ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.08.2018 м. Ужгород Справа № 907/478/18

Господарський суд Закарпатської області у складі

головуючого судді Васьковського О.В.,

розглянувши матеріали справи №907/478/18

За участі секретаря судового засідання Лазар С.Л.

за позовом приватного підприємства «Реквест», м.Ужгород

до відповідача фізичної особи-підприємця Лесько Сергія Олександровича, м.Ужгород

про стягнення суми 18553,71 грн. заборгованості за поставлений товар, у відповідності до ст.ст.530, 665,712 Цивільного кодексу України та ст.265 Господарського кодексу України

Представники:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: стягнення суми 18553,71 грн. заборгованості за поставлений товар, в т.ч. 18417,48 грн. - основної заборгованості та 136,23 грн. - 3% річних від простроченої суми боргу, у відповідності до ст.ст.530, 665, 712 Цивільного кодексу України та ст.265 Господарського кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 02.08.2018 року відкрито провадження у справі №907/478/18 в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по розгляду справи по суті.

Позивач просить задоволити позов, мотивуючи тим, що відповідач своїх зобов'язання по оплаті поставленого товару згідно видаткової накладної № РН-19653 від 03 травня 2018 року, а саме товару «системного блоку у комплекті» в кількості 1 шт., вартістю 18417,48 грн. з ПДВ, не виконав, однак факт його отримання відповідачем підтверджується підписом відповідача у відповідній графі про отримання та скріпленням вказаного факту печаткою підприємця. Внаслідок неоплати за поставлений товар у відповідача виникла та рахується заборгованість у сумі 18417,48 грн. основного боргу. У зв'язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача суму 18417,48 грн. - основної заборгованості, згідно видаткової накладної №РН-19653 від 03.05.2018 року. Крім того, за прострочення виконання відповідачем своїх зобов'язань по оплаті за поставлений товар, позивачем нараховано у відповідності до ст.625 ЦК України суму 136,23 грн. 3% річних від простроченої суми боргу на час проведення розрахунку та звернення до суду.

Відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 02.08.2018 р., відзив на позов з доказами в його обґрунтування, у відповідності до ст.165 ГПК України не подано, у зв'язку з чим, спір розгялнуто за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 10.08.2018 року, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення уповноваженого представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд встановив:

03 травня 2018 року Приватне підприємство «Реквест» здійснило поставку товару: «Системного блоку у комплекті» в кількості 1 шт., вартістю 18417,48 грн. з ПДВ та 15347,90 грн. без ПДВ, Фізичній особі - підприємцю Лесько Сергію Олександровичу, згідно видаткової накладної № РН-19653 від 03 травня 2018 року.

Факт виконання поставки товару позивачем та прийняття його відповідачем підтверджується підписом останнього у відповідній графі про отримання та скріпленням вказаного факту печаткою підприємця видаткової накладної № РН-19653 від 03 травня 2018 року.

Позивач посилається на те, що з врахуванням вищевикладеного, факт поставки товару ПП «Реквест» згідно видаткової накладної № РН-19653 від 03 травня 2018 року та прийняття його відповідачем - ФОП Лесько Сергій Олександрович свідчить про виникнення між сторонами договірних правовідносин, які регулюються положеннями закону, що виникають з договору поставки. Крім того, видаткова накладна, стягнення заборгованості за оплату товару, поставленого за якою, є предметом позову, містить найменування товару: «Системний блок у комплекті», його кількість - 1 шт. ціну та загальну вартість - 18417,48 грн., тобто сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору поставки.

Відповідачем оплату вищевказаного товару не проведено, у зв'язку з чим 05 червня 2018 року директором ПП «Реквест» Якима О Ю. надіслано претензію про оплату вартості поставленого товару з вимогою про сплату боргу у термін до 14 червня 2018 року разом з видатковою накладною № РН-19653 від 03 травня 2018 року та рахунком на оплату, що підтверджується описом вкладення до цінного листа та квитанцією .

Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За загальним правилом господарський договір викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (стаття 181 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Враховуючи вищенаведене, суд погоджується з позицією позивача щодо факту виникнення між сторонами правовідносин з поставки, які регулюються положеннями закону, що виникають з договору поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару

Таким чином, з огляду на те, що у видатковій накладній № РН-19653 від 03 травня 2018 року ПП «Реквест» сторонами не погоджено строк оплати поставленого за ним товару, то у відповідності до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, відповідач зобов'язаний був оплатити товар після його прийняття, тобто 03.05.2018 (дата отримання товару підтверджується підписом на видатковій накладній), зобов'язання щодо оплати якого відповідачем не виконано, чим порушено права та законні інтереси позивача щодо своєчасної оплати за поставлений товар.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Ст. 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відтак, вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми 18417,48 грн. заборгованості за поставлений товар, згідно видаткової накладної № РН-19653 від 03 травня 2018 року є правомірною та підлягає задоволенню повністю.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача суми 136,23 грн. - 3% річних від простроченої суми боргу, суд констатує наступне.

Положенням частини 3 статті 692 Цивільного кодексу України визначено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати, у тому числі, оплати товару.

Згідно положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналогічних правових висновків щодо договірної природи відносин з поставки товарів на підставі видаткових накладних та виникнення обов'язку оплатити товар після його прийняття дійшов Верховний суд України у постанові від 30,09,2014 по справі №927/1232/13 та Вищий господарський суд України у постанові від 11 липня 2017 року по справі № 916/2993/16 та від 22 вересня 2015 року по справі № 915/1719/14.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач свої зобов'язання по оплаті вартості поставленого товару в сумі 18417,48 грн. не виконав, відтак правомірним є нарахування позивачем суми 136,23 грн. - 3% річних та підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі, у відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України.

В ході судового розгляд у справи судом встановлений факт порушеного права позивача щодо повного та своєчасного розрахунку з поставлений товар, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по оплаті товару.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача стягнення стягнення суми 18553,71 грн. заборгованості за поставлений товар, в т.ч. 18417,48 грн. - основної заборгованості та 136,23 грн. - 3% річних від простроченої суми боргу, у відповідності до ст.ст.530, 665,712 Цивільного кодексу України та ст.265 Господарського кодексу України підлягає задоволенню повністю.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позовні вимоги позивачем належним чином обґрунтовані та доведені відповідно з вимогами ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України. Відповідачем заявлені суми позовних вимог у сумі 18553,71 грн. заборгованості за поставлений товар, в т.ч. 18417,48 грн. - основної заборгованості та 136,23 грн. - 3% річних від простроченої суми боргу не сплачені. Докази у спростування вищенаведеного відповідачем не подані та у матеріалах справи - відсутні.

Згідно з ст.129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 1762,00 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Також, суд зауважує, що позивачем було сплачено суму судового збору у сумі 1841,00 грн., згідно платіжного доручення №1517 від 16.07.2018 року, що перевищує на 79,00 грн. визначену законом ставку для майнових спорів, у зв'язку така сума сплачена надмірно у збільшеному розмірі та підлягає поверненню з Державного бюджету України за клопотанням позивача, у відповідності до ч.5 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 4, 27, 42, 46, 73-79, 86, 129, 202, 222, 237-240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, ч.5 ст.7 Закону України «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

позов задоволити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Лесько Сергія Олександровича, (88000, АДРЕСА_1, ід. код НОМЕР_1) на приватного підприємства "Реквест", (88000, вул.Хмельницького, 21А, м.Ужгород, Закарпатська область, код ЄДРЮОФОПтаГФ 22084687):

- суму 18553,71 грн. заборгованості за поставлений товар, в т.ч. 18417,48 грн. - основної заборгованості та 136,23 грн. - 3% річних;

- суму 1762,00 грн. - у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Повернути позивачу (за клопотанням) з Державного бюджету суму 79,00 грн. судового збору, у відповідності до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обов'язковому виконанню на території України в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в порядку ст.256 Господарського процесуального кодексу України до Львівського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 22.08.18.

Суддя О.В. Васьковський