ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2018 Справа № 920/559/18
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Коваленка О.В.,

розглянувши матеріали справи №920/559/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Ватра-Дніпро» (вул. Перекопська, 169, м. Херсон, 73000; ід. код 37049083)

до Публічного акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» (вул. Привокзальна, 1, м. Суми, 40011; ід. код 05785448)

про стягнення боргу, пені та 3% річних за договором поставки № 28-4/64 від 13.02.2017 в сумі 317966 грн. 52 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1 (дов. № 062-Д від 18.04.2017)

при секретарі судового засідання Молодецькій В.О.

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача - Публічного акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» про стягнення боргу за поставлений товар відповідно до договору поставки № 28-4/64 від 13.02.2017 в сумі 316800,00 грн., пені в сумі 72,91 грн., 3% річних в сумі 1093,61 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобовязань в частині оплати поставленого товару.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що у нього не виник обовязок по оплаті товару у звязку з ненаданням йому позивачем товарно-транспортної накладної на поставлений товар. Разом з тим, відповідач оплатив поставлений товар 26.07.2018 та надав суду копію відповідного платіжного доручення.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав позицію викладену у відзиві на позов.

У судове засідання представник позивача не зявився, про причини неявки належним чином суд не повідомив, хоча про розгляд справи позивач був повідомлений в установленому порядку, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням.

Тому, суд продовжує розгляд справи у відсутності представника позивача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані суду докази, суд встановив наступне.

13 лютого 2017 року між ТОВ «Торговий Дім «Ватра-Дніпро» (Постачальник) та ПАТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» (Покупець) був укладений Договір поставки №28-4/64 (Договір). Предметом даного договору була поставка Продукції.

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов'язується поставити та передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити на умовах Договору продукцію (Товар).

02.05.2018 року Позивачем була здійснена поставка Продукції на суму 316800,00 грн. згідно з умовами Специфікації № 4 від 11.04.2018.

Відповідно до пункту 3.2 Договору оплата за Продукцію здійснюється наступним чином: Покупець здійснює оплату в розмірі 100% загальної вартості Товару (партії Товару) відповідно до рахунку-фактури на банківський рахунок Постачальника на протязі 30 днів з дати поставки Товару, якщо інше не вказано у Специфікації.

Враховуючи, що поставка була здійснена 02 травня 2018 року, оплата повинна бути здійснена до 01 червня 2018 р. включно.

Таким чином, станом на 13 липня 2018 року загальний розмір основного боргу Покупця перед Постачальником, згідно умов Договору склала 316800,00 грн., що підтверджується видатковою накладною: №В 000606 від 02.05.2018 строк оплати по якій настав 02.06.2018.

Разом з тим, відповідач свої зобов'язання належним чином у повному обсязі не виконав та не оплатив за поставлений Товар у строк встановлений п. 3.2 Договору чим допустив утворення заборгованості у сумі 316800,00 грн.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного Кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським, кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договорами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ч. 1 ст. 530 ЦК України.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відтак, вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлений товар у сумі 316800,00 грн. основного боргу заявлена до стягнення правомірно.

Разом з тим, 26.07.2018 (після відкриття провадження у справі) відповідачем було сплачено на користь позивача 316800,00 грн. основного боргу за Договором, що підтверджується копією платіжного доручення № 72927.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, враховуючи, що суму основного боргу за поставлений Товар, заявлену до стягнення, сплачено відповідачем позивачу після відкриття провадження у справі та станом на дату судового засідання предмет спору відсутній, суд дійшов висновку закрити провадження у справі в частині стягнення 316800,00 грн. основного боргу.

Відповідно до ч.2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 1093,61 грн. 3% річних.

Перевіривши розрахунки позивача, в тому числі: періоди нарахувань, розміри простроченого платежу, а також враховуючи, що сума основного боргу була заявлена до стягнення правомірно та сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про правомірність нарахування позивачем до стягнення з відповідача і 1093,61 грн. 3% річних.

Згідно з п.3 ч.1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, пеня - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до п. 6.3 Договору у разі прострочення платежів по Договору Покупець, на вимогу Постачальника, сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,2% простроченого платежу за кожний день про строчення платежу, але не більше 10% суми простроченого платежу.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 72,91 грн. пені.

Перевіривши розрахунки позивача, в тому числі: періоди нарахувань, розміри простроченого платежу, розміри пені за кожен день, а також враховуючи, що сума основного боргу була заявлена до стягнення правомірно та сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку, що вимоги по стягненню пені у зазначеній сумі є правомірними.

У відповідності до вимог статей 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Частиною 2 ст. 237 ГПК України встановлено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Відповідач не надав суду доказів сплати заявленої до стягнення заборгованості у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, підтвердження матеріалами справи заборгованості відповідача перед позивачем у заявленій до стягнення сумі на момент винесення рішення в частині пені та 3% річних, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині та закриття провадження в частині решти позовних вимог (щодо стягнення 316800,00 грн. основного боргу).

Заперечення відповідача щодо ненастання у нього обовязку оплатити Товар (у звязку з неотриманням товарно-транспортної накладної) судом відхиляються, які такі, що суперечать умовам укладеного Договору. Так, відповідно до п. 2.4 та п. 3.2 Договору Покупець здійснює оплату в розмірі 100% загальної вартості Товару відповідно до рахунку-фактури на банківський рахунок Постачальника на протязі 30 днів з дати поставки Товару. Датою поставки Товару вважається дата, вказана у видатковій накладній та товарно-транспортній накладній. Відтак, надання Постачальником Покупцю видаткової накладної №В-000606 від 02.05.2018 слугувало належною і достатньою підставою для виникнення у Покупця обовязку щодо оплати Товару.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Крім того, пунктом 4 ч. 6 ст. 238 ГПК України передбачено, що у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про повернення судового збору.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відтак, враховуючи факт закриття судом провадження у даній справі в частині 316800,00 грн. поверненню позивачу з державного бюджету підлягає 4752 грн. судового збору.

Крім того, відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору у сумі 17,50 грн. (пропорційно розміру задоволених вимог).

Керуючись ст. ст. 123, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. ст. 232, 233, 236 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» (вул. Привокзальна, 1, м. Суми, 40011; ід. код 05785448) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Ватра-Дніпро» (вул. Перекопська, 169, м. Херсон, 73000; ід. код 37049083) заборгованість за Договором поставки № 28-4/64 від 13.02.2017 в сумі 72,91 грн. пені та 1093,61 грн. 3% річних; а також витрати по сплаті судового збору у даній справі у розмірі 17,50 грн.

В іншій частині провадження у справі закрити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Ватра-Дніпро» (вул. Перекопська, 169, м. Херсон, 73000; ід. код 37049083) з державного бюджету (УДКС у м.Суми; код 37970593; ГУ ДКСУ у Сумській області; МФО 837013; рахунок 3002; код класифікації доходів бюджету 22030101) 4752 грн. судового збору, сплаченого в ПАК КБ «Приватбанк» за платіжним дорученням № 3750 від 17.07.2018 на суму 4769,50 грн., оригінал якого знаходиться у матеріалах справи.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено 21.08.2018.

Суддя О.В.Коваленко