РІШЕННЯ

10 серпня 2018 року Справа № 913/212/18

Провадження №19/913/212/18

Розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Укренерготранс" (вул. Володі Дубініна, 8, м. Дніпро, 49050)

до Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" (вул. Вілєсова, 20 А, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400)

про стягнення 2238815 грн 69 коп.

Суддя Господарського суду Луганської області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання - Сокрута Н.М.

У засіданні брали участь:

від позивача - Клівасов А.О., представник за довіреністю б/н від 03.01.2018, Лагода С.О., представник за довіреністю б/н від 03.01.2018;

від відповідача - представник не прибув.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Укренерготранс" звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" про стягнення заборгованості за договором №1.10.2/20-АМК-1902-2013усл від 18.09.2013 у розмірі 1895433 грн 41 коп., інфляційних втрат у розмірі 280033 грн 83 коп., 3 % річних у розмірі 63348 грн 45 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором №1.10.2/20-АМК-1902-2013усл від 18.09.2013 щодо повної оплати наданих транспортно - експедиторських послуг, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, на яку нараховані 3 % річних та інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 08.05.2018 відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 05.06.2018.

Відповідач у відзиві №026-111 від 01.06.2018 на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що з причин захоплення підприємства у відповідача відсутні будь - які документи, у т.ч. оригінали первинних бухгалтерських документів за договором. Отже на цей час відповідач не може підтвердити чи спростувати заявлені позовні вимоги. Крім того, позивач не надав доказів отримання відповідачем рахунків відповідно до п.3.6.3 договору №1.10.2/20-АМК-1902-2013 від 18.09.2013. Таким чином, у відповідача не виникло зобов'язання щодо оплати послуг за договором, а у позивача не виникло право на звернення до суду відповідно до ст.4 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 05.06.2018 відкладено розгляд справи в підготовчому провадженні на 18.06.2018.

Позивач у відповіді на відзив №3.5-724 від 07.06.2018 просив задовольнити позов у повному обсязі. Зазначив, що твердження відповідача про неотримання ним рахунків не відповідають дійсності, оскільки рахунки надавалися відповідачу разом з актами виконаних робіт та додатками до них рахунків, які були підписані уповноваженими представниками відповідача та скріплені печаткою підприємства. Підписавши акти виконаних робіт ПАТ "Алчевський металургійний комбінат", як клієнт за договором, прийняв та затвердив обсяг та вартість наданих транспортно-експедиторських послуг та зобов`язався здійснити оплату наданих експедитором послуг в порядку та в строки, визначені положеннями договору. Крім того, відповідачем за надані у лютому-березні 2017 року послуги здійснено частковий розрахунок. 12.06.2017 та 10.07.2017 між сторонами підписані акти звіряння взаємних розрахунків за договором, за якими відповідачем визнана кредиторська заборгованість перед позивачем у розмірі 1895433 грн 41 коп. 19.06.2017 позивачем на адресу відповідача була направлена претензія №3.5-905 від 13.06.2017, в якій він просив здійснити остаточний розрахунок за надані послуги у розмірі 1895433 грн 41 коп. За результатами розгляду претензії відповідачем була надана відповідь за №062/7а-512 від 08.09.2017 в якій зазначено, що заборгованість відповідача перед позивачем визнається відповідачем у повному обсязі, але відсутня реальна можливість погашення існуючої заборгованості.

Ухвалою суду від 18.06.2018 відкладено розгляд справи в підготовчому провадженні на 06.07.2018.

Ухвалою суду від 27.06.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів по 08.08.2018; розгляд справи в підготовчому провадженні перенесено на 16.07.2018.

Ухвалою суду від 16.07.2018 закрито підготовче провадження та справу до судового розгляду по суті призначено на 31.07.2018.

Ухвалою суду від 31.07.2018 оголошено перерву в судовому засіданні до 10.08.2018.

Представник відповідача в судове засідання 10.08.2018 не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового слухання, що підтверджується матеріалами справи.

У судовому засіданні 10.08.2018 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд зазначає наступне.

18.09.2013 між Приватним акціонерним товариством "Укренерготранс" (позивач, експедитор) та Публічним акціонерним товариством «Алчевський металургійний комбінат» (відповідач, клієнт) укладено договір №1.10.2/20-АМК-1902-2013усл, за умовами п.1.1 якого, експедитор зобов'язався за плату організувати виконання певних послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів в наданих експедитором вагонах.

Згідно з приписами п.п.3.6.1 - 3.6.3 договору для організації узгоджених перевезень вантажів клієнт здійснює авансові платежі. Авансові платежі повинні бути здійснені клієнтом до початку перевезення вантажу з урахуванням попередньо розрахованої вартості транспортно-експедиторського обслуговування. Вартість плати за користування вагонами сплачується клієнтом по факту, протягом трьох діб з моменту надання рахунку експедитором. Плата експедитору та раніше не сплачені клієнтом, документально підтверджені витрати, понесені експедитором при виконанні договору у звітному періоді, сплачуються клієнтом на підставі рахунку експедитора протягом 3 банківських днів з дати підписання Акту.

Остаточні розрахунки здійснюються сторонами згідно узгодженого сторонами Акту, наданого експедитором до 5 числа місяця, наступного за звітним в електронному вигляді, з наступним наданням оригіналів до 7 числа місяця, наступного за звітним. Протягом 5 робочих днів клієнт зобов'язаний розглянути Акт та підписати. У разі наявності зауважень до Акту, клієнт зобов'язаний надати їх експедитору в письмовому вигляді протягом строку розгляду. В іншому випадку, Акт вважається прийнятим клієнтом без зауважень (п.3.7 договору).

У випадку невиконання або неналежного виконання обов'язків, передбачених договором, винна сторона несе матеріальну відповідальність перед добросовісною стороною за усі наслідки, які при цьому виникли, шляхом відшкодування добросовісній стороні збитків, які були спричиненні невиконанням або неналежним виконанням договору (п.4.1. договору).

Відповідно до п.7.1. договору, у редакції додаткової угоди №26 від 01.11.2016, договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2017.

Цей Договір може бути пролонгованим за згодою сторін. Строк, на який пролонгується дія даного Договору, визначається сторонами в додатковій угоді (п.7.2 договору).

01.02.2017 між ПАТ "Алчевський металургійний комбінат" (сторона 1), ПАТ "Алчевський коксохімічний завод" (третя сторона) та ПрАТ "Укренерготранс" (сторона 2) укладено угоду №АМК-598-2017-сгл про покладення на третю особу виконання грошових зобов'язань за договором №1.10.2/20-АМК-1902-2013усл від 18.09.2013 (далі - угода 1), відповідно до п.1 якої, сторона 1 покладає на третю сторону виконання в цілому до 31.03.2017 включно грошових зобов'язань сторони 1 за договором №1.10.2/20-АМК-1902-2013усл від 18.09.2013, предметом якого є надання транспортно-експедиційних послуг (далі - грошові зобов'язання), під якими розуміються зобов'язання сторони 1 перед стороною 2 зі сплати суми в розмірі 2300000 грн 00 коп. за договором №1.10.2/20-АМК-1902-2013усл від 18.09.2013, а третя особа погоджується виступити в якості безпосереднього виконавця таких грошових зобов'язань за договором №1.10.2/20-АМК-1902-2013усл від 18.09.2013.

06.02.2017 між ПАТ "Алчевський металургійний комбінат" (сторона 1), ПАТ "Алчевський коксохімічний завод" (третя сторона) та ПрАТ "Укренерготранс" (сторона 2) укладено угоду №АМК-686-2017-сгл про покладення на третю особу виконання грошових зобов'язань за договором №1.10.2/20-АМК-1902-2013усл від 18.09.2013 (далі - угода 2), відповідно до п.1 якої, сторона 1 покладає на третю сторону виконання в цілому до 31.03.2017 включно грошових зобов'язань сторони 1 за договором №1.10.2/20-АМК-1902-2013усл від 18.09.2013, предметом якого є надання транспортно-експедиційних послуг (далі - грошові зобов'язання), під якими розуміються зобов'язання сторони 1 перед стороною 2 зі сплати суми в розмірі 1500000 грн 00 коп. за договором №1.10.2/20-АМК-1902-2013усл від 18.09.2013, а третя особа погоджується виступити в якості безпосереднього виконавця таких грошових зобов'язань за договором №1.10.2/20-АМК-1902-2013усл від 18.09.2013.

Відповідно до п.п.3, 8 угод, укладення угоди не змінює боржника (не призводить до переводу боргу). Сторона 1 зобов'язана контролювати виконання грошових зобов'язань третьою особою та несе відповідальність за неналежне виконання грошових зобов'язань, передбачену договором та/або законодавством України. У разі невиконання або неналежного виконання третьою особою грошових зобов'язань цей обов'язок сторона 1 повинна виконати сама. Факт невиконання третьою особою грошових зобов'язань вважається порушенням грошових зобов'язань з боку самої сторони 1.

На виконання умов договору №1.10.2/20-АМК-1902-2013усл від 18.09.2013 позивачем за період з лютого по березень 2017 були надані транспортно-експедиційні послуги на суму 3298516 грн 24 коп., що підтверджується актами виконаних робіт та рахунками, які підписанні сторонами та скріплені печатками підприємств без зауважень.

На виконання умов угод ПАТ "Алчевський коксохімічний завод" оплатив експедитору частину боргу за виконані транспортно - експедиційні послуги в сумі 1403082 грн 83 коп.

Позивачем на адресу відповідача направлялася претензія №3.5-905 від 13.06.2017 з вимогами про погашення заборгованості за надані послуги за договором №1.10.2/20-АМК-1902-2013усл від 18.09.2013 у розмірі 1895433 грн 41 коп.

За результатами розгляду претензії відповідачем була надана відповідь №062/7а-512 від 08.09.2017, в якій він зазначив, що визнає заборгованість у повному обсязі в сумі 1895433 грн 41 коп., проте у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на сході України, комбінат не має реальної можливості на цей час погасити зазначену заборгованість.

Отже, відповідач свої обов'язки за договором щодо своєчасної та повної оплати наданих транспортно-експедиторських послуг належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у сумі 1895433 грн 41 коп., з урахуванням часткової сплати суми боргу.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань) є, зокрема, договір.

Згідно з ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своєю правовою природою укладений між сторонами у справі договір №1.10.2/20-АМК-1902-2013усл від 18.09.2013 є договором транспортного експедирування.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату (ст. 931 ЦК України).

Згідно із ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто - неналежне виконання.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У п.3.6.3 договору №1.10.2/20-АМК-1902-2013усл від 18.09.2013 сторони визначили, що плата експедитору та раніше не сплачені клієнтом, документально підтверджені витрати, понесені експедитором при виконанні договору у звітному періоді, сплачуються клієнтом на підставі рахунку експедитора протягом 3 банківських днів з дати підписання Акту.

Як вбачається з матеріалів справи, акти виконаних робіт підписані сторонами та скріплені печатками підприємств без зауважень.

Таким чином, позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, що підтверджено матеріалами справи.

Відповідач свої зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг виконав частково.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості за надані транспортно - експедиційні послуги за договором №1.10.2/20-АМК-1902-2013усл від 18.09.2013 у розмірі 1895433 грн 41 коп. є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відносно вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 10.02.2017 по 31.03.2018 у сумі 63348 грн 45 коп. та інфляційних втрат за період з лютого 2017 року по березень 2018 року в сумі 280033 грн 83 коп. суд зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування 3 % річних у розмірі 63348 грн 45 коп. за період з 10.02.2017 по 31.03.2018, судом встановлено, що він є арифметично вірним, зробленим відповідно до приписів діючого законодавства, у зв'язку з чим вимога про стягнення з відповідача 3 % річних підлягає задоволенню судом повністю.

Підпунктом 3.2 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" передбачено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті Урядовий кур'єр. Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування інфляційних втрат у розмірі 280033 грн 83 коп. за період з лютого 2017 року по березень 2018 року, судом встановлено, що він є арифметично вірним, зробленим відповідно до приписів діючого законодавства, у зв'язку з чим вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягає задоволенню судом повністю.

Ураховуючи викладене, позов підлягає задоволенню повністю.

Судовий збір у розмірі 33582 грн 24 коп. покладається на відповідача згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Укренерготранс" до Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" (вул. Вілєсова, 20 А, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400, ), на користь Приватного акціонерного товариства "Укренерготранс" (вул. Володі Дубініна, 8, м. Дніпро, 49050, ), основний борг у розмірі 1895433 грн 41 коп., 3% річних у сумі 63348 грн 45 коп., інфляційні втрати в сумі 280033 грн 83 коп., судовий збір у сумі 33582 грн 24 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20.08.2018.

Суддя Т.В. Косенко