ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.08.2018

Справа № 910/5045/18

Господарський суд міста Києва у складі: судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Коваленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи №910/5045/18

За позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-СПК»

про стягнення 2692941,09 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: не з’явились;

від відповідача: не з’явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-СПК» (далі – відповідач) про стягнення 3054306,04 грн. за кредитним договором №206/ЮКЛ-16 від 12.10.2016, з яких: 2540000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 237644,27 грн. - заборгованість по процентам, 269718,58 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та 6943,19 грн. – пеня за несвоєчасну сплату процентів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем надано відповідачу кредит по договору №206/ЮКЛ-16 від 12.10.2016, втім відповідачем у встановлений строк кредит не повернутий в повному обсязі і не сплачені проценти за користування грошовими коштами, у зв’язку з чим виник борг на який нараховано пеню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.05.2018 відкрито провадження у справі №910/5045/18, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2018 підготовче засідання призначено на 24.07.2018 та відповідно до вимог ст. 177 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

23.07.2018, через відділ діловодства суду, від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту в розмірі 2082785,51 грн.; заборгованість по процентам в розмірі 134287,55 грн.; пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 462288,71 грн. та пеню за несвоєчасну сплату процентів в сумі 13579,32 грн., що в загальному розмірі складає 2692941,09 грн.

В судовому засідання 24.07.2018 судом, у відповідності до ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, постановлено прийняти заяву позивача, яка за своїм змістом є заявою про зменшення розміру позовних вимог, та визначено, що новою ціною позову є стягнення 2692941,09 грн., з яких 2082785,51 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 134287,55 грн. прострочена заборгованість по процентам; 462288,71 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту та 13579,32 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів, про що свідчить протокол судового засіданні від 24.07.2018.

Також в судовому засіданні 24.07.2018, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд, у відповідності до ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 31.07.2018.

В судовому засіданні 31.07.2018 суд, у відповідності до вимог ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, постановив відкласти розгляд справи по суті на 14.08.2018.

Сторони в судове засідання 14.08.2018 не з'явилися, хоча про час, дату та місце розгляду справи по суті були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи зворотні поштові повідомлення про вручення поштового відправлення, з відмітками про отримання та протокол судового засідання від 31.07.2018.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відтак, враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про судове засідання для розгляду справи по суті і не повідомили суд про причини неявки, суд на місці постановив розгляд справи по суті проводити за їх відсутності.

При цьому, судом також було враховано, що за приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Отже, сторони не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалою про дату, час та місце розгляду справи у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ч.3 ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового розгляду 14.08.2018 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч. 4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

В нарадчій кімнаті 14.08.2018 судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.10.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Глобус» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО-СПК» (позичальник) був укладений Кредитний договір №206/ЮКЛ-16 на відкриття відновлювальної кредитної лінії (в національній валюті), відповідно умов якого банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти в межах ліміту кредитування в сумі 10430000 грн. для поповнення обігових коштів для ведення статутної діяльності зі строком кредитування з 12.10.2016 по 01.02.2018 включно та процентною ставкою 24% (п. 1.1 договору, в редакції додаткового договору №206/ЮКЛ-16/3 від 12.09.2017).

Видача кредитних коштів в межах кредитної лінії здійснюється окремими частинами. Підставою для видачі кожного окремого траншу є заява позичальника. Для обліку строкової заборгованості позичальника за кредитом банк відкриває позичальнику кредитний рахунок №204 в ПАТ «КБ «Глобус» код банку в системі електронних платежів (МФО) 380526 (п.п.2.1, 2.2 договору).

Умовами п. 2.3 договору сторони погодили, що надання кожного траншу здійснюється шляхом перерахування коштів з кредитного рахунку на поточний рахунок позичальника або шляхом оплати з кредитного рахунку розрахункових документів позичальника.

Плата за користування кредитом у вигляді 24 процентів нараховується за період з дня надання кредиту до дня його повернення на суму фактичної заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році (п. 4.2 договору).

Нарахування Банком процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно у один з чотирьох останніх календарних днів (як правило, 28 числа кожного місяця) за період з 28 числа минулого місяця по 27 число поточного місяця (включно) та у день остаточного повернення кредиту (п. 4.3 договору).

Порядок сплати процентів, передбачений п. 4.4 кредитного договору, зокрема, проценти за користування кредитною лінією сплачуються щомісячно в строк по 10 число включно кожного місяця наступного за місяцем їх нарахування на рахунок позичальника.

При цьому, згідно р. 6 договору позичальник зобов’язався своєчасно повернути кредит відповідно до умов договору та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та комісії, у порядку передбаченому договором.

Як свідчать наявні в матеріалах справи банківські виписки по рахунку відповідача, відкритого в межах кредитного договору, позивач належним чином виконав зобов'язання, передбачені кредитним договором, з урахуванням договорів про внесення змін, в частині надання відповідачу кредитних коштів, що не спростовано відповідачем під час розгляду справи.

Про належне виконання банком своїх зобов'язань свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору щодо надання кредитних послуг.

Натомість відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов'язання, не сплачував своєчасно платежі в рахунок погашення кредиту та нараховані по ньому проценти, у зв’язку з чим виникла заборгованість по кредиту в сумі 2082785,51 грн. та процентам в сумі 134287,55 грн.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є кредитним договором, а статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відтак, враховуючи, що факт виконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов'язань в частині повернення кредиту та сплати нарахованих процентів підтверджений належними та допустимими доказами у справі та не спростований відповідачем суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредиту в сумі 2082785,51 грн. та заборгованості по процентам в сумі 134287,55 грн.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності, зокрема, сплати пені.

Пунктом 8.1 кредитного договору сторони встановили, що у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та/або комісій від 1 (одного) до 30 (тридцяти) календарних днів включно, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

Відтак, оскільки відповідач своїх зобов'язань по сплаті кредиту та процентів за користування кредитом в повному обсязі не виконав, на підставі наведених вище норм чинного законодавства та п. 8.1 кредитного договору позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня за несвоєчасне повернення кредиту за період з 02.02.2018 по 19.07.20018, з урахуванням часткових оплат, у розмірі 462288,71 грн. та пеня за несвоєчасне погашення процентів за період з 28.02.2018 по 19.07.2018, з урахуванням часткових оплат, в сумі 13579,32 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, тому вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт надання позивачем відповідачеві кредиту та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов’язань в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені судом та відповідають вимогам ст. ст. 76-79 ГПК України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 202, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-СПК» про стягнення 2692941,09 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-СПК» (04114, м.Київ, вул. Полупанова, 21, ідентифікаційний код 34804039) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» (04073, м. Київ, Куренівський провулок, 19/5; ідентифікаційний код 35591059) заборгованість по кредиту в сумі 2082785 (два мільйони вісімдесят дві тисячі сімсот вісімдесят п’ять) грн. 51 коп., заборгованість по процентам в сумі 134287 (сто тридцять чотири тисячі двісті вісімдесят сім) грн. 55 коп., пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 462288 (чотириста шістдесят дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн. 71 коп., пеню за несвоєчасну сплату процентів в сумі 13579 (тринадцять тисяч п’ятсот сімдесят дев’ять) грн. 32 коп. та судовий збір у розмірі 40394 (сорок тисяч триста дев’яносто чотири) грн. 12 коп.

3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 16.08.2018.

Суддя                                                             Т.В.Васильченко