ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"15" серпня 2018 р. Справа № 903/281/16

Суддя господарського суду Волинської області Костюк С. В., розглянувши матеріали за скаргою Фізичної особи - підприємця Кузьми Олега Миколайовича

на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного ТУЮ у Волинській області

у справі № 903/281/16

за позовом Фізичної особи - підприємця Кузьми Олега Миколайовича

до відповідача Державного підприємства "Шахта № 1" "Нововолинська"

про стягнення 1599775,24 грн.

за участю представників сторін:

від скаржника: н/з;

від ДВС: н/з;

від боржника: н/з.

У зв'язку з неявкою сторін, запис розгляду судової справи не здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Суть скарги: Фізична особа - підприємець Кузьма Олег Миколайович звернулася до Господарського суду Волинської області із скаргою від 06.08.2018 року на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного ТУЮ у Волинській області по справі № 903/281/16, в якій просить:

- визнати недійсною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного ТУЮ у Волинській області від 26.06.2018 року Турчинського В. Є. про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 51429985;

- зобов'язати Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області виконати вимоги ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" від 13.04.2017 року в частині зупинення виконавчого провадження №51429985.

При обґрунтуванні скарги ФОП Кузьма О. М. вказує, що державний виконавець, із порушенням норм чинного законодавства, прийняв рішення про неможливість для зупинення виконавчого провадження № 51429985 згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» від 13.04.2017 року № 2021-VIII та виніс постанову про повернення виконавчого документа, чим порушив вимоги ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 року № 1403-VIII. Наголошує, що винесена постанова №51429985 від 26.06.2018 року порушує права позивача на виконання судового рішення, а дії державного виконавця суперечать приписам чинного законодавства.

Так, 26 червня 2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Турчинським В. Є. за виконавчим провадженням № 51429985 винесено постанову про повернення ФОП Кузьмі Олегу Миколайовичу наказу Господарського суду Волинської області від 07.06.2016 року по справі №903/281/16 про стягнення з ДП «Шахта №1 «Нововолинська» на користь ФОП Кузьми О. М. 818677,43 грн. основної заборгованості, 42317,79 грн. 3 % річних, 464514,93 грн. інфляційні, 274265,09 грн. процентів за користування коштами та 19813,00 грн. судового збору. Підставою повернення державний виконавець вказує п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII та обґрунтовує своє рішення тим, що зупиняти виконавче провадження № 42085989 згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» від 13.04.2017 року № 2021-VIII у нього не має можливості.

Вказує, що ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» від 13.04.2017 року № 2021-VІІІ, який набрав чинності 24.05.2017 року (надалі - Закон 2021-VІІІ), встановлено, що тимчасово, до 1 січня 2019 року, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім, рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом., іншим, ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 2 ст. 2 даного закону доручено Кабінету Міністрів України забезпечити у місячний строк з дня набрання сили цим Законом приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Тому Міністерство юстиції України, яке є центральним органом виконавчої влади, на який покладено завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів, згідно з вимогами п. 2 ст. 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» від 13.04.2017 року № 2021-VIII повинно було у місячний строк з дня набрання чинності зазначеним законом привести у відповідність із цим законом свої нормативно-правові акти, в тому числі «Інструкцію з організації примусового виконання рішень», затверджену наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5) та ініціювати внесення змін у Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

При правовому обґрунтуванні скарги посилається на норми Законів України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств», «Про виконавче провадження», ст. 19 Конституції України.

09.08.2018 року ДВС подано пояснення вих.№ 04-35/4942 від 08.08.2018 року в якому просить прийняти рішення, яким в задоволенні скарги ФОП Кузьми О. М. відмовити повністю, з підстав викладених в поясненні. Дане пояснення приєднано до матеріалів справи.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, боржник вимог ухвали суду від 07.08.2018 року не виконав, пояснень по суті скарги не надав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Волинської області від 27.05.2016 року у справі № 903/281/16 позов задоволено повністю, а саме, стягнуто з Державного підприємства "Шахта № 1 "Нововолинська", (м. Нововолинськ, вул. Шахтарська 42, код 39806601) на користь Фізичної особи - підприємця Кузьми Олега Миколайовича (45400, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 818677,43 грн. основної заборгованості, 42317,79 грн. 3% річних, 464514,93 грн. інфляції, 274265,09 грн. процентів за користування коштами та 19813,00грн. судового збору.

На виконання даного рішення судом 07.06.2016 року видано наказ № 903/281/16-1, на підставі якого головним державним виконавцем Нововолинського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області 16.06.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51429985.

10.04.2018 року заступником начальника відділу Нововолинського міського відділу ДВС Головного ТУЮ у Волинській області винесено постанову про передачу виконавчого провадження ВП № 51429985 Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Волинській області.

26.06.2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Турчинським В.Є. винесено постанову про повернення Фізичній особі - підприємцю Кузьмі Олегу Миколайовичу наказу господарського суду Волинської області від 07.06.2016 року на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII.

Дана постанова є предметом оскарження згідно заявленої стягувачем скарги. При розгляді скарги судом враховано наступне.

Відповідно до ч.1 ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції Закону, який діяв на момент відкриття спірного виконавчого провадження) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виданого наказу, виданого судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції Закону, який діяв на момент відкриття виконавчого провадження) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Згідно з п.3 ч.2 ст.17 відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою судові накази.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону № 1404 виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом п.7 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. У частині 5 цієї статті визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець повинен вчиняти виконавчі дії не лише з дотриманням Закону України "Про виконавче провадження", а й відповідно до інших законів, які є обов'язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов'язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

Принцип юридичної визначеності вимагає, щоб у випадку прийняття спеціального закону з певного питання, цей Закон не ставився під сумнів (зокрема, шляхом його невиконання), а сторони, яких він стосується, мають обґрунтовано очікувати, що він буде застосовуватися.

24 травня 2017 року набрав чинності Закон України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств", відповідно до статті 1 якого тимчасово, до 01.01.2019, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач - Державне підприємство "Шахта №1 «Новолинська» є вугледобувним підприємством, засновником якого є Міністерство енергетики та вугільної промисловості України.

Оскільки Державне підприємство "Шахта №1 «Новолинська» є державним вугледобувним підприємством, то в головного державного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу згідно пункту 9 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", натомість були наявні підстави для зупинення виконавчого провадження на підставі статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств".

Господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Наявність Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств", який передбачає зупинення виконавчого провадження та в силу статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" є обов'язковим для державного виконавця, свідчить про обґрунтованість вимог скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Тепло" на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічні правові висновки щодо застосування у подібних правовідносинах норм статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" викладені у постановах Верховного Суду від 01 березня 2018 року у справі №913/1147/16, від 16 травня 2018 року у справі №913/3359/13, від 04 травня 2018 року у справі №903/973/15, від 17 квітня 2018 року у справі №11/5014/1571/2012, від 16 травня 2018 року у справі №3/5014/1570/2012, від 21.06.2018 року у справі № 903/106/14.

Керуючись Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження", статтями 234-236, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Фізичної особи - підприємця Кузьми Олега Миколайовича на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Головного ТУЮ у Волинській області задоволити.

2.Визнати недійсною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного ТУЮ у Волинській області від 26.06.2018 року Турчинського В. Є. про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 51429985.

3. Зобов'язати Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області виконати вимоги ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" від 13.04.2017 року в частині зупинення виконавчого провадження №51429985.

Відповідно до ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її проголошення (ст.256 ГПК України).

Суддя С. В. Костюк