УХВАЛА

м. Київ

21.08.2018Справа № 910/23295/15

За скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Сервіс»
на діїГоловного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренко Романа Григоровича
у справі№910/23295/15
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фактор-комфорт»
до1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Лендблоксінвестмент» 2) Дочірнього підприємства «Мілкіленд-Україна»
просолідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 51 623 441,74 грн.
та за зустрічною позовною заявоюДочірнього підприємства «Мілкіленд-Україна»
до1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор-комфорт» 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Лендблоксінвестмент»
пророзірвання договору поруки
Суддя Васильченко Т.В.

Представники учасників справи:
від позивача (скаржника):Ткачук Ю.В. ордер серії КВ №361879 від 02.07.2018;
від відповідача 1:не з'явився;
від відповідача 2:не з'явився;
від ВДВС:не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фактор-комфорт» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лендблоксінвестмент» та Дочірнього підприємства «Мілкіленд-Україна» про стягнення солідарно заборгованості за кредитом у розмірі 48 480 821,89 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 3 142 619,85 грн.

Дочірнє підприємство «Мілкіленд-Україна» звернулося до Господарського суду міста Києва із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лендблоксінвестмент» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор-комфорт» про розірвання договору поруки №139-15 від 28.05.2015, укладеного між Публічним акціонерним товариством «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та Дочірнім підприємством «Мілкіленд-Україна».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.11.2015, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 30.08.2017, первісний позов задоволено повністю, стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лендблоксінвестмент» та Дочірнього підприємства «Мілкіленд-Україна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор-Комфорт» заборгованість за кредитом в розмірі 48480821,89 грн. та заборгованість за процентами в розмірі 3142619,85 грн. В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

При цьому, постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2017 здійснено заміну первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор-комфорт» на нового кредитора Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Сервіс».

30.06.2017, на виконання зазначеного вище судового рішення, Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

07.08.2018 до загального відділу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Сервіс» надійшла скарга на дії Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренко Романа Григоровича, в якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.06.2018 винесену Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренком Романом Григоровичем в рамках виконавчого провадження №54392155.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва №05-23/1386 від 07.08.2018 у зв'язку із відпусткою судді Комарової О.С. призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/23295/15, за результатом проведення якого скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Сервіс» на дії Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренко Романа Григоровича у справі №910/23295/15 передано для розгляду судді Васильченко Т.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2018 прийнято справу №910/23295/15 для розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Сервіс» на дії Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренко Романа Григоровича до свого провадження та призначено розгляд скарги в судовому засіданні на 21.08.2018.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні 21.08.2018 вимоги скарги підтримав в повному обсязі.

Інші учасники справи та державний виконавець, що повідомлені належним чином про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Таким чином, неявка відповідачів та державного виконавця не є перешкодою для розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Сервіс» на дії Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Сервіс» на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підлягає задоволенню з огляду на таке.

Постановою від 26.07.2017 головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було відкрито виконавче провадження ВП №54392155 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 30.06.2017 №910/23295/15.

22.06.2018 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в межах зазначеного виконавчого провадження винесено постанову про повернення виконавчого документа - наказу Господарського суду міста Києва від 30.06.2017 №910/23295/15 стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова мотивована тим, що в ході здійснення виконавчих дій з рахунків боржника стягнуто 11 521,19 грн. в рахунок погашення боргу, 1 309,16 грн. виконавчого збору та 261,30 грн. витрат на проведення виконавчих дій. Інші кошти на рахунках боржника відсутні.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання.

При цьому держава Україна на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

У рішенні ЄСПЛ у справі "Войтенко проти України" від 29.06.2004 (заява № 18966/02) Високий суд нагадує практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 п. 53.

ЄСПЛ також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

У справі "Фуклев проти України", заява № 71186/01 (рішення від 07.06.2005) ЄСПЛ вказав, що Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Отже, з моменту звернення у належний спосіб до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, стягувач має право розраховувати, що компетентний орган здійснить всі можливі заходи для виконання постановленого судового рішення, що набрало законної сили. Повернення ж виконавчого документу стягувачу має здійснюватися у виключних випадках, передбачених статтею 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

При цьому, частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

За змістом ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Отже, за приписами Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний проводити перевірку майнового стану боржника систематично, не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника та не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав.

Проте, доказів того, що в ході виконавчого провадження ВП №54392155 здійснювалася перевірка майнового стану боржника у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не надано.

Разом з цим, в порушення наведених вище вимог Закону України "Про виконавче провадження" при поверненні виконавчого документа за виконавчим провадженням №54392155 державний виконавець не послався на будь-які документи, що підтверджують відсутність у боржника майна, складені під час розшуку майна боржника. Відповідні докази, що державним виконавцем вчинені дії щодо реального виконання наказу Господарського суду міста Києва від 30.06.2017 №910/23295/15, як і докази вчинення державним виконавцем заходів щодо перевірки наявності у боржника коштів (майна) суду не надано.

За таких обставин, доводи скаржника, про те, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не було здійснено необхідних та достатніх заходів для розшуку майна боржника, а також про відсутність за таких обставин підстав для повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Сервіс» на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 233, 234, 235, 339, 343 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Сервіс» на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренко Романа Григоровича задовольнити.

2. Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренко Романа Григоровича від 22.06.2018 ВП №54392155 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.08.2018.

Ухвала набирає законної сили 21.08.2018 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Т.В. Васильченко