ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

м. Київ

16.08.2018

Справа №910/7999/18

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В.В., за участі секретаря судового засідання Топіхи І.О., розглянувши в судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮЖМЕТИЗ"

до Публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО"

про стягнення 198795,04 грн

Представники учасників процесу згідно протоколу від 16.08.2018,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮЖМЕТИЗ" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО" про стягнення 198795,04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договорів поставки №1455/ДМТЗ-17 від 18.12.2017 та №505/ДМТЗ-18 від 10.04.2018 в частині здійснення розрахунків за отриманий товар (канат сталевий), у зв’язку з чим утворилась заборгованість розмірі 198 795,04 грн, з яких 196 695,00 грн – основний борг, 853,00 грн – 3% річних, 1247,04 грн – інфляційні витрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі для розгляду в порядку спрощеного провадження з проведенням судового засідання (викликом сторін), судове засідання у справі призначено на 19.07.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2018 розгляд справи відкладено на 16.08.2018.

15.08.2016 через канцелярію суду відповідачем подано клопотання про залучення доказів сплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості.

В судовому засіданні 16.08.2018 представник відповідача надав пояснення, що 27.07.2018 ним було сплачено на рахунок позивача заборгованість за договором №1455/ДМТЗ-17 від 18.12.2017 в сумі 155 880,00 грн та за договором №505/ДМТЗ-18 від 10.04.2018 в розмірі 42 427,52 грн.

Представник позивача в судове засідання 16.08.2018 не з’явився, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчить наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про вручення поштових відправлень №295 та №287.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника відповідача, суд в судовому засіданні 16.08.2018 встановив наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Як зазначено вище, предметом спору вказаної справи є стягнення з відповідача заборгованості за Договорами поставки №1455/ДМТЗ-17 від 18.12.2017 та №505/ДМТЗ-18 від 10.04.2018 в загальному розмірі 196 695,00 грн, з яких 155 880,00 грн – за Договором поставки №1455/ДМТЗ-17 від 18.12.2017 та 40 815,00 грн - за Договором поставки №505/ДМТЗ-18 від 10.04.2018, а також 853,00 грн нарахованих позивачем 3% річних та 1247,04 грн інфляційних витрат.

Здійснивши перевірку нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що позивачем невірно визначено період прострочення виконання відповідачем зобов’язань.

При цьому, суд виходить з того, що пунктами 4.1 договорів №1455/ДМТЗ-17 від 18.12.2017 та №505/ДМТЗ-18 від 10.04.2018 сторони обумовили, що розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем поставленого покупцем товару протягом 30 календарних днів з дати підписання сторонами видаткової накладної та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 5 договору.

Таким чином, останнім днем строку оплати відповідачем товару, поставленого на підставі видаткової накладної №РН-0000646 від 14.03.2018 було 13.04.2018, а на підставі видаткової накладної №РН-0000999 від 18.04.2018 – 18.05.2018, тому за перерахунком суду відповідач повинен сплатити на користь позивача три річних в загальному розмірі 804,09 грн.

Як вбачається з представлених суду документів, а саме платіжних доручень №12828 від 27.07.2018 та №12744 від 27.07.2018, після відкриття провадження у даній справі відповідачем було сплачено на рахунок позивача 155 880,00 грн за договором №1455/ДМТЗ-17 від 18.12.2017 та 42 427,52 грн згідно договором №505/ДМТЗ-18 від 10.04.2018, що в загальному розмірі становить 198 307,52 грн.

Отже, з огляду на добровільне виконання відповідачем своїх зобов’язань, приймаючи до уваги відсутність будь-яких інших неврегульованих питань в межах позовних вимог, заявлених позивачем, суд дійшов висновку щодо відсутності предмета спору між сторонами по даній справі.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що предмет спору між сторонами відсутній, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі.

За приписами частини 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. При цьому, відповідно до частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Виходячи з того, що розгляд справи №910/7999/18 по суті, у відповідності до ч.2 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, було розпочато 19.07.2018, а відповідач сплатив заборгованість 27.07.2018, тобто вже після початку розгляду справи по суті, підстави для повернення позивачу судового збору, сплаченого за подання даного позову, з Державного бюджету України відсутні.

Одночасно, за змістом частини 3 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Враховуючи висновки суду про необхідність закриття провадження у справі внаслідок задоволення відповідачем позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮЖМЕТИЗ" після пред’явлення відповідного позову до суду, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права та стягнення з відповідача на його користь судового збору, сплаченого за подання до суду вказаного позову, проте станом на момент постановлення даної ухвали відповідна заява позивачем не подана, тому підстави для стягнення з відповідача судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 130, 170, 231-235, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі №910/7999/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮЖМЕТИЗ" до Публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО" про стягнення грошових коштів - закрити.

2. Ухвала набирає законної сили 16.08.2018 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повна ухвала складена 21.08.2018.

СУДДЯ                                                                                                    В.В.ДЖАРТИ