ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.08.2018 Справа № 908/1638/18

м. Запоріжжя

Суддя Господарського суду Запорізької області Горохов Ігор Сергійович, розглянувши заяву про видачу судового наказу № 23593 від 10.08.2018

за заявою ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торгово промислова компанія «Омега - Автопоставка» (62495, Харківська область, Харківський район, смт Васищеве, вул. Промислова, 1; ідентифікаційний код 33010822)

до боржника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Мітрон» (69026, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 41116951)

про стягнення коштів

Встановив, що необхідно відмовити у видачі судового наказу виходячи з наступного.

До господарського суду Запорізької області 20.08.2018 від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торгово промислова компанія «Омега - Автопоставка», Харківська область, Харківський район, смт Васищеве в порядку ст. ст. 147-151 Господарського процесуального кодексу України, надійшла заява про видачу судового наказу. Боржником зазначено ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Мітрон», м. Запоріжжя (ідентифікаційний код 41116951).

В обґрунтування заявлених вимог, заявник посилається на порушення відповідачем зобовязань за договором поставки товару № 032807-17 від 29.08.2017, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 14 477,40 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Частиною 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ст. 76 -78 Господарського процесуального кодексу України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Так, вимоги заявника ґрунтуються на укладеному між сторонами договорі поставки товару № 032807-17 від 29.08.2017. Однак, при дослідженні матеріалів заяви про видачу судового наказу встановлено, що ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торгово - промислова компанія «Омега - Автопоставка» не долучено до заяви видаткової накладної № ХВ-0195273 від 31.01.2018, на підтвердження поставки товару ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Мітрон» на суму 11 837,76 грн. З поданих до заяви матеріалів вбачається, що до зави двічі додано видаткову накладну № ХВ-0273486 від 09.02.2018 на суму 3 205,68 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заяву подано з порушенням вимог ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

За правилами ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

З огляду на викладене, слід відмовити у видачі судового наказу про стягнення 14 477,40 грн. боргу, оскільки документально не підтверджена поставка товару за видатковою накладною № ХВ-0195273 від 31.01.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 20, 150 - 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торгово промислова компанія «Омега - Автопоставка», Харківська область, Харківський район, смт Васищеве у видачі судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Мітрон», м. Запоріжжя заборгованість у розмірі 14 477,40 грн.

Відповідно до ст. 235, п. 1 ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу XI Перехідних положень ГПК України ухвала суду набрала законної сили 22.08.2018 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя І.С. Горохов