ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"08" серпня 2018 р. Справа №914/3015/15
Суддя Львівського апеляційного господарського суду Орищин Г.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.07.2018 про задоволення скарги Державного підприємства Львівський бронетанковий завод на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (головуючий суддя Мазовіта А.Б., судді Ділай У.І. та Кітаєва С.Б.)
у справі № 914/3015/15
за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Розвитку, м. Київ
до Державного підприємства Львівський бронетанковий завод, м. Львів
про стягнення 3 797 207, 93 доларів США
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.07.2018 про задоволення скарги Державного підприємства Львівський бронетанковий завод на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (головуючий суддя Мазовіта А.Б., судді Ділай У.І. та Кітаєва С.Б.).
Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, встановлено, що наведена апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, а саме - скаржником не додано до апеляційної скарги доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги натомість, просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, покликаючись на стислі строки подачі апеляційної скарги.
Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.
Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника на те, що статтею 8 вищезазначеного Закону передбачено можливість відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, однак лише за вичерпних умов.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов'язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Враховуючи згаданий принцип, господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні відстрочення сплати судового збору. Таким чином, як органи державної влади, що утримуються за рахунок держбюджету, так і суб'єктів господарювання та громадян, законодавець поставив у рівні умови в частині обов'язку сплачувати судовий збір.
За таких обставин, вибіркове надання господарським судом суб'єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими шляхом, зокрема, відстрочення сплати судового збору, окрім випадків, встановлених ст. 8 Закону України «Про судовий збір», призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що на апелянта не поширюються приписи статті 8 Закону України «Про судовий збір», а тому клопотання про відстрочення сплати судового збору не підлягає до задоволення.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга подана з порушенням вимог встановлених ст. 258 ГПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 260 ГПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
За викладених обставин, суд апеляційної інстанції зазначає, що скаржником не виконано вимоги п. 2, ч. 3 ст. 258, що відповідно до вимог статті 260 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.
Враховуючи те, що апеляційна скарга залишається без руху, клопотання скаржника про поновлення строку для апеляційного оскарження судом не розглядається.
Керуючись ст.ст. 174, 234, 258, 259, 260, Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.07.2018 про відстрочку виконання рішення суду (головуючий суддя Мазовіта А.Б., судді Ділай У.І. та Кітаєва С.Б.) у справі №914/3015/15 залишити без руху.
2. Апелянту усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки. Протягом 10 днів з дня вручення йому цієї ухвали подати до Львівського апеляційного господарського докази сплати судового збору
3. За невиконання вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
4.Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Орищин Г.В.