РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.08.2018Справа № 910/5638/18

За позовомДепартаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
доАкціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачаТовариство з обмеженою відповідальністю "БаДМ"
простягнення 37783,89 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники учасників судового процесу:

від позивачаБондарчук Ю.В., довіреність №061-7320/81 від 04.06.2018;
від відповідачаЛопатнікова А.В., довіреність №3012-К-О від 17.07.2018;
від третьої особи не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Департамент охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (найменування змінено на Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк") грошових коштів у сумі 37783,89 грн.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за банківською гарантією № G0216/2912/3 від 12.05.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 відкрито провадження у справі №910/5638/18; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "БаДМ" третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 04.07.2018; встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом п'яти днів з дня отримання відзиву на позов, а також строк для подання пояснень третьою особою щодо позову - протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 відкладено судове засідання з розгляду справи по суті на 01.08.2018.

20.07.2018 від відповідача через відділ діловодства суду надійшов відзив на позов, в якому останній проти заявлених позовних вимог заперечив. За твердженнями відповідача, до договору про закупівлю за державні кошти №7 від 12.05.2016, який був укладений між Департаментом охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю "БаДМ" як учасником, а виконання зобов'язань учасника за яким забезпечувалось банківською гарантією, були внесені зміни та доповнення без узгодження з гарантом - Акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк", що з урахуванням умов гарантії №G0216/2912/3 від 12.05.2016 є підставою для припинення її дії згідно положень ст.212 Цивільного кодексу України.

23.07.2018 від третьої особи через відділ діловодства суду надійшли письмові пояснення по суті спору, в яких остання проти заявлених позовних вимог заперечила та зазначила, що гарантія №G0216/2912/3 від 12.05.2016 є припиненою з урахуванням положень ст.212 Цивільного кодексу України внаслідок внесення змін до укладеного між позивачем та третьою особою договору без погодження з банком, який виступав гарантом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 було оголошено перерву в судовому засіданні до 16.08.2018, встановлено строк для подачі відповіді на відзив - до 10.08.2018 та строк для подання заперечення на відповідь на відзив - до 16.08.2018.

Представник позивача в судове засідання 16.08.2018 з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач можливістю подання відповіді на відзив відповідно до ст.166 Господарського процесуального кодексу України, не скористався.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.08.2018 проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві на позов.

Представник третьої особи в судове засідання 16.08.2018 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про проведення судового засідання третя особа була повідомлена належним чином.

В судовому засіданні 16.08.2018 на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

12.05.2016 між Департаментом охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БаДМ" (учасник, третя особа) укладено договір про закупівлю за державні кошти №7 (договір закупівлі), відповідності до умов якого учасник зобов'язується у 2016 році поставити замовнику, а замовник - прийняти та оплатити 21.20.1 Ліки (33632100-0 Протизапальні та протиревматичні засоби (ліки для дітей, хворих на ювенільний ревматоїдний артрит - 5 лотів), зазначені в специфікації (додаток 1), а саме: лот 2 - Тоцилізумаб, 80 мг/4мл фл., амп., шпр. - 167 од; лот 3 - Тоцилізумаб, 200 мг/10мл фл., амп., шпр. - 40 од. (п.1.1), обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (п.1.3), сума цього договору становить 755677,76 грн з ПДВ, в тому числі ПДВ 49436,86 грн (п.3.1), сума цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (п.3.2), строк поставки товарів: 10дів з моменту отримання письмової заявки замовника (п.5.1), замовник має право достроково розірвати цей договір у разі невиконання зобов'язань учасником, повідомивши про це його у строк 10 календарних днів до розірвання, зменшувати обсяг закупівлі товарів та загальну вартість цього договору залежно від реального фінансування видатків. У такому разі сторони зобов'язані внести відповідні зміни до цього договору (п.п.6.1, 6.2.1, 6.2.3), учасник зобов'язаний, зокрема, забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором (п.п.6.3, 6.3.1), цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2016 та до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за ним (п.10.1), не пізніше дати укладення договору про закупівлю учасник надає забезпечення виконання договору в розмірі 5% вартості договору у формі банківської гарантії, для надання учасником замовнику гарантій виконання своїх зобов'язань за договором про закупівлю (п.11.2), забезпечення виконання договору повинно бути дійсним впродовж дії договору про закупівлю (п.11.2.1), замовник має право обернути забезпечення виконання договору (як частину, так і повністю) на свою користь в разі повного або часткового невиконання учасником своїх зобов'язань за цим договором (п.11.2.3), цей договір не може бути змінено до повного виконання зобов'язань сторонами, крім випадків зменшення обсягів закупівлі залежно від реального фінансування видатків та узгодженого зменшення сторонами ціни договору (п.11.3).

В цей же день, відповідно до додаткової угоди №1 до договору закупівлі, контрагенти погодили зменшення ціни закупівлі з 755677,76 грн, в тому числі ПДВ 49436,86 грн до 755676,15 грн, в тому числі ПДВ 49437,32 грн.

12.05.2016 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (ПАТ КБ Приватбанк, банк, гарант, відповідач) (найменування змінено на Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк") надав гарантію виконання №G0216/2912/3 на забезпечення належного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "БаДМ", як принципалом, зобов'язань перед Департаментом охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) як бенефіціаром на суму, що не перевищує 37783,89 грн.

Умовами гарантії виконання передбачено, що:

- ПАТ КБ "Приватбанк" проінформовано про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "БаДМ" (учасник) та Департамент охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (замовник) мають намір підписати договір на постачання товару: 21.20.1 Ліки (33632100-0 Протизапальні та протиревматичні засоби (ліки для дітей, хворих на ювенільний ревматоїдний артрит - 5 лотів)), зазначені в специфікації (додаток 1); належне виконання учасником своїх зобов'язань забезпечується банківською гарантією;

- ПАТ КБ "Приватбанк" цим зобов'язується виплатити замовнику суму в українських гривнях, що не перевищує 37783,89 грн, у випадку невиконання учасником обов'язків за договором, визначених в одному, декількох або усіх пунктах 1.1, 1.2, 2.1, 3.1, 5.1, 6.3 договору, строк виконання яких згідно умов договору настав до 31.12.2016 включно;

- банк зобов'язується виплатити замовнику будь-яку суму, що не перевищує гарантовану суму, протягом 30 банківських днів після отримання від замовника: копії документів, що підтверджують невиконання учасником своїх обов'язків за договором; письмової вимоги, з посиланням на цю гарантію та на невиконання учасником зобов'язань за договором, та підписами уповноважених осіб, при умові, що у вимозі буде вказано, що сума, яку замовник вимагає сплатити, повинна бути виплачена учасником у зв'язку із настанням вищеназваних випадків;

- такі письмові вимоги замовника повинні бути надані до банку не пізніше 31.12.2016 включно за адресою: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ПАТ КБ "Приватбанк", Департамент документарних та вексельних операцій;

- всі зміни та доповнення, що вносяться до договору, учасник та замовник зобов'язуються узгоджувати з банком. У випадку, якщо до договору будуть внесені зміни та доповнення без узгодження з банком, то ця гарантія припиняє свою дію, згідно зі ст.212 Цивільного кодексу України. За цією гарантією банк несе субсидіарну відповідальність згідно ст.619 Цивільного кодексу України;

- ця гарантія набуває сили з моменту підписання її банком і діє до 31.12.2016 включно;

- незважаючи на вищезазначене, зобов'язання банку обмежуються загальною сумою що не перевищує гарантовану суму та закінчуються повністю і автоматично у нашому приміщенні 31.12.2016 включно;

- всі вимоги за цією гарантією мають бути надані разом із оригіналом гарантії та копії підписаного договору до або на дату закінчення її дії до зареєстрованого офісу банку (49094, м. Дніпропетровськ, Набережна Перемоги, 50) не пізніше 31.12.2016 включно, або в цей же строк отримані банком поштовим зв'язком, кур'єром або іншим способом, який дозволяє зафіксувати факт отримання банком вищевказаних письмових вимог;

- у протилежному випадку банк, звільняється від будь-яких зобов'язань за цією гарантією; зобов'язання за цією гарантією закінчуються також у разі закінчення терміну дії гарантії.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.05.2016 Департамент охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ" із заявкою на постачання №061-354/ккт від 31.05.2016 згідно умов укладеного між ними договору про закупівлю за державні кошти №7 від 12.05.2016.

13.10.2016 Департаментом охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було надіслано на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ" претензію №061-13359/10 про оплату неустойки у розмірі 89648,79 грн., з огляду на невиконання останнім обов'язку з поставки товару за договором про закупівлю за державні кошти №7 від 12.05.2016.

24.10.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю "БаДМ" було сплачено неустойку у розмірі 89648,79 грн на користь позивача, що підтверджується відповідною випискою банку з рахунку останнього.

25.10.2016 між позивачем та третьої особою було укладено додаткову угоду №2 до договору про закупівлю за державні кошти №7 від 12.05.2016, відповідно до умов якого контрагентами погоджено розірвання цього договору з 25.10.2016.

17.11.2017 позивач звернувся до Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" з вимогою №061-14868/10 від 17.11.2016 щодо перерахування 37783,89 грн бенефіціару по гарантії виконання №G0216/2912/3 від 12.05.2016.

Відповідач у відповідь на вказану вимогу листом №Е.35.0.0.0/4-48 від 07.12.2016 відмовив у виплаті гарантії з тих підстав, що бенефіціаром не надано гаранту документи, які підтверджують невиконання принципалом своїх зобов'язань за договором.

19.12.2016 позивач повторно звернувся до Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" із вимогою №061-16388/05.01 від 19.12.2016 про перерахування грошових коштів по гарантії виконання №G0216/2912/3 від 12.05.2016. При цьому, до вказаної вимоги позивачем було долучено документи, які підтверджують невиконання принципалом своїх зобов'язань за договором про закупівлю за державні кошти №7 від 12.05.2016.

31.01.2017 позивач отримав від Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" лист №Е.35.0.0.0/4-26 від 30.01.2017, в якому повідомлено, що внаслідок внесення до договору про закупівлю за державні кошти №7 від 12.05.2016 змін та доповнень без узгодження з гарантом - Акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк", гарантія виконання №G0216/2912/3 від 12.05.2016 припиняє свою дію згідно положень ст.212 Цивільного кодексу України.

Позивач, посилаючись на вказані обставини, стверджуючи про безпідставність відмови банку у здійснення виплати по гарантії виконання №G0216/2912/3 від 12.05.2016, звернувся до суду з даним позовом про стягнення з Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" 37783,89 грн за гарантією, виданою відповідачем, на забезпечення виконання учасником - Товариством з обмеженою відповідальністю "БаДМ" обов'язку з поставки товару за договором про закупівлю за державні кошти №7 від 12.05.2016.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, гарантією.

Згідно зі ст.560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Положеннями ст.200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов'язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов'язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

За змістом ст.560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У відповідності до ст.561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

У розділі І Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №639 (надалі - Положення), визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов'язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов'язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов'язань у повному обсязі або їх частину в разі пред'явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов'язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов'язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов'язання безпосередньо міститься в тексті гарантії. Гарантійний лист - це гарантія, що оформлена належним чином на паперовому носії.

Як вже зазначалось судом, відповідач за умовами гарантії виконання №G0216/2912/3 від 12.05.2016 зобов'язався виплатити позивачу суму в українських гривнях, що не перевищує 37783,89 грн, у випадку невиконання відповідачем обов'язків за договором про закупівлю за державні кошти №7 від 12.05.2016, визначених в одному, декількох або усіх пунктах 1.1, 1.2, 2.1, 3.1, 5.1, 6.3 договору (у т.ч. у випадку не поставки товару учасником у строк, визначений цим договором), строк виконання учасником обов'язку з поставки товару настав до 31.12.2016 включно.

Факт невиконання учасником - Товариством з обмеженою відповідальністю "БаДМ" умов укладеного з Департаментом охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) договору про закупівлю за державні кошти №7 від 12.05.2016 учасниками справи не заперечується та підтверджується належними та допустимими доказами у справі.

Частинами 1, 2, 3 ст.563 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов'язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред'являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов'язання, забезпеченого гарантією.

Відповідно до ч. 1 ст.565 Цивільного кодексу України передбачено, гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Отже, з умов гарантії та норм права слідує, що обов'язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 17.11.2016 та 19.12.2016, тобто в межах строку встановленого гарантією виконання №G0216/2912/3 від 12.05.2016, звертався до відповідача з вимогами про перерахування бенефеціару забезпечення виконання договору про закупівлю за державні кошти №7 від 12.05.2016 на суму 37783,89 грн. При цьому, на виконання умов вказаної гарантії, позивачем були долучені до вказаних вимог необхідні для здійснення виплати документи.

Однак, відповідачем було відмовлено позивачу у здійсненні виплати за гарантією виконання №G0216/2912/3 від 12.05.2016 з огляду на те, що до договору про закупівлю за державні кошти №7 від 12.05.2016, який був укладений між Департаментом охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю "БаДМ" як учасником (виконання зобов'язань якого забезпечувалось банківською гарантією), були внесені зміни та доповнення без узгодження з гарантом - Акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк", що з урахуванням умов гарантії №G0216/2912/3 від 12.05.2016 є підставою для припинення її дії згідно положень ст.212 Цивільного кодексу України.

Суд відхиляє зазначені твердження відповідача з огляду на наступне.

Як вже вказувалось судом, відповідно до умов гарантії №G0216/2912/3 від 12.05.2016 всі зміни та доповнення, що вносяться до договору, учасник та замовник зобов'язуються узгоджувати з банком. У випадку, якщо до договору будуть внесені зміни та доповнення без узгодження з банком, то ця гарантія припиняє свою дію, згідно зі ст.212 Цивільного кодексу України.

У ст.212 Цивільного кодексу України унормовано, зокрема, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити припинення прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (скасувальна обставина).

Матеріали справи свідчать, що до договору про закупівлю за державні кошти №7 від 12.05.2016, який укладений між Департаментом охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БаДМ", були підписані додаткові угоди №1 від 12.05.2016 та №2 від 25.10.2016.

При цьому, згідно умов додаткової угоди №1 до договору, яка була підписана в день укладення між контрагентами договору про закупівлю за державні кошти №7 від 12.05.2016 та, відповідно, в день надання банком гарантії виконання, сторони договору дійшли згоди про зменшення суми закупівлі з 755677,76 грн до 755676,15 грн, тобто на 1,61 грн.

Враховуючи те, що договір, додаткова угода №1 до нього були підписані в один день із наданням банком гарантії виконання, є очевидною обізнаність банку щодо остаточного розміру погодженої позивачем та третьої особою ціни закупівлі згідно укладеної додаткової угоди №1. А тому, за висновками суду, укладання такої додаткової угоди на обов'язки відповідача за гарантією №G0216/2912/3 від 12.05.2016 жодним чином не вплинуло.

Щодо підписаної між позивачем та третьою особою додаткової угоди №2 від 25.10.2016, то суд зазначає, що відповідно до її умов між сторонами було погоджено розірвання договору про закупівлю за державні кошти №7 від 12.05.2016.

Відповідно до ч.1 ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із системного аналізу наведених норм полягає, що сторони додаткової угоди №2 від 25.10.2016 не погоджували внесення будь-яких змін або доповнень до договору про закупівлю за державні кошти №7 від 12.05.2016, що суперечило б умовам гарантії виконання №G0216/2912/3 від 12.05.2016, а дійшли згоди щодо розірвання укладеного між ними правочину.

Отже, доводи відповідача, які викладені ним у відзиві на позов, судом відхиляються як безпідставні.

Відповідно до ст.129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Оскільки, на переконання суду, доведеними є факти порушення третьою особою своїх зобов'язань за договором про закупівлю за державні кошти №7 від 12.05.2016, виконання яких забезпечувалось гарантією відповідача, а також вчасного звернення позивача до відповідача з вимогою про виплату грошових коштів на суму 37783,89 грн із наданням необхідних для виплати документів, позовні вимоги Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому, суд зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на висновки суду про задоволення позовних вимог, судовий збір за розгляд даної справи в розмірі 1 762 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (01001, м.Київ, вул.Грушевського, будинок 1Д, ідентифікаційний код 14360570) на користь Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01001, м.Київ, вул.Прорізна, будинок 19, ідентифікаційний код 02012906) кошти у сумі 37738 (тридцять сім тисяч сімсот тридцять вісім) грн. 89 коп. та судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

При цьому, згідно з п.п.17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено: 21.08.2018

Суддя Ю.М. Смирнова