РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.08.2018Справа № 910/4047/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрус-Кондитер", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Оранта-Січ" в особі Київської філії, м. Київ

про стягнення 89 910,82 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Нор А.Г. (представник за довіреністю від 22.05.2018р.);

від відповідача: Купрій А.Ф. (представник за довіреністю №05 від 01.01.2018р.).

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Петрус-Кондитер" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Оранта-Січ" в особі Київської філії (відповідач) суми страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту №12/01/12 від 03.03.2017р. в розмірі 89 910,82 грн., з урахуванням штрафних та фінансових санкцій, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2018р. позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк та спосіб для усунення її недоліків.

17.04.2018р. до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2018р. прийнято позову заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 22.05.2018р.

14.05.2018р. (надісланий засобами поштового зв'язку 10.05.2018р.) до суду від відповідача надійшов відзив на позовну, відповідно до змісту якого останній вказує на те, що для визначення розміру матеріального збитку, завданого пошкодженому транспортному засобу відповідачем було залучено суб'єкта оціночної діяльності - ТОВ «Гарант-Асістанс», згідно зі звітом якого № 860 від 19.12.2017р. матеріальний збиток завданий власнику автомобіля Mercedes-Benz S500 4 МАТІС, реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 89 722,21 грн. В обґрунтування правомірності виплати суми страхового відшкодування відповідач посилається на п. п. 16.4.3. та 19.2.5. Договору та п. 7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Мінюстом України від 24.07.2009р. за № 1335/5/1159. Як зазначає відповідач, після проведення ним відповідної перевірки 23.01.2018р. ним було складено відповідний Страховий акт та визначено суму страхового відшкодування у розмірі 76 750,18 грн. без ПДВ та з урахуванням зносу, яка і виплачена позивачеві. Відповідач вказує на безпідставність визначення позивачем суми страхового відшкодування без урахування зносу в розмірі 167 554,39 грн., оскільки у відповідача відсутній перший (дійсний) екземпляр Додаткової угоди № 1 від 19.06.2017р. до Договору, за умовами якої виплата страхового відшкодування здійснюється без урахування зносу, такої угоди (як стверджує відповідач) не було у додатках до супровідного листа Київської філії відповідача на адресу Управління ПрАТ «СК «Оранта-Січ», на підставі яких і робився розрахунок суми страхового відшкодування, а про наявність такої угоди відповідач дізнався під час розгляду даної справи. Відповідач також вказує на безпідставність заявлених позивачем до стягнення з нього штрафних та фінансових санкцій, оскільки такі санкцій (штрафні) не передбачені договором та оскільки відповідачем виконано свій обов'язок зі сплати страхового відшкодування позивачеві у строк та порядку, визначеному Договором, норми законодавства України щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних, на думку відповідача, не можуть бути застосовані.

15.05.2018р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої останній вказує на те, що зі Звіту № 867 від 20.12.2017р. замовником експертної оцінки є саме відповідач (Київська філія), а не позивач, а умовами укладеної між сторонами Додаткової угоди № 1 від 19.06.2017р. до Договору не передбачено при розрахунку суми страхового відшкодування вирахування коефіцієнту фізичного зносу запасних частин та деталей, відтак вимоги позивача, на його думку, є обґрунтованими, щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних позивач зазначив, що відповідальність страховика за несвоєчасну виплату страхового відшкодування може бути передбачена не тільки умовами договору а й законом, уданому випадку застосуванню підлягають положення ст. 625 ЦК України (щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних) та положення ст. ст. 230, 231 ГК України, ст. ст. 549, 992 ЦК України, п. 3 ч. 1 ст. 20 закону України «Про страхування».

22.05.2018р. відповідач надав заперечення на відповідь на відзив, за змістом якої відповідач повторно наголошує на виконанні свого обов'язку зі сплати страхового відшкодування позивачеві за страховим випадком (ДТП, що мала місце 29.11.2017р.) у порядку та строк, визначені Договором та безпідставності посилання позивача на умови Додаткової угоди № 1 від 19.06.2017р. до Договору, якою передбачено визначення суми страхового відшкодування без урахування зносу деталей та запасних частин.

В судовому засіданні 22.05.2018р. судом оголошено перерву до 12.06.2018р.

11.06.2018р. до суду від позивача надійшли пояснення до позовної заяви, в яких позивач зазначив про те, що відповідно до обраної ним Програми страхування в редакції Додаткової угоди № 1 від 19.06.2017р. до Договору при виплаті страхового відшкодування вирахування значення коефіцієнту зносу деталей та запасних частин не передбачено, позивач також вказує на вчинення відповідачем дій щодо схвалення останнім умов названої Додаткової угоди № 1 від 19.06.2017р., а саме неприпинення дії Договору та отримання після її укладення відповідних страхових платежів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2018р. постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, призначено підготовче засідання на 19.06.2018р., оскільки судом з'ясовано що, для встановлення правомірності заявлених позовних вимог є потреба у спеціальних знаннях, що має наслідком вчинення судом відповідних процесуальних дій.

В підготовчому засіданні 19.06.2018р. повноважні представники сторін надали пояснення суду щодо відсутності у даній справі потреби у призначенні судової автотоварознавчої експертизи та просили розглянути даний спір за наявними матеріалами справи.

В підготовчому засіданні 19.06.2018р. судом оголошено перерву до 17.07.2018р.

16.07.2018р. до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких останній повторно зазначає, що ним виконано свій обов'язок зі сплати суми страхового відшкодування у розмірі 76 750,18 грн. з урахуванням зносу деталей та за виключенням ПДВ на підставі п. 19.2.5. Договору.

За письмовою згодою представників обох сторін на підставі ч. 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, 17.07.2018р. закінчено підготовче засідання та розпочато розгляд справи по суті у той самий день, про що оголошено відповідну ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

В судовому засіданні 17.07.2018р. судом оголошено перерву до 07.08.2018р.

У судових засіданнях протягом розгляду даної справи по суті, представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення вимог позивача заперечував та вказував на їх необґрунтованість, з підстав викладених ним у своїх заявах по суті.

В судовому засіданні 07.08.2018р. судом оглянуто оригінал Договору добровільного страхування наземного транспорту №12/01/12 від 03.03.2017р. (5 арк.) та Додаткової угоди № 1 від 19.06.2017р. до Договору (1 арк.).

В судовому засіданні 07 серпня 2018 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії Положення про Київську філію Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Оранта-Січ", затвердженого наглядовою радою відповідача протоколом № 6 від 17.05.2016р. (далі - Положення) Філія має право представляти інтереси товариства в усіх державних, громадських, господарських та інших підприємствах ,установах, організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності та галузевої належності, від імені товариства виступати позивачем і відповідачем у судах та здійснювати всі цивільно-процесуальні дії, які надані діючим законодавством позивачу, відповідачу та третім особам на підставі виданої довіреності (п. 10. Положення).

Згідно п. 11.1. Положення на філію покладається зокрема, організація та здійснення страхової діяльності на підставі отриманих товариством ліцензій в межах встановлених лімітів та затверджених в товаристві Правил та умов страхування.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що Київська філія Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Оранта-Січ" є як повноваженою стороною спірних правовідносин, так і може виступати відповідачем у даній справі, що не заперечується останнім.

03.03.2017р. між позивачем (страхувальник) та відповідачем (страховик) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №12/01/12 (надалі - Договір), за умовами якого відповідач прийняв на страхування транспортний засіб Mercedes-Benz S500 4 МАТІС, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2010 року випуску, сірого кольору, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2, об'єм двигуна 5461 см3, вигодонабувачем за договором є позивач, серед страхових ризиків є, зокрема, ДТП, програма страхування - стандарт, страхова сума - 1 000 000,00 грн., загальний страховий платіж 38 900,00 грн., франшиза (безумовна) у разі ДТП - 0%, територія дії Договору - Україна, Європа, крім зони проведення АТО, зон бойових дій та/або тимчасово окупованих територій, терміни сплати страхового платежу в розстрочку: 9 725,00 грн. - по 10.03.2017р., 9 725,00 грн. - по 04.06.2017р., 9 725,00 грн. - по 04.09.2017р., 9 725,00 грн. - по 04.12.2017р., строк дії договору - з 00 год. 05.03.2017р. до 24 год. 04.03.2018р. (п. п. 1-9 Договору).

В п. 10.1. Договору сторони погодили відповідні страхові випадки із настанням яких у страховика виникає обов'язок здійснити виплату страхового відшкодування, де Дорожньо-транспортна пригода (ДТП) означає знищення або пошкодження ТЗ внаслідок зіткнення з іншими ТЗ, наїзду (удару) на рухомі або нерухомі предмети (споруди, перешкоди та ін..), зіткнення з птахами, тваринами, биття скла камінням або іншими предметами, падіння ТЗ чи будь-якого предмета на транспортний засіб під час руху ТЗ із дозволеною швидкістю при умові дотримання ПДР.

В п.п. 11.1.3. Договору відповідач взяв на себе зобов'язання відшкодувати витрати, які зазнав страхувальник, при настанні страхового випадку, щодо запобігання або зменшення збитків, якщо це обумовлено Договором страхування та підтверджено відповідними документами.

Дії страхувальника при настанні страхового випадку передбачені в Розділі 13 Договору, а документи, які мають бути надані страховику як доказ наявності настання події, що має ознаки страхового випадку - в Розділі 14.

Як передбачено в п. 16.1. Договору страхове відшкодування виплачується страховиком згідно з Договором страхування та з урахуванням обраної страхувальником програми страхування, на підставі письмової заяви страхувальника і Страхового акту, який скошлається страховиком.

Перелік документів, які надаються страховику при настанні страхового випадку для отримання страхового відшкодування визначено в Розділі 15 Договору.

Страховик виплачує страхове відшкодування протягом 15-ти робочих днів після прийняття рішення про виплату (п. 16.2. Договору).

Згідно п. 16.4. Договору на підставі складеного Страхового акту, калькуляції (розрахунку) на ремонт пошкодженого ТЗ, з урахуванням документів, отриманих від компетентних органів, а також пред'явлених страхувальником, страховик здійснює виплату страхувальнику або вигодонабувачу у разі пошкодження ТЗ або інших застрахованих предметів - збиток відшкодовується у межах страхової суми, обумовленої Договором страхування, за винятком франшизи по ризикам, зокрема ДТП. При цьому, розмір збитку визначається у відповідності з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Мінюстом України від 24.07.2009р. за № 1335/5/1159 на день ДТП згідно офіційного курсу гривні до іноземної валюти за даними НБУ або згідно Акту виконаних робіт СТО за умови попереднього погодження зі Страховиком (п.п. 16.4.3. Договору).

За умовами п. 16.5. Договору під час здійснення виплати страхового відшкодування страхувальнику або вигодо набувачу страховик утримує суму податку на додану вартість від суми матеріального збитку, якщо факт проведення відновлювального ремонту документально не доведений або особа, яка виконувала ремонт, не є платником ПДВ.

У відповідності до п. 18.1. Договору рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті, страховик приймає 15-ти діб від дня отримання всіх необхідних документів, передбачених Правилами та Договором страхування.

В п. 19.2. Договору сторони погодили умови страхування за програмою «Стандарт», зокрема, в п. 19.2.5. Договору передбачено, що виплата страхового відшкодування здійснюється з урахуванням зносу запасних частин та деталей по застрахованому транспортному засобу, розрахованого у відповідності з п. 16.4.3. Договору.

У п. 20.1. Договору сторони домовились, що будь-які зміни умов Договору страхування здійснюються за згодою Страхувальника і Страховика шляхом укладання додаткової угоди до Договору.

Зі змісту Договору вбачається, що зі сторони страховика (відповідача) договір підписано директором Київської філії відповідача М.О. Несвіт та зі сторони страхувальника (позивача) - директором позивача Р.І. Карпенко та скріплений печатками сторін.

19.06.2017р. між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 Договору добровільного страхування наземного транспорту №12/01/12 від 03.03.2017р., відповідно до якої сторони за обопільною згодою вирішили змінити умови п. 19.2. Договору та, зокрема, п. 19.2.5. Договору виклали в наступній редакції, а саме «Виплата страхового відшкодування здійснюється без урахуванням зносу запасних частин та деталей по застрахованому транспортному засобу, за умови, якщо строк експлуатації застрахованого транспортного засобу з дати першої реєстрації не перевищує 7 років».

В п. 2 Додаткової угоди № 1 від 19.06.2017р. до Договору сторони підтвердили, що викладені в даній Угоді умови відповідають їх вільному волевиявленню і породжують настання наслідків, які відповідають їх дійсним інтересам та не порушують інтереси третіх осіб.

Зі змісту Додаткової угоди № 1 від 19.06.2017р. вбачається, що зі сторони страховика (відповідача) угоду підписано директором Київської філії відповідача М.О. Несвіт та зі сторони страхувальника (позивача) - директором позивача Р.І. Карпенко та скріплено печатками сторін.

Як видно з матеріалів справи, застрахований відповідачем транспортний засіб - Mercedes-Benz S500 4 МАТІС, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2010 року випуску належить позивачеві на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2.

Як вказує позивач та підтверджується матеріалами справи на підставі платіжних доручень № 22962 від 10.03.2017р. на суму 9 725,00 грн., № 24957 від 23.06.2017р. на суму 9 725,00 грн., № 26421 від 01.09.2017р. на суму 9 725,00 грн. та № 28326 від 01.12.2017р. на суму 9 725,00 грн. ним внесено передбачені п. 8 Договору страхові платежі.

При цьому, судом встановлено, що відповідачем не застосовано передбачені договором правові наслідки у зв'язку з несвоєчасним здійсненням позивачем оплати страхового платежу за ІІ періодом, яким передбачено оплату 9 725,00 грн. до 04.06.2017р. включно, напроти матеріали справи містять докази виконання відповідачем умов Договору страхування після сплати позивачем 23.06.2017р. відповідної частини страхового платежу.

З наданої позивачем Довідки Голосіївського управління поліції ГУ НП у місті Києві №47/ЄО№77777 від 30.11.2017р. вбачається, що дійсно гр. ОСОБА_9 звертався до органу національної поліції з офіційною заявою з приводу пошкодження автомобіля Mercedes-Benz S500 4 МАТІС, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, а саме: лопнула декоративна решітка радіатора, лопнув передній бампер, пошкоджена передня решітка в бампері, зламався підсилювач бамперу, пробитий радіатор, пошкоджений диск лівого переднього колеса. Звернення ОСОБА_9 було зареєстровано до ЖЄО № 77777 від 29.11.2017р. та по даному факту співробітниками Голосіївського УП ГУ НП у місті Києві проводиться перевірка.

Листом Голосіївського управління поліції ГУ НП у місті Києві №47/ЄО-77777 від 12.12.2017р. ОСОБА_9 повідомлено про те, що за його заявою з приводу того, що 29.11.2017р. за адресою м. Київ, вул. Бубнова, 10 відбулось пошкодження автомобіля Mercedes-Benz S500 4 МАТІС, реєстраційний номер НОМЕР_1 проведено перевірку та Висновком ДОП Голосіївського управління поліції ГУ НП у місті Києві від 12.12.2017р. перевірку по заяві гр. ОСОБА_9 закінчено, вирішено надати відповідь, ЄО № 77777 від 29.11.2017р. знято з обліку та списано до справи Голосіївського УП.

З наданого позивачем Висновку ТОВ «Гарант-Асістанс» про вартість майна № 867 від 20.12.2017р. (дата оцінки 29.11.2017р.) вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz S500 4 МАТІС, реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 167 554,39 грн.

При цьому, зі змісту Висновку про вартість майна № 867 від 20.12.2017р. вбачається, що замовником оцінки є дирекція КФ «ПАТ «СК «Оранта-Січ» та на підставі листа дирекції КФ ПАТ «СК «Оранта-Січ» № 366/17 від 20.12.2017р. коефіцієнт фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю.

Крім того, як видно з наданого відповідачем Звіту ТОВ «Гарант-Асістанс» № 860 про оцінку КТЗ Mercedes-Benz S500 4 МАТІС, реєстраційний номер НОМЕР_1 від 19.12.2017р. матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ в результаті пошкодження при ДТП 29.11.2017р. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових (Ез = 0,50) складає 89 722,21 грн., а без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу - 167 554,39 грн.

Матеріалами справи підтверджується звернення позивача 27.12.2017р. з заявою до відповідача про виплату страхового відшкодування за пошкоджений в результаті ДТП, що мала місце 29.11.2017р. транспортний засіб Mercedes-Benz S500 4 МАТІС, реєстраційний номер НОМЕР_1, що не заперечується останнім.

Як свідчить наявний у матеріалах справи Страховий акт від 23.01.2018р. відповідачем визнано вказану подію (ДТП від 29.11.2017р.) страховим випадком та визначено розмір страхового відшкодування на суму 76 750,18 грн.

При цьому, у названому Страховому акті міститься відмітка гендиректора позивача Карпенко Р.І. про незгоду з розміром страхового відшкодування, яким вказано, що розмір збитку по названому вище страховому випадку з урахуванням висновку № 867 від 20.12.2017р. має складати 163 554,39 грн.

Як вбачається з наданого позивачем Акту виконаних робіт СТО (ФОП Гришко К.А.) від 02.02.2018р. вартість ремонту пошкодженого в ДТП, що мала місце 29.11.2017р. автомобіля Mercedes-Benz S500 4 МАТІС, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 163 732,20 грн.

Матеріалами справи підтверджується виплата відповідачем своєму страхувальнику (позивачу) (отримувач коштів - ФОП Гришко К.А.) суми страхового відшкодування в розмірі 76 750,18 грн. (платіжне доручення № 195 від 02.02.2018р.).

Крім того, позивачем перераховано на рахунок СТО (ФОП Гришко К.А.) різницю між вартістю ремонту застрахованого автомобіля та вартістю виплаченого відповідачем страхового відшкодування, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 29640 від 02.02.2018р. на суму 86 982,02 грн.

23.02.2018р. позивач звернувся до відповідача з листом № 23/02-18 в якому просив відповідача здійснити доплату суми страхового відшкодування за відновлювальний ремонт пошкодженого 29.11.2017р. автомобіля Mercedes-Benz S500 4 МАТІС, реєстраційний номер НОМЕР_1 в розмірі 86 982,02 грн., до якого також приклав заяву від 23.02.2018р. про випалу страхового відшкодування, копію Акту виконаних робіт від 02.02.2018р. та платіжного доручення № 29640 від 02.02.2018р. на суму 86 982,02 грн.

Листом № 12-12/1184 від 16.03.2018р. відповідач повідомив позивача про те, що розрахунок суми страхового відшкодування здійснено у відповідності до п. п. 16.4.3. та 19.2.5. Договору та згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Мінюстом України від 24.07.2009р. за № 1335/5/1159, у зв'язку з чим підстави у доплаті страхового відшкодування у відповідача відсутні.

Фактично даний спір зводиться до того, чи підлягає при визначенні суми страхового відшкодування вирахування значення коефіцієнту фізичного зносу деталей та запасних частин.

Позивач при зверненні до суду вказує на те, що за умовами Додаткової угоди № 1 від 19.06.2017р. до Договору виплата страхового відшкодування здійснюється без урахуванням зносу запасних частин та деталей по застрахованому транспортному засобу, за умови, якщо строк експлуатації застрахованого транспортного засобу з дати першої реєстрації не перевищує 7 років, у зв'язку з чим обґрунтованою по даному страховому випадку є сума вартості ремонту пошкодженого автомобіля на СТО (ФОП Гришко К.А.), а саме 163 732,20 грн. (сума фактичних витрат), що є меншою ніж сума матеріального збитку, завданого власнику КТЗ в результаті пошкодження при ДТП 29.11.2017р. без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу (167 554,39 грн.) у зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача доплачену ним різницю між сумою матеріального збитку та випаленою відповідачем сумою страхового відшкодування 86 982,02 грн. (163 732,20 грн. - 76 750,18 грн.) та у зв'язку з порушенням строків виплати страхового відшкодування - 869,82 грн. інфляційних втрат, 314,57 грн. 3 % річних, 1 744,41 грн. пені.

Відповідач у своїх заявах по суті вказує на те, що ним виконано свій обов'язок зі сплати страхового відшкодування позивачеві у строк та порядку, визначеному Договором, безпідставність визначення позивачем суми страхового відшкодування без урахування зносу з огляду на відсутність у нього екземпляру Додаткової угоди № 1 від 19.06.2017р. до Договору.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 354 Господарського кодексу України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами (частина 1 статті 355 Господарського кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України страховик зобов'язаний: протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України "Про страхування").

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний: протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Судом встановлено факт укладення між сторонами як Договору добровільного страхування наземного транспорту №12/01/12 від 03.03.2017р., сплата позивачем передбачених п. 8 Договору страхових платежів, звернення водія автомобіля Mercedes-Benz S500 4 МАТІС, реєстраційний номер НОМЕР_1 до відповідного органу поліції та видача позивачеві відповідної Довідки про те, що 29.11.2017р. відбулось ДТП за участю застрахованого відповідачем транспортного засобу, звернення позивача з заявою до відповідача про виплату страхового відшкодування.

Вказані обставини визнаються обома сторонами.

У своєму Страховому акті від 23.01.2018р. відповідач визнав вказану подію (ДТП від 29.11.2017р.) страховим випадком та визначив розмір страхового відшкодування на суму 76 750,18 грн., яка і була виплачена позивачеві, що не заперечується сторонами.

Предметом даного спору є вимога позивача про стягнення різниці грошових коштів між фактично понесеними витратами позивача у зв'язку зі здійсненням ремонту пошкодженого автомобіля та випаленої відповідачем суми страхового відшкодування, а також похідні від неї вимоги про стягнення штрафних та фінансових санкцій.

При цьому, визначальною у даному спорі є обставина застосування значення коефіцієнта фізичного зносу деталей та запасних частин пошкодженого в ДТП автомобіля при визначенні розміру страхового відшкодування, тобто застосування або незастосування положень Додаткової угоди № 1 від 19.06.2017р. до Договору.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Як було вказано вище, в судовому засіданні 07.08.2018р. судом оглянуто оригінал Договору добровільного страхування наземного транспорту №12/01/12 від 03.03.2017р. (5 арк.) та оригінал Додаткової угоди № 1 від 19.06.2017р. до Договору (1 арк.).

Таким чином, з огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає і Договір добровільного страхування наземного транспорту №12/01/12 від 03.03.2017р. і Додаткову угоду № 1 від 19.06.2017р. до Договору як належні підстави, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

При цьому, суд відхиляє як безпідставні посилання відповідача на відсутність у нього першого (дійсного) екземпляру Додаткової угоди № 1 від 19.06.2017р. до Договору, оскільки судом при розгляді даної справи встановлено існування такої угоди між сторонами, а відповідачем не надано доказів її припинення, визнання недійсною, тощо.

Відсутність у відповідача Додаткової угоди № 1 від 19.06.2017р. до Договору, в тому числі й у додатках до супровідного листа Київської філії відповідача на адресу Управління ПрАТ «СК «Оранта-Січ», на підставі яких і робився розрахунок суми страхового відшкодування не є, враховуючи умови договору та норми чинного законодавства України, підставою для її незастосування до спірних правовідносин.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Відповідач, здійснюючи свою статутну діяльність, самостійно визначає осіб, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від його імені.

Посилання відповідача стосовно того, що така додаткова угода не могла бути укладена між сторонами без погодження з юридичною особою - ПрАТ «СК «Оранта-Січ» є недоведеними у встановленому процесуальним законом порядку.

Посилання відповідача на довіреність № 35 від 01.01.2018р., якою уповноважено директора Київської філії відповідача М.О. Несвіт, зокрема, на укладення договорів страхування, здійснення страхових виплат суд не приймає, оскільки і Договір добровільного страхування наземного транспорту №12/01/12 від 03.03.2017р. і Додаткова угода № 1 від 19.06.2017р. до Договору були укладені між сторонами у 2017р., а зі змісту названих правочинів вбачається, що М.О. Несвіт при їх укладенні діяв на підставі доручення № 35 від 01.01.2017р.

Зважаючи на положення ст. ст. 6, 627 - 628, 638 Цивільного кодексу України, ст. ст. 42, 180 Господарського кодексу України, з яких випливає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства, зважаючи на факт виконання сторонами зобов'язань по договору, про що сторонами не заперечується, суд дійшов до висновку про укладення між сторонами договору та додаткової угоди до нього з погодженням всіх їх умов, які обумовлюються.

Так, згідно п. 19.2.5. Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 19.06.2017р. до Договору виплата страхового відшкодування здійснюється без урахуванням зносу запасних частин та деталей по застрахованому транспортному засобу, за умови, якщо строк експлуатації застрахованого транспортного засобу з дати першої реєстрації не перевищує 7 років.

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вбачається, що датою першої реєстрації застрахованого відповідачем транспортного засобу - Mercedes-Benz S500 4 МАТІС, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2010 року випуску є 21.05.2011р.

Посилання відповідача у своєму відзиві на позовну заяву та представника відповідача у судових засіданнях протягом розгляду справи на те, що датою випуску застрахованого автомобіля є 19.10.2010р. не знайшло свого відображення у матеріалах справи, а відтак відхиляються як недоведені.

Таким чином, як станом на дату укладення Додаткової угоди № 1 від 19.06.2017р. до Договору, так і станом на дату ДТП (29.11.2017р.) строк експлуатації застрахованого транспортного засобу з дати першої реєстрації не перевищував 7 років.

Таким чином, застосування позивачем до спірних правовідносин п. 19.2.5. Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 19.06.2017р. до Договору є правомірним.

Щодо суми страхового відшкодування суд відзначає наступне.

Як вказувалось вище, і в наданому позивачем, і в наданому відповідачем висновку (звіті) про вартість відновлювального ремонту (матеріальний збиток завданий власнику) автомобіля Mercedes-Benz S500 4 МАТІС, реєстраційний номер НОМЕР_1 без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу становить 167 554,39 грн.

При цьому, судом встановлено, що у Висновку про вартість майна № 867 від 20.12.2017р. коефіцієнт фізичного зносу (Ез) було прийнято оцінювачем таким, що дорівнює нулю саме за заявою відповідача (лист дирекції КФ ПАТ «СК «Оранта-Січ» № 366/17 від 20.12.2017р., натомість з наданого відповідачем Звіту ТОВ «Гарант-Асістанс» № 860 від 19.12.2017р. матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ в результаті пошкодження при ДТП 29.11.2017р. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових (Ез = 0,50) складає 89 722,21 грн. без урахування зносу та 167 554,39 грн. - з урахуванням зносу деталей.

Судом встановлено, вартість ремонту пошкодженого в ДТП, що мала місце 29.11.2017р. автомобіля Mercedes-Benz S500 4 МАТІС, реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно Акту виконаних робіт СТО (ФОП Гришко К.А.) від 02.02.2018р. складає 163 732,20 грн., тобто є меншою, аніж сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mercedes-Benz S500 4 МАТІС, реєстраційний номер НОМЕР_1 без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу (167 554,39 грн.).

Суд критично оцінює доводи відповідача, озвучені представником відповідача протягом розгляду справи про те, що уклавши Додаткову угоду № 1 від 19.06.2017р. до Договору сторони фактично змінили положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.07.2009 р. № 1335/5/1159, оскільки такі доводи не ґрунтуються на умовах договору та законі, натомість суд виходить з того, що згідно ч. 1 ст. 42 Господарського кодексу України відповідно до якої підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а також враховує положення ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України щодо свободи договору.

Судом встановлено виконання відповідачем свого обов'язку зі сплати страхового відшкодування на суму 76 750,18 грн. (платіжне доручення № 195 від 02.02.2018р.) та перерахування позивачем на рахунок СТО (ФОП Гришко К.А.) різниці між вартістю ремонту застрахованого автомобіля та вартістю виплаченого відповідачем страхового відшкодування, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №29640 від 02.02.2018р. на суму 86 982,02 грн.

За змістом ст. ст. 980, 982 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування). Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У відповідності до ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як було вказано вище, за умовами п. п. 16.2., 18.1. Договору страховик виплачує страхове відшкодування протягом 15-ти робочих днів після прийняття рішення про виплату. Рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті, страховик приймає 15-ти діб від дня отримання всіх необхідних документів, передбачених Правилами та Договором страхування.

Оскільки рішення про виплату страхового відшкодування (Страховий акт) прийнято відповідачем 23.01.2018р., зобов'язання відповідача щодо виплати позивачеві суми страхового відшкодування (у повному обсязі) мало бути виконане у строк до 13.02.2018р.

Підстави для відмови страховика (в тому числі у частині) у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, передбачені статтею 991 Цивільного кодексу України та статтею 26 Закону України "Про страхування", а також умовами Договору у даному випадку відсутні.

При розгляді даної справи, суд виходить з того, що у разі настання страхового випадку, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування. Порушення страхувальником інших умов договору є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком.

Аналогічної позиції дотримується й Вищий господарський суд України у постанові від 08.01.2013р. № 5028/10/12/2012.

При цьому, повторно наголошує на тому, що відповідачем визнано названу вище подію (ДТП, що мала місце 29.11.2017р.) страховим випадком та виплачено відповідну суму страхового відшкодування.

Згідно з частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідач безпідставно ухилився від доплати страхового відшкодування позивачу у зв'язку з настанням страхового випадку на суму 86 982,02 грн.

Згідно ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Як передбачено в ст. 8 Закону України "Про страхування" страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

З урахуванням викладеного, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 86 982,02 грн. суми страхового відшкодування визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також у зв'язку з порушенням строків виплати страхового відшкодування заявлено до стягнення з відповідача 869,82 грн. інфляційних втрат, 314,57 грн. 3 % річних, 1 744,41 грн. пені.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

У відповідності до частини 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. А у відповідності до ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ст. 992 Цивільного кодексу України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Чинним законодавством України, в тому числі й Законом України "Про страхування", який застосовуються до спірних правовідносин, не передбачено розміру неустойки (пені) у разі прострочення страховою компанією виплати страхового відшкодування.

З матеріалів справи не вбачається, судом не встановлено, а позивачем не доведено укладення між сторонами письмового правочину щодо забезпечення виконання зобов'язання у вигляді неустойки (пені), а розмір пені договором або актом цивільного законодавства у спірних правовідносинах сторін також не встановлено.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 744,41 грн. пені визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 979 ЦК України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов'язанням, як і правовідношення з відшкодування шкоди в порядку регресу, які склалися між сторонами у справі, що розглядається, також є грошовим зобов'язанням.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Отже, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія положень частини 2 статті 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.06.2016р. у справі № 910/22034/15.

Перевіривши наведені позивачем у позовній заяві розрахунки інфляційних втрат та 3% річних за заявлений ним період (14.02.2018р. - 29.03.2018р.), судом встановлено, що вони відповідають вимогам зазначених вище норм цивільного законодавства та умовам Договору, розрахована позивачем сума інфляційних втрат за вказаний період не перевищує розрахованої судом суми таких нарахувань, а сума 3 % річних є арифметично вірною, у зв'язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 869,82 грн. інфляційних втрат, 314,57 грн. 3 % річних підлягають задоволенню.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення суми страхового відшкодування та нарахованих фінансових санкцій за прострочення його виплати, водночас позивачем не доведено суду наявності обставин щодо покладення на відповідача відповідальності у вигляді пені за прострочення виплати страхового відшкодування.

Враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку, що заявлені в справі №910/4047/18 позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 86 982,02 грн. суми страхового відшкодування, 869,82 грн. інфляційних втрат та 314,57 грн. 3 % річних.

Судовій збір в розмірі 1 727,81 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Оранта-Січ" (ідентифікаційний код 02307292, місцезнаходження: 69104, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Європейська, буд. 16) в особі Київської філії Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Оранта-Січ" (ідентифікаційний код ВП 26124225, місцезнаходження: 04050, м. Київ, Шевченківський район, вул. Мельникова, буд. 10) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрус-Кондитер" (ідентифікаційний код 34999908, місцезнаходження: 03115, м. Київ, вул. Святошинська, буд. 32) 86 982,02 грн. (вісімдесят шість тисяч дев'ятсот вісімдесят дві гривні 02 коп.) суми основного боргу, 869,82 грн. (вісімсот шістдесят дев'ять гривень 82 коп.) інфляційних втрат, 314,57 грн. (триста чотирнадцять гривень 57 коп.) 3 % річних та 1 727,81 грн. (одну тисячу сімсот двадцять сім гривень 81 коп.) судового збору.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 14.08.2018р.

Суддя C.М. Морозов