ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2018 справа № 905/183/18

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: суддів: При секретарі: За участю представників сторін: від позивача: від відповідача: Чернота Л. Ф. Радіонова О.О., Попков Д. О. Телеснюк І.В. Гаркуша В. В. (адвокат), довіреність № 17 від 29.01.2018 р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЖТ № 000837 від 14.06.2017 р. не з»явились
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ - Енерговугілля", м. Краматорськ, Донецька область
на рішення Господарського суду Донецької області
від02.05.2018 (повне рішення складено 14.05.2018)
у справі за позовом№ 905/183/18 (суддя - О. В. Кротінова) Державного підприємства "Енергоринок", м. Київ,
до про Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ - Енерговугілля", м. Краматорськ, Донецька область стягнення 775 278 529,06 грн.
В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Енергоринок", м. Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №01/44-1003 від 22.01.2018 р. до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ - Енерговугілля", м. Краматорськ Донецької області, про стягнення 775278529,06 грн., з яких: сума основного боргу - 671140168,05 грн. на підставі договору купівлі-продажу електроенергії №4260/02 від 25.09.2007р.; сума інфляційних нарахувань - 35307598,33 грн., 3% річних - 9207466,52 грн. на підставі ст.625 Цивільного кодексу України; сума пені - 59068210,62 грн., сума 0,1% штрафу - 555085,54 грн. на підставі п.7.3.2 договору купівлі-продажу електроенергії №4260/02 від 25.09.2007 р.

Позовні вимоги обґрунтувані невиконанням відповідачем у повному обсязі взятих на себе зобов'язань з оплати вартості придбаної електричної енергії протягом січня-грудня 2017 р., відповідно до договору купівлі-продажу електроенергії №4260/02 від 25.09.2007 р., внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Донецької області від 02.05.2018 р. (повний текст 14.05.2018 р.) по справі №905/183/18 позовні вимоги Державного підприємства "Енергоринок", м. Київ, до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ - Енерговугілля", м.Краматорськ Донецької області, про стягнення 775278529,06 грн., з яких: сума основного боргу - 671140168,05 грн., сума інфляційних нарахувань - 35307598,33 грн., 3% річних - 9207466,52 грн., сума пені - 59068210,62 грн., сума 0,1% штрафу - 555085,54 грн., задоволені частково.

Зменшено розмір стягуваної суми пені до 5906820,98 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ - Енерговугілля" на користь Державного підприємства "Енергоринок" 722082071,69 грн., у тому числі 671140168,05 грн. основного боргу, 5906820,98грн. пені, 555085,54 грн. штрафу, 35272530,60 грн. інфляційних нарахувань, 9207466,52грн. 3% річних, а також відшкодування сплаченого судового збору в сумі 616672,10 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим судом рішенням, Приватне акціонерне товариство «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля», м. Краматорськ, Донцька область звернулось з апеляційною скаргою б/н від 04.06.2018 р., в якій останній просить прийняти дану апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження. Розглянути апеляційну скаргу у судовому засіданні з повідомленням (викликом) відповідача. Змінити рішення господарського суду Донецької області від 02.05.2018 р. у справі №905/183/18 в частині стягнення 555 085,54 грн. штрафу, зменшити розмір штрафу на 90% від заявленого позивачем, відмовити ДП «Енергоринок» у стягненні з ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» штрафу у розмірі 499 576,99 грн. Судовий збір за подання апеляційної скарги стягнутир з позивача на користь відповідача.

На думку відповідача, під час винесення оскаржуваного судового рішення судом першої інстанції було допущено:

-неповне зясування обставин, що мають значення для справи;

-невідповідність висновків, викладених в рашенні суду першої інстанції, обставинам справи;

-неправильне застосування наступних норм матеріального права: ст.ст. 216, 218, 219, 233 Господарського кодексу України, п.6 ч.1 ст.3 та ч.3 ст.509, ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України;

-порушення норм процесуального права: а саме, ст.ст.7,86 Господарського процесуального кодексу України.

Апелянт посилається на ст.614 Цивільного кодексу України, та вважає, що особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відзначає, що відповідачем 26.03.2018 р. було подано клопотання про зменшення розміру штрафних санкій на 99%, яке на думку ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля», достатньо обґрунтовано для його задоволення.

Щодо причини (причин) неналежного виконання зобов'язання ПРАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» зазначає, що під час виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу електроенергії від 25.09.2007 р. №4260/02 мали місце виняткові обставини, які утворились не внаслідок його власної господарської діяльності та недбалого, нераціонального господарювання, а в силу об'єктивних, незалежних від відповідача обставин, передбачити чи попередити які боржник був не в змозі, адже їх виникнення не залежало від останнього.

Щодо принципу справедливості, спів розмірності та дотримання балансу інтересів сторін скаржник зазначає, що беззаперечним є факт того, що «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» і ДП «Енергоринок» знаходяться не в рівних економічних умовах.

За результатами автоматизованого розподілу справи від 14.06.2018 р. сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя - доповідач) Чернота Л.Ф., судді Зубченко І.В., Радіонова О.О.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 19.06.2018 р., керуючись ст.ст. 174,234,235,258,260 Господарстького процесуального кодексу України апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ - Енерговугілля", м. Краматорськ, Донецька область, на рішення Господарського суду Донецької області від 02.05.2018 (повне рішення складено 14.05.2018) по справі № 905/183/18 залишено без руху. Зобов'язано Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ПЕМ - Енерговугілля", м. Краматорськ, Донецька область, усунути впродовж 10-ти днів з моменту отримання цієї ухвали встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: сплатити судовий збір у розмірі 12 489,42 грн. шляхом надання до Донецького апеляційного господарського суду оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору.

10.07.2018 р. на поштову адресу Донецького апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля», м. Краматорськ, Донецька область надійшла заява про усунення недоліків з додатками. Судова колегія розглянула вищенаведену заяву та долучила її до матеріалів справи.

У зв'язку з перебуванням у відпустці судді-учасника колегії Радонової О.О станом на 16.07.2018р., розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду № 577/2018 від 16.07.2018 р., з метою дотримання передбаченого законом строку розгляду апеляційної скарги, на підставі службової записки головуючого судді (судді-доповідача) Черноти Л.Ф. від 16.07.2018р., відповідно до Прикінцевих положень Змін до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (у редакції рішення від 02 березня 2018 року № 17), на підставі пунктів 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду (у редакції від 15.09.2016 року), п.11.1, 11.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу Донецького апеляційного господарського суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №905/183/18.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2018р. визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Чернота Л. Ф., судді: Зубченко І.В., Стойка О.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 16.07.2018 р., керуючись ст.ст. 234,235,262 Господарського процесуального кодексу України відкрити апеляційне провадження у справі № 905/183/18. Встановлено строк для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу до 30.07.2018 включно до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч. 2 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

30.07.2018 р. на поштову адресу Донецького апеляційного господарського суду від Державного підприємства «Енергоринок» надійшов відзив на апеляційну скаргу №01/44-9514 від 23.07.2018 р., в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля», а рішення господарського суду Донецької області від 02.05.2018 р. у справі №905/183/18 залишити без змін. Судова колегія розглянула та долучила до матеріалів справи даний відзив.

У зв'язку з перебуванням у відпустці судді-учасника колегії Стойка О.В. станом на 30.07.2018р.,розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду від 30.07.2018р. № 693/2018., з метою дотримання передбаченого законом строку розгляду апеляційної скарги, на підставі службової записки головуючого судді (судді-доповідача) Черноти Л.Ф. від 30.07.2018р., відповідно до Прикінцевих положень Змін до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (у редакції рішення від 02 березня 2018 року № 17), на підставі пунктів 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду (у редакції від 15.09.2016 року), п.11.1, 11.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу Донецького апеляційного господарського суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 905/183/18.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2018 р. визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Чернота Л. Ф., судді: Зубченко І.В., Попков Д.О.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 30.07.2018 р., керуючись ст.ст.234,235,268,270 Господарського процесуального кодексу України розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ - Енерговугілля", м. Краматорськ, Донецька область, на рішення Господарського суду Донецької області від 02.05.2018 (повне рішення складено 14.05.2018) по справі № 905/183/18 призначено на 15.08.2018 о 12:00 год.

У зв'язку з перебуванням у відпустці судді-учасника колегії Зубченко І.В. станом на 15.08.2018 р., розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2018р. № 859/2018., з метою дотримання передбаченого законом строку розгляду апеляційної скарги, на підставі службової записки головуючого судді (судді-доповідача) Черноти Л.Ф. від 14.08.2018р., відповідно до Прикінцевих положень Змін до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (у редакції рішення від 02 березня 2018 року № 17), на підставі пунктів 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду (у редакції від 15.09.2016 року), п.11.1, 11.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу Донецького апеляційного господарського суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №905/183/18.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2018р. визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Чернота Л. Ф., судді: Радіонова О.О., Попков Д.О.

Відповідно до приписів п.9 ч.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в редакції, що вступила в силу 15.12.2017р. згідно з Законом України №2147-19 від 03.10.2017р., розгляд апеляційної скарги здійснюється в порядку Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинної з 15.12.2017р.

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" (який набрав чинності 16.01.2018р. (офіційне опублікування в Офіційному віснику України, 2018, №5) відповідно до пп.6 п.161 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України, ч.3 ст.19, ч.3 ст.26 та п.40 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" було постановлено про ліквідацію, зокрема, Донецького апеляційного господарського суду та утворення Східного апеляційного господарського суду в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

Згідно з п.3 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Таким чином, Донецький апеляційний господарський суд продовжує здійснювати свої повноваження до утворення апеляційного суду, який забезпечує здійснення правосуддя у відповідному апеляційному окрузі, та до дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

У судовому засіданні 15.08.2018 р. представник позивача - Державне підприємство «Енергоринок» надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля», а рішення господарського суду Донецької області від 02.05.2018 р. у справі №905/183/18 залишити без змін. Також, відзначив, що починаючи з травня 2015 року, ДП «Енергоринок» не здійснює за договором від 25.09.2007 р. №4260/02 продаж ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» електричної енергії на неконтрольовану територію. Відповідно, порушення щодо виконання ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» грошових зобов'язань за договором, пов'язані з продажем електроенергії виключно на неконтрольованій державою владою України території.

Відзначає, що відповідачем доказів неможливості здійснення господарської діяльності не пред'явлено. Також, звертає увагу суду, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» є підконтрольна територія України, а саме: 84302, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Островського, будинок 8.

Звертав увагу суду, що відповідач не надав доказів вжиття ним усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язань, не висловив відмови від купівлі у 2017 році обсягу електроенергії.

Таким чином, позивач вважає, що господарським судом Донецької області вірно встановлено, що проведення антитерористичної операції на території Донецької області та пов'язані з цим несприятливі наслідки не обумовлюють неможливість відповідача здійснювати господарську діяльність, не мають ознак надзвичайності чи невідворотності для виконання обов'язку з невиконанням грошових зобов'язань за договором у межах цих спірних правовідносин.

Представник відповідача (апелянта) - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» в судове засідання 15.08.2018 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, своїми правами, передбаченими ст.42 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинної з 15.12.2017 р.) не скористався. В матеріалах справи містяться поштові повідомлення про вручення які повернулися до Донецького апеляційного господарського суду з відміткою: "-вручено за довіреністю повноважному представнику", (а.с.125).

Пункт 2 ч. ст.42 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції) зобов'язує сторони з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою.

Пунктом 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції) врегульовано, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки явка в судове засідання представників сторін не визнавалась обов'язковою судова колегія вважає можливим розглянути справу №905/183/18 без участі представника відповідача.

Відповідно до ст. ст. 222,223 Господарського процесуального кодексу України (в новій редакції) здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

25.09.2007 р. між Державним підприємством "Енергоринок" (ДПЕ), що діє на підставі ліцензії про право наздійснення підприємницької діяльності з оптового постачання електричної енергії від 31.08.2005 р. №220526 та має статус платника податку на прибуток на загальних умовах, передбачених Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств», в особі заступника директора з комерційних питань Шимекіна Ю.Б., який діє на підставі довіреності від 07.02.2007 р. №01/10-94Д з однієї сторони та Відкритим акціонерним товариством "ПЕМ - Енерговугілля" (нині - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ПЕМ - Енерговугілля" (ЕК), що діє на підставі ліцензії на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом від 08.09.2005 р., серія АБ №220517 та має статус платника податку на прибуток на загальних умовах, передбачених Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств», в особі генерального директора Фоменка О.В., який діє на підставі Статуту з іншої сторони було укладено договір купівлі - продажу електроенергії №4260/02, згідно з яким ДПЕ зобов'язався продавати, а ЕК зобов'язався купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов даного договору, згідно п.2.1 договору.

Відповідно до п.3.1 договору, сторони визнають свої зобов'язання за ДЧОРЕ (договір між членами Оптового ринку електричної енергії України) і додатками до ДЧОРЕ, що є його невід'ємними частинами, та керуються його положеннями при виконанні цього договору.

Пунктом 3.2 договору встановлено, що ДПЕ продає, а ЕК купує електричну енергію в точках поставки на межі балансової належності електричних мереж, визначених в Акті розмежування балансової належності електричних мереж і експлуатаційної відповідальності (додаток №4 до цього Договору) в обсягах, які визначаються згідно з розділом 4 Договору. Точки обліку електричної енергії наведені у додатку №1 до Договору "Перелік місць встановлення приладів та систем розрахункового обліку". Право власності на електричну енергію, яка постачається за цим Договором, переходить від ДПЕ до ЕК в момент передачі електричної енергії в точках поставки.

Вартість електроенергії, купленої ЕК у ДПЕ у розрахунковому місяці, визначається у відповідності до Правил ОРЕ за середньозваженою ціною та фактичними обсягами отриманої ЕК електроенергії , згідно п.3.5 договору.

За змістом Розділу 4 "Умови визначення обсягів купівлі-продажу електроенергії" договору №4260/02 від 25.09.2007 р. сторони погодили, що фактичні дані про обсяги електричної енергії проданої позивачем відповідачу відображаються у актах купівлі-продажу електроенергії, також передбачена можливість коригування платежу ЕК з урахуванням встановлених НКРЕ вирівнювальних націнок (знижок), дотацій у зв'язку із застосуванням єдиних роздрібних тарифів на електроенергію для кожного із класів споживачів, крім населення, на території України.

Перерахування коштів ЕК за куплену у ДПЕ електроенергію здійснюються кожного банківського дня розрахункового місяця з урахуванням умов пункту 6.3 і зараховується Сторонами як оплата за електричну енергію, куплену ЕК у ДПЕ у цьому місяці з урахуванням умов п.п.6.4 та 6.5 цього договору та окремих рішень Кабінету Міністрів України, у відповідності до п.6.2 договору.

Умовами пункту 6.3 договору встановлено, що 11-го, 21-го та останнього числа розрахункового місяця ДПЕ перевіряє суму, що надійшла на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ДПЕ як оплата ЕК електричної енергії, купленої за першу, другу та третю декаду місяця відповідно. Розмір оплати ЕК за першу декаду визначається шляхом множення 30 % замовленого місячного споживання електроенергії і відповідно за другу декаду - 30 % та за третю декаду - 40 % на прогнозну оптову ринкову ціну, затверджену постановою НКРЕ з урахуванням суми місячного обсягу дотацій для компенсації втрат ЕК від здійснення постачання електричної енергії за регульованим тарифом згідно постанови НКРЕ, що встановлює суму дотацій, а також з урахуванням встановлених НКРЕ вирівнювальних націнок (знижок) для коригування платежу ЕК у зв'язку із застосуванням єдиних роздрібних тарифів на електроенергію для кожного із класів споживачів, крім населення, на території України. В залежності від структури споживання ЕК вказані відсотки можуть бути змінені за домовленістю Сторін. У цьому випадку ЕК надає до ДПЕ письмове підтвердження своєї структури споживання. В разі здійснення корегування замовленого місячного обсягу купівлі електроенергії, розмір оплати за третю декаду визначається відповідно до п. 4.15.1 цього договору (з урахуванням додаткової угоди №4692/01 від 30.04.2008р. до договору).

Відповідно до п.6.4 договору остаточний розрахунок за куплену ЕК в ДПЕ електроенергію в розрахунковому місяці здійснюється ЕК до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, з поточних або інших (крім поточного із спеціальним режимом використання) рахунків ЕК. У цьому випадку ЕК зобов'язана обов'язково вказати призначення платежу.

Строк дії договору встановлено з 01.10.2007р. по 31.12.2007р., разом з цим дія договору автоматично продовжується на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін не заявила письмово про намір розірвати цей договір за один місяць до дати закінчення строку його дії , згідно п.11.6 договору.

Як вбачається з матеріалів справи, у період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах, що ними не заперечується.

Матеріали справи також, містять копії актів прийняття-передавання товарної продукції за січень-грудень 2017р., що підписані сторонами та скріплені печатками підприємств. Згідно даних актів обсяги спожитої відповідачем активної електроенергії наступні: - у січні 2017 року - 58111,503 тис.кВт/год на суму 89417402,36 грн.; - у лютому 2017 року - 52922,004 тис.кВт/год на суму 84493496,76 грн.; - у березні 2017 року - 51083,278 тис.кВт/год на суму 80278115,89 грн.; - у квітні 2017 року - 47242,144 тис.кВт/год на суму 72199464,26 грн.; - у травні 2017 року - 48489,942 тис.кВт/год на суму 76406920,37 грн.; - у червні 2017 року - 51046,292 тис.кВт/год на суму 83458510,70 грн.; - у липні 2017 року - 53590,209 тис.кВт/год на суму 74517752,60 грн.; - у серпні 2017 року - 56545,555 тис.кВт/год на суму 86402417,35 грн.; - у вересні 2017 року - 50461,042 тис.кВт/год на суму 74847445,01 грн.; - у жовтні 2017 року - 53724,753 тис.кВт/год на суму 85229552,80 грн.; - у листопаді 2017 року - 50174,985 тис.кВт/год на суму 73165736,50 грн.; - у грудні 2017 року - 52310,275 тис.кВт/год на суму 81318685,55 грн.

У відповідності до ст.275 Господарського кодексу України врегульовано, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6, 7 ст.276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), згідно ст. 610 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Умовами ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, згідно ст.599 Цивільного кодексу України.

Як правомірно встановлено судом першої інстанції, позивач свої зобов'язання виконав належним чином, поставив відповідачеві за період січень-грудень 2017р. електричної енергії у обсязі 625701,982 тис.кВт/год на загальну суму 961735500,15 грн., а відповідач її прийняв без заперечень, що підтверджується копіями відповідних актів прийняття-передавання електроенергії.

У даному випадку, відповідно до п.6.4 договору встановлено, що остаточний розрахунок за куплену ЕК в ДПЕ електроенергію в розрахунковому місяці здійснюється ЕК до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, з поточних або інших (крім поточного із спеціальним режимом використання) рахунків ЕК. У цьому випадку ЕК зобов'язана обов'язково вказати призначення платежу.

Приймаючи до уваги викладені обставини та означені вище умови оплати, розрахунок відповідачем за отриману електроенергію повинно бути вчинено до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Тобто, остаточний розрахунок повинен бути здійснений не пізніше: - за січень 2017р. - 14.02.2017р.; - за лютий 2017р. - 14.03.2017р.;- за березень 2017р. - 14.04.2017р.; - за квітень 2017р. - 14.05.2017р.; - за травень 2017р. - 14.06.2017р.;- за червень 2017р. - 14.07.2017р.;- за липень 2017р. - 14.08.2017р.;- за серпень 2017р. - 14.09.2017р.;- за вересень 2017р. - 14.10.2017р.;- за жовтень 2017р. - 14.11.2017р.;- за листопад 2017р. - 14.12.2017р.;- за грудень 2017р. - 14.01.2018 р.

Однак, відповідач розрахунки за електроенергію у визначений спірний період здійснив з порушенням строків обумовлених сторонами у договорі.

В матеріалах справи містяться копії довідок про стан взаємних розрахунків між ДП "Енергоринок" та ПрАТ "ДТЕК ПЕМ - Енерговугілля" за електроенергію куповану по договору від 25.09.2007 р. №4260/02 за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р. станом на 31.12.2017р., станом на 31.01.2018 р., розшифровки банківської виписки ДП "Енергоринок" про надходження коштів ПрАТ "ДТЕК ПЕМ - Енерговугілля" згідно договору від 25.09.2007р. №4260/02 за куповану електричну енергію з 01.01.2017р. по 31.12.2017р., за період 01.01.2017р. по 31.01.2018р., відповідачем за електроенергію, що передавалась протягом січня-грудня 2017р., сплачено 290595332,10 грн., залишок несплаченої вартості отриманої електроенергії у січні-грудні 2017р. становить 671140168,05 грн.

При встановленні суми основновного боргу, місцевий суд обгрунтовано не врахував спільне протокольне рішення №20/12282 від 18.12.2017 р., на обумовлену ним суму 26692,31 грн., за відсутності фактичного виділення коштів з державного бюджету за ним.

Інші представлені спільні протокольні рішення суд першої інстанції вірно не взяв до уваги, оскільки, суми, які охоплюються даними спільними протокольними рішеннями, відраховано позивачем при визначенні суми основного боргу.

Доказів, що свідчать про сплату заборгованості в повному обсязі чи частково у період розгляду або до початку розгляду справи не надано.

Таким чином, позивач довів факт виконання обов'язку щодо поставки електроенергії за спірним правочином протягом січня-грудня 2017р., вартістю у вищенаведених розмірах та невиконання відповідачем в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України які передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Причому одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, грошового зобов'язання відповідача перед позивачем у загальній сумі 671140168,05 грн. у встановлені строки, як і на час розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу у повному обсязі.

Прострочення відповідачем грошового зобов'язання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов'язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов'язку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із розрахунку позивача вбачається, що загальна сума інфляційних витрат за прострочення основного зобов'язання становить 35307598,33 грн. (нарахування здійснено за зобов'язанням січня 2017 р. на суму 86524669,72 грн. за період з 01.03.2017р. по 31.12.2017р.; за зобов'язанням лютого 2017р. на суму 79099539,75 грн. за період з 01.04.2017р. по 31.12.2017р.; за зобов'язанням березня 2017р. на суму 56576822,82 грн. за період з 01.05.2017р. по 31.12.2017р.; за зобов'язанням квітня 2017р. на суму 33626938,38 грн. за період з 01.06.2017р. по 31.12.2017р.; за зобов'язанням травня 2017р. на суму 47252739,36грн. за період з 01.07.2017р. по 31.12.2017р.; за зобов'язанням червня 2017р. на суму 71482936,34 грн. за період з 01.08.2017р. по 31.12.2017р.; за зобов'язанням липня 2017р. на суму 42426469,41 грн. за період з 01.09.2017р. по 31.12.2017р.; за зобов'язанням серпня 2017р. на суму 44022870,45 грн. за період з 01.10.2017р. по 31.12.2017р.; за зобов'язанням вересня 2017р. на суму 36331025,17 грн. за період з 01.11.2017р. по 31.12.2017р.; за зобов'язанням жовтня 2017р. на суму 57741529,16 грн. за період з 01.12.2017р. по 31.12.2017р.).

За висновками ч.2 п.3.1 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями) інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, базою для нарахування є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями та яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція.

Перевіривши розрахунок інфляційних витрат, період, правові підстави суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що стягненню підлягає сума - 35272530,60 грн.

Одночасно позивач заявив до стягнення 3% річних у загальній сумі 9207466,52грн. (нарахування здійснено за зобов'язанням січня 2017р. на суму 86524669,72грн. за період з 15.02.2017р. по 31.12.2017р.; за зобов'язанням лютого 2017р. на суму 79099539,75 грн. за період з 15.03.2017р. по 31.12.2017р.; за зобов'язанням березня 2017р. на суму 56576822,82 грн. за період з 15.04.2017р. по 31.12.2017р.; за зобов'язанням квітня 2017р. на суму 33626938,38 грн. за період з 15.05.2017р. по 31.12.2017р.; за зобов'язанням травня 2017р. на суму 47252739,36грн. за період з 15.06.2017р. по 31.12.2017р.; за зобов'язанням червня 2017р. на суму 71482936,34 грн. за період з 15.07.2017р. по 31.12.2017р.; за зобов'язанням липня 2017р. на суму 42426469,41 грн. за період з 15.08.2017р. по 31.12.2017р.; за зобов'язанням серпня 2017р. на суму 44022870,45 грн. за період з 15.09.2017р. по 31.12.2017р.; за зобов'язанням вересня 2017р. на суму 36331025,17 грн. за період з 15.10.2017р. по 31.12.2017р.; за зобов'язанням жовтня 2017р. на суму 57741529,16 грн. за період з 15.11.2017р. по 31.12.2017р.; за зобов'язанням листопада 2017р. на суму 53104378,07 грн. за період з 15.12.2017р. по 31.12.2017р).

Колегія суддів дійшла висновку про правомірність розрахунку та визначення розміру 3% річних у розмірі - 9207466,52 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, п. 7.3.2 договору, у редакції додаткової угоди №4692/01 від 30.04.2008 р. до нього, визначено, що в разі несплати ЕК за куплену в ДПЕ електроенергію у терміни, встановлені п. 6.4 цього договору, з 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, ДПЕ має право нараховувати пеню ЕК у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє не день прострочення) за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягнути штраф у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу.

За розрахунком позивача загальна сума пені за прострочення основного зобов'язання становить 59068210,62 грн. (нарахування здійснено, з урахуванням подвійної облікової ставки Національного Банку України, за зобов'язанням січня 2017р. на суму 86524669,72грн. за період з 20.02.2017р. по 19.08.2017р.; за зобов'язанням лютого 2017р. на суму 79099539,75 грн. за період з 20.03.2017р. по 19.09.2017р.; за зобов'язанням березня 2017р. на суму 56576822,82 грн. за період з 20.04.2017р. по 19.10.2017р.; за зобов'язанням квітня 2017р. на суму 33626938,38 грн. за період з 20.05.2017р. по 19.11.2017р.; за зобов'язанням травня 2017р. на суму 47252739,36грн. за період з 20.06.2017р. по 19.12.2017р.; за зобов'язанням червня 2017р. на суму 71482936,34 грн. за період з 20.07.2017р. по 31.12.2017р.; за зобов'язанням липня 2017р. на суму 42426469,41 грн. за період з 20.08.2017р. по 31.12.2017р.; за зобов'язанням серпня 2017р. на суму 44022870,45 грн. за період з 20.09.2017р. по 31.12.2017р.; за зобов'язанням вересня 2017р. на суму 36331025,17 грн. за період з 20.10.2017р. по 31.12.2017р.; за зобов'язанням жовтня 2017р. на суму 57741529,16 грн. за період з 20.11.2017р. по 31.12.2017р.; за зобов'язанням листопада 2017р. на суму 53104378,07 грн. за період з 20.12.2017р. по 31.12.2017р).

Керуючись нормами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6 ст.232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За змістом п.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Дослідивши матеріали справи в цій частині колегія суддів дійшла висновку про правомірність нарахування пені у сумі 59068209,84 грн.

Разом з тим, позивачем до стягнення заявлено штраф у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу у загальній сумі 555085,54 грн. (розрахований за прострочення виконання грошових зобов'язань понад тридцять днів: у січні 2017р. від суми простроченого платежу в розмірі 86524669,72 грн.; у лютому 2017р. від суми простроченого платежу в розмірі 79099539,75 грн.; у березні 2017р. від суми простроченого платежу в розмірі 56576822,82 грн.; у квітні 2017р. від суми простроченого платежу в розмірі 33626938,38 грн.; у травні 2017р. від суми простроченого платежу в розмірі 47252739,36 грн.; у червні 2017р. від суми простроченого платежу в розмірі 71482936,34 грн.; у липні 2017р. від суми простроченого платежу в розмірі 42426469,41 грн.; у серпні 2017р. від суми простроченого платежу в розмірі 44022870,45 грн.; у вересні 2017р. від суми простроченого платежу в розмірі 36331025,17 грн.; у жовтні 2017р. від суми простроченого платежу в розмірі 57741529,16 грн.).

Перевіривши розрахунок позовних вимог та наявність підстав для застосування даного виду відповідальності, суд судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо їх правомірності, правильного визначення бази для нарахування та кінцевого їх розміру.

Відповідач також, посилався на наявність підстав для звільнення від відповідальності у вигляді штрафу та пені, у зв'язку з настанням обставин непереборної сили (форс-мажор), які, за твердженнями Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ - Енерговугілля", безпосередньо вплинули на викання відповідачем зобов'язань за договором.

Вказував, що сертифікати Торгово-промислової палати України вих.№1927/05-4 від 17.07.2014р., №2124 (вих.№5931/05-4) від 10.12.2014р. про форс-мажорні обставини підтверджують події на території Донецької області як форс-мажорні обставини, передбачені договором №4260/02 від 25.09.2007р. Початок дії форс-мажорних обставин - 14.04.2014р. Дату закінчення терміну дії форс-мажорних обставин на момент видачі цього сертифікату встановити неможливо.

У розділі 9 договору "Форс-мажор" визначено, що при настанні обставин форс-мажору сторони звільняються від виконання зобов'язань за цим договором на термін дії форс-мажорних обставин і усунення їх наслідків.

За загальним правилом обов'язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов'язання є вина особи, яка його порушила, згідно ч.1 ст.614 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Приписами ст. 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У п.1 ч.1 ст.263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

За змістом ч.2 ст.218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності, згідно ч.2 ст.218 Господарського кодексу України.

Таким чином, для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання згідно зі ст.617 Цивільного кодексу України, ст.218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв'язок між цими обставинами і понесеними збитками.

Така позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 10.06.2015р. у справі №904/6463/14/3-216гс15.

Окрім того, повинен бути наявним елемент неможливості переборення особою перешкоди або її наслідків (альтернативне виконання). Відтак, для звільнення від відповідальності сторона також повинна довести неможливість альтернативного виконання зобов'язання.

У даному випадку, позивач за умовами укладеного договору здійснює продаж електричної енергії відповідачу з дотриманням та у межах договору між членами оптового ринку електроенергії України.

Кореспондуючим обов'язком відповідача, як електроенергетичної компанії, за приписами спірного правочину, є закупівля електроенергії та здійснення її оплати відповідно до умов цього договору. При цьому останнє належним чином відповідачем не виконано.

Уз матеріалів справи вбачається, що листом №28/3671 від 31.07.2014 р. відповідач звернувся до позивача з повідомленням про настання обставин непереборної сили (форс-мажор) з 14.04.2014 р., які унеможливлюють виконання зобов'язань Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ - Енерговугілля", за договором №4260/02 від 25.09.2007 р.

Доказів повної неможливості здійснення відповідачем господарської діяльності не надано.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 29.01.2018р. місцезнаходження відповідача на підконтрольній території України є м.Краматорськ Донецької області.

Відповідач не надав доказів вжиття ним усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання, не висловив відмови від замовленого у 2017 р. обсягу електроенергії за наявності форс-мажорних обставин зі дня отримання сертифікатів у їх підтвердження та продовжив закупівлю.

Таким чином, проведення антитерористичної операції на території Донецької області та пов'язані із цим несприятливі наслідки не обумовлюють неможливість відповідача здійснювати господарську діяльність, не мають ознак надзвичайності чи невідворотності для виконання обов'язку за укладеним правочином, не перебувають у причинному зв'язку із несплатою грошей за договором №4260/02 від 25.09.2007р. у визначені ним строки, у межах цих спірних правовідносин.

У відзиві №б/н б/д відповідач просив застосувати приписи Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово - комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" до спірних правовідносин.

Дослідивши матеріали справи в цій частині, виходячи з визначень Закону України "Про теплопостачання", "Про елекротенергетику", ст.275 Господарського кодексу України та мети і сфери застосування Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси", суд апеляційної інстанції дійшов висновку , що додержання суб'єктного складу, яким є наявність обох означених у Законі учасників, а саме суб'єкт, як енергопостачальна компанія, діяльність якої пов'язана з постачанням безпосередньо самої енергії, як різновиду товару, що виробляється, виходячи з її властивості, у результаті перетворення енергетичних ресурсів/джерела енергії, та суб'єкт, якому встановлені обмеження в силу приведеного Закону, як підприємство - виконавець/виробник житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги громадянам у районі проведення антитерористичної операції.

З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських фармувань № від 29.01.2018р. вбачається, що видом діяльності Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ - Енерговугілля" є розподілення електроенергії, торгівля електроенергією, будівництво споруд електропостачання та телокомунікацій.

Державне підприємство "Енергоринок" є підприємством, предметом діяльності якого, зокрема, визначено купівля електричної енергії у виробників, потужність чи обсяг відпуску яких більші ніж граничні показники (крім електричної енергії, виробленої на теплоелектроцентралях, що входять до складу енергопостачальників, для споживання на території здійснення ліцензованої діяльності), а також у суб'єктів підприємницької діяльності, які є власниками електричної енергії, виробленої з давальницької сировини; купівля в учасників оптового ринку електричної енергії електроенергії, отриманої ними за угодами на її імпорт; оптове постачання електричної енергії.

Виходячи з умов договору №4260/02 від 25.09.2007 р. поряд із згаданими нормами чинного законодавства, останній укладено між Державним підприємством "Енергоринок" та Приватним акціонерним товариством "ДТЕК ПЕМ - Енерговугілля" як учасниками (членами) оптового ринку електроенергії України задля здійснення ліцензованої діяльності відповідача. За видом господарської діяльності та результатом її здійснення, Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ПЕМ - Енерговугілля" є, зокрема, у межах спірного питання, енергопостачальною компанією.

Тобто, спірними є правовідносини між двома підприємствами - енергопостачальниками.

Отже, відповідач не є суб'єктом у розумінні приведених приписів чинного Закону України, якому обмежено відповідальність.

Таким чином суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що твердження відповідача у цій частині є необгрунтованими.

За виключенням складової застосування означеного Закону №85-VІІІ від 13.01.2015р., вбачається, що останній не може бути підставою для обмеження у спірних господарських правовідносин між позивачем та відповідачем нарахування та стягнення пені, та інших штрафних санкцій.

Місцевим судом обгрунтовано не прийнято заперечення відповідача стосовно необхідності застосування норм Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" №85-VІІІ від 13.01.2015р., у даному випадку.

Щодо клопотання відповідача №б/н від 23.03.2018р., в якому останній просив суд зменшити розмір штрафу та пені на 99% від заявленого позивачем судова колегія зазначає наступне.

Частиною 2 ст.233 Господарського кодексу України унормовано, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Судом першої інстанції обґрунтовано прийнято ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України, якою встановлено загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов'язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора. Проте, частина 3 ст.551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем було порушено господарське зобов'язання, наслідки чого передбачені п.7.3.2 договору, а саме застосування позивачем пені та штрафу стосовно відповідача.

Розмір пені, на стягненні якого наполягає позивач, визначений останнім у загальній сумі 59068210,62 грн., штраф у розмірі 555085,54 грн.

Перевіривши розмір пені, заявленої до стягнення, період, правові підстави суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що розмір пені не відповідає фактичним обставинам справи, а отже стягненню підлягає - 59068209,84 грн.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо".

Дослідивши матеріали справи в цій частині, оцінивши надані сторонами докази, враховуючи період, за який виник борг (січень-грудень 2017р.), час прострочення, часткове погашення суми основного боргу, специфіку спірних правовідносин сторін, поряд із загальним розміром нарахованих сум у відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України, враховуючи положення ст.129 Конституції України, та, що винятковість обставин є оціночним поняттям, господарський суд Донецької області дійшов правомірного висновку про наявність обставин, які є підставою для зменшення розміру суми пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, а саме до 5906820,98 грн.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо прийняття доводів відповідача у цій частині. У зв'язку із чим заперечення позивача щодо цього обґрунтовано відхилено.

Клопотання відповідача №б/н від 23.03.2018р. щодо зменшення пені обґрунтовано частково задоволено.

Щодо зменшення розміру нарахованого позивачем штрафу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу на 99% обґрунтовано відмовлено.

Отже, позовні вимоги Державного підприємства "Енергоринок" у частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ - Енерговугілля" штрафу, 3% річних підлягають задоволенню у повному обсязі, у сумі визначеній позивачем, інфляційні витрати та пеня - частково, у сумі встановленій судом, а саме 3% річних - 9207466,52грн., штраф - 555085,54 грн., пеня - 5906820,98грн., інфляційні витрати - 35272530,60 грн.

Наведені в апеляційній скарзі відповідача обставин є наслідком господарської діяльності останнього, його власного комерційного розрахунку та ризику на які останній міг і повинен був розраховувати з урахуванням обставин, що настали або могли настати.

Витрати по сплаті судового збору розподіляються відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України (в новій редакції).

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що введена в дію 15.12.2017р.), Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ - Енерговугілля", м. Краматорськ, Донецька область, на рішення господарського суду Донецької області від 02.05.2018 року у справі №905/183/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 02.05.2018 року у справі №905/183/18 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Скаржника - Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ - Енерговугілля», м. Краматорськ, Донецька область.

Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного суду через Донецький апеляційний господарський суд (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України) протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 17.08.2018р.

Головуючий суддя - доповідач: Л. Ф. Чернота

Судді: О.О.Радіонова

Д. О. Попков