ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.08.2018 Справа № 905/871/18

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод», м. Дружківка

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Донмашкомплект», м. Курахове

предмет позову: стягнення 201 095,20грн.

підстави позову: часткова не сплата відповідачем грошових коштів за отриманий товар

Суддя Матюхін В.І.

Секретар судового засідання Гайдар М.А.

Представники:

позивача: не зявився;

відповідача: не зявився.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод» звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донмашкомплект» про стягнення 201 095,20грн. заборгованості за поставлений у травні 2015 року товар.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що:

- в середині травня 2015 року за усною домовленістю з відповідачем йому був поставлений (переданий) товар на загальну суму 551 691,50 грн., а саме 13 травня 2015р. за видатковою накладною № 000261 на суму 551 263,82 грн. і 18 травня 2015р. за актом приймання-передачі продукції №18-05/2 від 18.05.2015р. на суму 427,68 грн.;

- для оплати поставленого товару були виставлені рахунки-фактури № НОМЕР_1 від 13 травня 2015р. на суму 551 263,82 грн. і № НОМЕР_2 від 18 травня 2015р. на суму 427,68 грн., які відповідачем у повному обсязі оплачені не були заборгованість становить 201 095,20грн.

Позивач вважає, що між сторонами виникли правовідносини щодо поставки товару, оплату за який відповідач мав здійснити відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України після прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Позивач у підготовчому засіданні підтримав позивні вимоги.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не заперечив проти позовних вимог, не скористався своїм правом на участь у підготовчому і судовому засіданні, відзив на позов у встановлений судом строк без поважних причин не надав, у звязку з чим господарським судом справа на підставі ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України розглянута за наявними у ній матеріалами.

Ухвалою від 26.07.2018 підготовче провадження було закрите і справу призначено до судового розгляду по суті. на 13.08.2018 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача у відкритому підготовчому засіданні, господарський суд встановив:

За усною домовленістю між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Донмашкомплект» позивач в травні 2015 року передав відповідачеві товарно-матеріальні цінності, у тому числі за видатковою накладною № 000261 передана сталь листова на суму 551 263,82 грн. і за актом приймання-передачі продукції №18-05/2 від 18.05.2015р. передана деревяна упаковка на суму 427,68 грн.

Досягнута між сторонами домовленість є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфу 3 глави 54 Цивільного кодексу України, параграфу 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно ч.1 ст.266 Господарського кодексу України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Як зазначено в ст.267 Господарського кодексу України договір поставки може бути укладений на один рік, на строк більше одного року (довгостроковий договір) або на інший строк, визначений угодою сторін. Якщо в договорі строк його дії не визначений, він вважається укладеним на один рік. Строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно ст.664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Як встановлено ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Приписами ч.4 ст.632 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Відповідно до п.1 ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Для оплати товару за твердженням позивача відповідачеві були передані рахунки-фактури № НОМЕР_1 від 13 травня 2015р. на суму 551 263,82 грн. і № НОМЕР_2 від 18 травня 2015р. на суму 427,68 грн. Також в середині 2017 року позивачем була виставлена вимога №03/02-101 від 23.08.2017р., що підтверджено квитанцією від 23.08.2017р., копія якої долучена до матеріалів справи.

З огляду на те, що позивачем не були надані суду докази передачі відповідачеві вищезазначених рахунків-фактур, суд вважає, що відповідач мав розрахуватись з позивачем за отриманий товар відповідно до вимог ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, тобто не пізніше 04.09.2017 року. При цьому судом враховано, що пробіг пошти в межах України складає 3-5 днів.

Доказів оплати отриманого від позивача товару у повному обсязі відповідачем суду не надано. За даними позивача, не спростованими відповідачем, на час його звернення з позовом до суду рахувалась заборгованість у сумі 201 095,20грн. Під час розгляду справи відповідачем не було здійснено ніяких перерахувань.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем на час розгляду становить 201 095,20грн.

За таких обставин господарський суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати в межах, встановлених законодавством, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.526, 530, 612, 632, 691, 692 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.193 Господарського кодексу України і керуючись ст.ст.210, 233, 238, 241, п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Донмашкомплект» (85612, Донецька обл., Мар'їнський район, місто Курахове, вул. Плеханова, будинок 2 А, код ЄДРЮОФОПГФ 39040559) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод» (84205, Донецька обл., м. Дружківка, вул. Соборна, 7, код ЄДРЮОФОПГФ 37696092) 201 095,20грн. основного боргу, 3 016,43 грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у порядку, передбаченому п.17.5 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення (складення повного судового рішення).

Інформацію по справі що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://dn.arbitr.gov.ua.

Повний текст судового рішення складено 14.08.2018р.

Суддя В.І. Матюхін