ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2018 р. м. ХарківСправа № 922/1314/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Помпа К.І.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Тайм Агро», 16544, Чернігівська область, Бахмацький район, с. Курінь, вул. Ватутіна, 64, код ЄДРПОУ 40940223;

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроліга Транс», 61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 65, офіс 325, ;

про стягнення боргу за договором № 06/06 безвідсоткової цільової позики від 06.06.2017 у розмірі 840123, 28 грн.

за участю представників учасників справи:

позивача не зявився.

відповідача не зявився.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Тайм Агро» звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро ліга Транс» про стягнення з останнього 750000, 00 грн. боргу за договором безпроцентної цільової позики № 06/06 від 06.06.2017, 18123, 28 грн. в рахунок відшкодування 3% річних, 72000, 00 грн. в рахунок відшкодування інфляційних витрат.

В обґрунтування позову зазначив, що 06.06.2017 між сторонами укладено договір № 06/06 безвідсоткової цільової позики, відповідно до якого позикодавець зобовязується надати позичальнику безпроцентну цільову позику, а останній зобовязується використати її за цільовим призначенням і повернути позику у визначений договором строк. Сума позики за договором становить 800000, 00 грн., яку позикодавець зобовязаний надати на строк до 06.07.2017. Мета надання позики фінансова підтримка поточної діяльності підприємства. Позичальник зобовязаний повернути суму позики протягом 10 банківських днів по закінченню строку, вказаного в п. 5 договору (06.07.2017). Позивач на виконання умов договору платіжним дорученням № 7 від 07.06.2017 перерахував на рахунок відповідача 750000, 00 грн. безпроцентної цільової позики. Кінцевий строк повернення позики 20.07.2017, однак відповідач у визначений строк суму позики не повернув. На електронну адресу відповідача був направлений лист нагадування № 13/07 про повернення позики в сумі 750000, 00 грн., проте відповідь на лист надана не була та позика не повернута. У звязку з чим, за прострочення повернення позики позивач нарахував відповідачу 3 % річних за період з 21.07.2017 по 10.05.2018 у розмірі 18123, 28 грн. та індекс інфляції за період серпень 2017 квітень 2018 року у розмірі 72000, 00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.06.2018.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.06.2018 відкладено підготовче засідання на 16.07.2018.

Приймаючи до уваги, що під час підготовчого засідання судом вирішено всі питання та вчинено всі дії, зазначені у ч. 2 ст. 182 ГПК України, протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 16.07.2018, на підставі ч. 2 ст. 185 ГПК України закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 20.07.2018.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 20.07.2018 відкладено розгляд справи на 07.08.2018.

Позивач в призначене судове засідання не зявився, явку свого повноважного представника не забезпечив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, разом з тим повноважний представник позивача надав до суду заяву (вх. № 20383 від 16.07.2018) про проведення судового засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроліга Транс» 750000, 00 грн. боргу за договором безпроцентної цільової позики № 06/06 від 06.06.2017, 18123, 28 грн. в рахунок відшкодування 3% річних, 72000, 00 грн. в рахунок відшкодування інфляційних витрат.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення ухвал суду за його юридичною адресою: 61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 65, офіс 325, які останній отримував, про що свідчать долучені до матеріалів справи поштові повідомлення про вручення ухвал суду, явку свого повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про причини своєї неявки не повідомив, обґрунтованого відзиву на позовну заяву у строк встановлений ухвалою суду від 21.05.2018, яку ним було отримано 25.06.2018 року, не надав, будь-яких заяв та клопотань по справі не надіслав.

З огляду на неявку відповідача та не подання ним відзиву на позов у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України. Крім того, згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представників учасників справи за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

06.06.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Тайм Агро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроліга Транс» укладено договір № 06/06 безвідсоткової цільової позики, відповідно до якого позикодавець зобовязується надати позичальнику безпроцентну цільову позику, а останній зобовязується використати її за цільовим призначенням і повернути позику у визначений договором строк.

Згідно з п. 13 договору цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і є дійсним до моменту його остаточного виконання, проте, у будь якому випадку до 06.07.2017.

Відповідно до п. 2 договору мета надання позики позичальнику: фінансова підтримка поточної діяльності підприємства.

Згідно з п. 4 договору сума позики становить 800000, 00 грн.

Відповідно до п. 5 договору позикодавець зобовязаний надати позику на строк до 06.07.2017. Позика надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позичальника, вказаний у реквізитах.

Так, на виконання умов договору позивач платіжним дорученням № 7 від 07.06.2017 перерахував на рахунок відповідача 750000, 00 грн. безпроцентної цільової позики (арк. справи 14).

Відповідно до п. 7 договору по закінчення строку, вказаного в п. 5 договору, позичальник зобовязується протягом 10 банківських днів повернути суму позики.

Згідно з п. 8 договору позика повертається у готівковій формі шляхом видачі грошових коштів з каси позичальника або іншім шляхом, не забороненим законодавством України.

Позивач вказує, що позичальник умови договору не виконав, суму позики у строк встановлений п. 7 договору не повернув, у звязку з чим на електронну адресу останнього було направлено лист нагадування № 13/07 про повернення позики в сумі 750000, 00 грн. (арк. справи 15).

Відповідно до п. 12 договору позичальник зобовязаний протягом трьох банківських днів з дня одержання вимоги позикодавця погасити борг повністю.

Разом з тим, позивач наголошує, що до теперішнього часу борг за договором безвідсоткової цільової позики не повернутий, на підставі чого, за прострочення повернення позики позивач нарахував відповідачу 3 % річних за період з 21.07.2017 по 10.05.2018 у розмірі 18123, 28 грн. та індекс інфляції за період серпень 2017 квітень 2018 року у розмірі 72000, 00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Суд зазначає, що за своєю правовою природою договір № 06/06 безвідсоткової цільової позики від 06.06.2017 є договором позики, за яким одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України субєкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за договором № 06/06 безвідсоткової цільової позики виконав, а саме: платіжним дорученням № 7 від 07.06.2017 перерахував на рахунок відповідача 750000, 00 грн. безпроцентної цільової позики (арк. справи 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 7 договору передбачено, що по закінчення строку, вказаного в п. 5 договору, позичальник зобовязується протягом 10 банківських днів повернути суму позики.

З огляду на викладене, строк повернення відповідачем безвідсоткової цільової позики у сумі 750000, 00 грн. настав 20.07.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В свою чергу, в порушення ст. 73-74 ГПК України, відповідач не надав суду жодних доказів щодо протилежного чи доказів, які б спростовували наявність заборгованості перед позивачем, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, у звязку з чим, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не виконано грошового зобовязання згідно договору № 06/06 безвідсоткової цільової позики від 06.06.2017 щодо повернення безвідсоткової цільової позики у сумі 750000, 00 грн., а відтак, з огляду на те, що строк повернення безвідсоткової цільової позики у сумі 750000, 00 грн. настав 20.07.2017, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми основної заборгованості є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних за період з 21.07.2017 по 10.05.2018 у розмірі 18123, 28 грн. та індексу інфляції за період серпень 2017 квітень 2018 року у розмірі 72000, 00 грн., суд керується положеннями ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних за період з 21.07.2017 по 10.05.2018 у розмірі 18123, 28 грн. та індексу інфляції за період серпень 2017 квітень 2018 року у розмірі 72000, 00 грн. (арк. справи 11) на предмет відповідності вимогам чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних за період з 21.07.2017 по 10.05.2018 у розмірі 18123, 28 грн. та індексу інфляції за період серпень 2017 квітень 2018 року у розмірі 72000, 00 грн. є обґрунтованими, правомірними та правильно розрахованими.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у розмірі 12601, 85 грн. покладається на відповідача.

Що стосується відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 12000, 00 грн. суд виходить з того, що згідно п. 2 ч. 2 ст. 126 ГПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

30.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Тайм Агро» та адвокатом ОСОБА_1 укладено договір про правову допомогу, відповідно до умов якого виконавець зобовязується надати замовнику консультаційні та юридичні послуги в органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкувань, а також в господарських судах України щодо захисту інтересів останнього в господарській справі за позовом ТОВ «Євро-Тайм Агро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроліга Транс» про стягнення боргу за договором безвідсоткової цільової позики (арк. справи 17).

Відповідно до п. 4.1 договору за послуги зазначені 1.1 цього договору замовник сплачує виконавцю винагороду в розмірі 12000, 00 грн., які замовник виплачує виконавцю протягом двох днів з моменту підписання цього договору.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що замовник здійснює оплату за цим договором в безготівковому порядку або готівкою на рахунок виконавця.

Згідно з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, адвокат ОСОБА_1 надав Товариству з обмеженою відповідальністю «Євро-Тайм Агро» юридичні послуги відповідно до договору про правову допомогу від 30.03.2018, а саме: усні та письмові консультації з юридичних питань 1400, 00 грн., вивчення документів, що стосуються спору 1400, 00 грн., дослідження судової практики та формування правової позиції у справі 2800, 00 грн., підготовка і подання до суду позовної заяви, розрахунку сум, що стягуються 6050, 00 грн., участь в судових засіданнях 350, 00 грн., що разом складають 12000, 00 грн. (арк. справи 23).

Відповідно до платіжного доручення № НОМЕР_1 від 02.04.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Тайм Агро» перерахувало на користь адвоката ОСОБА_1 12000, 00 грн. з призначенням платежу оплата за послуги згідно рах. № 2 від 30.03.2018 (арк. справи 13).

Враховуючи вищевикладене, виходячи з положення ч. 2 ст. 126 ГПК України, беручи до уваги умови договору про правову допомогу від 30.03.2018, витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 12000, 00 грн. підлягають покладенню на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11, 13, 14, 41-46, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агроліга Транс (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 65, офіс 325, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Євро-Тайм Агро (16544, Чернігівська область, Бахмацький район, с. Курінь, вул. Ватутіна, 64, код ЄДРПОУ 40940223) 750000, 00 грн. боргу за договором безпроцентної цільової позики № 06/06 від 060.06.2017, 18123, 28 грн. в рахунок відшкодування трьох процентів річних, 72000, 00 грн. в рахунок відшкодування індексу інфляції, судовий збір у розмірі 12601, 84 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 12000, 00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено та підписано 09.08.2018.

Суддя ОСОБА_2