Водночас, безхазяйна нерухома річ не може бути за своєю правовою природою самочинно побудованою, оскільки це позбавляє її статуту нерухомої речі.

З урахуванням наведеного позивач просив суд визнати вказане рішення відповідача недійсним.

Дослідивши обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього Кодексу передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. (аналогічна норма права закріплена статтею 20 Господарського кодексу України).

За змістом положень указаних норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.

За змістом статей 92, 95 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без установлення строку. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, установленому законом.

Згідно зі статтею 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку.

Відповідно до частини другої, третьої цієї ж статті землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно до вимог частини першої статті 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Статтею 21 Цивільного кодексу України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до частини першої статті 393 цього Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Аналіз положень указаних норм законодавства свідчить про те, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права.

Предметом позову у цій справі є вимога про визнання недійсним рішення Виконавчого комітету Тетіївської міської ради від 26.07.2016 р. № 77 «Про визнання майна безхазяйним».

Факт правомірності володіння та користування майном є достатньою підставою для відповідної особи для звернення за захистом цього права. Крім того, позивачем за цим позовом може бути і неволодіючий власник, а особа, законний інтерес або право якої порушено (аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 923/466/17).

Дослідивши зміст оскаржуваного рішення від 26.07.2016 р. № 77 «Про визнання майна безхазяйним», колегія суддів зазначає, що воно стосується майна, а саме: нежитлової споруди - металевого павільйону по вул. Академіка Байраківського, 72-Л в м. Тетієві загальною площею 35 кв.м.; нежитлової споруди - павільйону по вул. Академіка Байраківського, 72-Н в м. Тетієві загальною площею 34 кв.м.; нежитлової споруди - павільйона по вул. Академіка Байраківського, 72-С в м. Тетієві загальною площею 30 кв.м.; нежитлової споруди - металевого павільйону по вул. Академіка Байраківського, 72-Ф в м. Тетієві загальною площею 47,9 кв.м. та критих прилавків в кількості 13 штук по вул. Будьонного, 72 в м. Тетієві.

При цьому, жодних рішень щодо земельної ділянки на якій розміщено вказане майно не приймалось, а тому вказане рішення не порушує права землекористувача.

У свою чергу, позивач посилається на те, що об'єкти перелічені у оспорюваному рішенні належать Київській регіональній спілці споживчої кооперації на підставі рішення Господарського суду Київської області від 29.10.2004 у справі № 163/5-04, яким, зокрема вирішено визнати за Київською регіональною спілкою споживчої кооперації право власності на об'єкти нерухомого майна єдиного цілісного майнового комплексу Тетіївського ринку, розташованого за адресою: Київська обл., м. Тетіїв, вул. Будьоного, 72 (м'ясний павільйон, м'ясомолочна станція, контора ринку, молочний павільйон, туалет, кіоск металевий каси, м'ясний лар с. Пятигори, магазин «Вікторія», заготпункт на базарі).

За змістом ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За приписами статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 335 Цивільного кодексу України врегульовано набуття права власності на безхазяйну річ. Так, безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.

Таким чином, звертаючись з даним позовом, позивач має довести, що майно, яке визнано безхазяйним рішенням Виконавчого комітету Тетіївської міської ради від 26 липня 2016 року № 77 «Про визнання майна безхазяйним», належить йому на праві власності чи іншому титульному праві.

Розглянувши спір у справі, суд першої інстанції вказав, що з матеріалів вбачається, що нежитлові споруди - металевий павільйон по вул. Академіка Байраківського (колишня вулиця Будьонного), 72-Л в м. Тетієві загальною площею 35 кв.м., - павільйон по вул. Академіка Байраківського, 72-Н в м. Тетієві загальною площею 34 кв.м., - павільйон по вул. Академіка Байраківського, 72-С в м. Тетієві загальною площею 30 кв.м. побудовані без будь-якої дозвільної документації, невідомо ким і невідомо коли, в експлуатацію у передбаченому законодавством порядку не вводилися, державна реєстрація їх як об'єктів нерухомого майна не проводилася.

Зазначені обставини учасниками процесу не заперечуються.

При цьому, суд вказав, що нежитлова споруда - металевий павільйон по вул. Академіка Байраківського, 72-Ф в м. Тетієві загальною площею 47,9 кв.м. не може вважатися безхазяйним з огляду на те, що дана будівля перебуває в оренді у позивача на підставі договору оренди № 34 від 01.01.2017 р., укладеного з Київською регіональною спілкою споживчої кооперації як орендодавцем та власником даного майна.

Однак, суд першої інстанції не звернув уваги, що Договір оренди на який посилається позивач укладено 01.01.2017, а оспорюване рішення прийнято 26.07.2016, тобто, вказаний договір на момент прийняття оскаржуваного рішення не існував, а отже вказаний Договір не може бути підставою для визнання недійсним вказаного рішення.

Щодо посилання позивача на договір оренди цілісного майнового комплексу від 29.12.2014, колегія суддів зазначає, що вказаний договір до суду першої інстанції не подавався та не був предметом розгляду суду першої інстанції. У свою чергу, позивачем не доведено наявності обставин, що унеможливили б подання відповідного договору до суду першої інстанції.

Позивач самостійно визначає предмет та підстави позову, підстави позову які не заявлялись при поданні позову не можуть розглядатись судом апеляційної інстанції, а позивачем не обґрунтовано неможливість подання вказаного доказу до суду першої інстанції, а тому, колегія суддів відхиляє посилання позивача на договір від 29.12.2014.

У свою чергу, колегія суддів відхиляє посилання позивача на рішення Господарського суду Київської області від 29.10.2004 р. у справі № 163/5-04 як на доказ належності права власності Київської регіонспоживспілки на об'єкти включені до спірного рішення, оскільки ні з резолютивної частини рішення суду, ні з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т. 1 а.с. 166) на цілісний майновий комплекс не можливо ідентифікувати яке саме, індивідуально визначене майно, перебуває у власності Київської регіональної спілки споживчої кооперації.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього Кодексу передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. (аналогічна норма права закріплена статтею 20 Господарського кодексу України).

За змістом положень указаних норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Враховуючи, що позивачем не доведено наявності у нього прав щодо майно яке визнано безхазяйним рішенням Виконавчого комітету Тетіївської міської ради від 26 липня 2016 року № 77 «Про визнання майна безхазяйним», колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено наявності у нього права чи охоронюваного законом інтересу, яке порушується вказаним рішенням, а відповідно визнання недійсним вказаного рішення не призведе до захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Дослідивши обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга Виконавчого комітету Тетіївської міської ради підлягає задоволенню. Рішення суду першої інстанції у даній справі підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову з підстав, викладених у мотивувальній частині постанови.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скарги Виконавчого комітету Тетіївської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 26.10.2017 у справі №911/2282/17 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 26.10.2017 у справі №911/2282/17 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні вимог відмовити в повному обсязі.

4. Стягнути з Підприємства споживчої кооперації «Тетіївський ринок» Київської регіонспоживспілки (09800, Київська обл., Тетіївський р-н, м. Тетіїв, вул. Будьонного, 72, код 01561166) на користь Виконавчого комітету Тетіївської міської ради (09800, Київська обл., Тетіївський р-н, м. Тетіїв, вул. Януша Острозького, 5, код 04054889) 1760,00 (одну тисячу сімсот шістдесят грн. 00 коп.) судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду Київської області видати наказ.

6. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст складено та підписано 08.08.2018.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді О.В. Тищенко

І.А. Іоннікова