ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року м. Черкаси справа № 925/118/18

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., за участю секретаря судового засідання Кадухи Н.В., прокурора відділу прокуратури Черкаської області Бутар В.С., представників сторін: позивача - Житнікової Т.А. за довіреністю, відповідача-1 - Марущак С.О. за довіреністю, відповідача-2 - Галіцької І.Є. за довіреністю, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянув справу за позовом заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської міської ради до Департамента економіки та розвитку Черкаської міської ради, Благодійного фонду «Дахнівська Січ» про визнання недійсним договору оренди та повернення нерухомого комунального майна.

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури (далі - прокурор), в інтересах держави в особі Черкаської міської ради (далі - позивач) звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради (далі - відповідач-1), Благодійного фонду "Дахнівська січ" (далі - відповідач-2), в якому просив:

визнати недійсним укладений між відповідачем-1 та відповідачем-2, договір № 1762 від 29.01.2016 року оренди комплексу будівель і споруд загальною площею 6068,90 кв. м., які знаходяться за адресою: с. Свидівок, вул. Дахнівська, 36, Черкаського району Черкаської області;

зобов'язати відповідача-2 повернути відповідачу-1 нерухоме майно, яке є об'єктом оренди, - комплекс будівель і споруд, що знаходяться за адресою: с. Свидівок, вул. Дахнівська, 36, Черкаського району Черкаської обл., а саме: будинок для відпочинку (літ. Е-1, е) загальною площею 119,90 кв. м., будинок для відпочинку (літ. І-1, і) загальною площею 124,40 кв. м., будинок для відпочинку (літ. К-1, к) загальною площею 116,00 кв. м., будинок для відпочинку (літ. Л-1,л) загальною площею 116,00 кв. м., будинок для відпочинку (літ. М-1, м) загальною площею 114,00 кв. м., будинок для відпочинку (літ. Р-1, р) загальною площею 127,30 кв. м., будинок для відпочинку (літ. С-1,с) загальною площею 124,30 кв. м., будинок для відпочинку (літ. П-1,п) загальною площею 119,60 кв. м., будинок для відпочинку (літ. О-1) загальною площею 110,70 кв. м., будинок для відпочинку (літ. Н-1) загальною площею 112,70 кв. м., будинок для відпочинку (літ. З-1) загальною площею 98,00 кв. м., спальний корпус з прибудовами (літ. Ж-4, ж, ж1) загальною площею 2180,80 кв. м., їдальня (літ. Х-1, х, х1) загальною площею 620,20 кв. м., баня-сауна (літ. Ш-1, ш, ш1) загальною площею 181,10 кв. м., гандбольна площадка (ІІ) загальною площею 800,00 кв. м., волейбольна площадка (ІІІ) загальною площею 630,00 кв. м., котельня (літ. Ц, ц1 1, ц2) загальною площею 246,90 кв. м. та будинок для відпочинку (літ. И-1, и) загальною площею 127,00 кв. м., шляхом підписання відповідного акту прийняття - передачі;

відшкодувати понесені судові витрати шляхом стягнення з відповідача-1 881 грн., з відповідача-2 - 23 657 грн. 30 коп. сплаченого прокурором судового збору.

Позов мотивований порушенням порядку укладення договору оренди комунального майна, передбаченого нормами ст.ст. 9, 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та «Порядку оренди майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Черкаси», затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 06.09.2012 № 3-1129, а саме, передання комунального майна в оренду без проведення конкурсу і попередньої оцінки орендованого майна. Оскільки листом від 21.01.2016 № 228-01-15 орендодавець - відповідач-1 повідомив орендаря - відповідача-2 про припинення 31.01.2016 року терміну дії договору № 1762 від 18.02.2013 року та про можливість укладення договору на новий строк, зазначене свідчить про заперечення орендодавця щодо користування орендарем майно та про намір укласти інший договір, тому оспорюваний договір № 1762 від 29.01.2016 року був укладений на підставі ч. 3 ст. 17, а не ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Оцінка об'єкту оренди перед укладенням оспорюваного договору не проводилась, а вартість об'єкту визначена на підставі оцінки майна, проведеної ще 07.02.2013 року, 16.09.2013 року, 20.09.2015 року, а також 01.12.2017 року (щодо будинку для відпочинку літ. «И-1»), що є самостійною підставою визнання договору недійсним.

Черкаською міською радою, як власником майна, на яку Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» покладено обов'язок представляти відповідні територіальні громади та захищати їх інтереси, заходи, спрямовані на відновлення порушеного права територіальної громади, не вживалися, тож , відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор визнав наявними усі правові підстави для представництва ним інтересів держави в суді.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 16.02.2018 року позовну заву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/118/18, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 13.03. 2018 року, зобов'язано відповідачів у встановлений строк надати суду та позивачу відзиви на позов.

Відповідач-1 подав заперечення на позовну заяву (а.с. 97-100), зі змісту яких вважав, що оспорюваний договір укладений з дотриманням Закону України «Про оренду державного та комунального майна», тому проти задоволення позову заперечив з таких підстав:

підстави для представництва Черкаською місцевою прокуратурою інтересів держави відсутні, їх порушення прокуратурою не доведено;

29.01.2016 року відповідач-2 звернувся до відповідача-1 з листом, у якому повідомив про намір укласти договір оренди на новий строк, що передбачено як п. 4.3. договору № 1762 від 18.02.2013 року, укладеного між відповідачем-1 та відповідачем-2), так і ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», яка не передбачає обов'язкову участь орендаря в конкурсі.

Відповідач-2 подав відзив на позовну заяву (а.с. 106-110), у якому заперечував проти позову з наступних підстав:

нерухоме майно, яке є предметом оспорюваного договору, фактично не вибувало з користування відповідача-2. Починаючи з 2013 року, відповідач-2 є добросовісним орендарем, виконує умови договору оренди, здійснює за власні кошти капітальний ремонт нерухомого майна, проводить за свій рахунок повне утримання об'єкту оренди та сплачує необхідні платежі, передбачені договором;

відповідно до п. 4.2. договору оренди від 18.02.2013 року № 1762, сторонами погоджено, що якщо жодна зі сторін в місячний термін після закінчення терміну дії договору не заявить про намір його припинити, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. В місячний термін після 31 січня 2016 року жодна зі сторін не заявила про намір припинити орендні правовідносини, а навпаки, листами від 21.01.2016 і від 29.01.2016 року підтвердили намір подальших орендних відносин та встановлення розміру орендної плати відповідно до діючого рішення Черкаської міської ради. Твердження прокурора про те, що лист відповідача свідчить про заперечення проти користування орендарем майном та про намір укладання іншого договору не відповідає дійсним обставинам, оскільки в листі саме йшлося про продовження орендних відносин. Прокуратура не є стороною договору оренди і не вправі визначати волю сторін, та їх наміри при укладенні договору;

оскільки договір оренди № 1762 від 18.02.2013 року не міг бути продовжений шляхом укладення додаткової угоди з огляду на ст. 794 ЦК України, то сторони продовжили орендні відносини шляхом укладення нового договору оренди. Статтею 205 ЦК України, сторонам надано право самостійно обирати форму правочину, тобто в даному випадку орендар та орендодавець вирішили продовжити орендні відносини шляхом переукладання договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах (п. 4.2. договору оренди);

у ст. 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що оцінка об'єкта оренди передує укладенню договору оренди у разі, якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об'єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об'єкта оренди. Отже, на момент продовження договору оренди 29.01.2016 року термін дії оцінки не перевищив три роки, тому доводи прокурора про необхідність нової оцінки суперечить нормам закону;

подавши позов від імені Черкаської міської ради, прокуратура здійснює захист інтересів територіальної громади, а не держави;

у випадку задоволення позову судові витрати повинні розподілятися порівну між відповідачами, а не так, як розподілив прокурор у позовній заяві.

Заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури подав відповідь на відзив відповідача-2 (а.с. 133-137) та відповідь на відзив відповідача-1 (а.с. 144-148), у яких не погодився з твердженнями відповідачів, з огляду на таке:

ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено за яких обставин орендар може скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий термін, а саме, за наявності інших рівних умов, що свідчить про обов'язкову участь такого орендаря в конкурсі разом з іншими претендентами, однак при певній перевазі, оскільки інше суперечило б праву та інтересу власника майна здавати в оренду майно на найбільш сприятливих умовах. Вказана позиція також відображена у постанові Верховного Суду України від 18.01.2018 у справі № 910/12017/17;

не можна вважати оспорюваний договір продовженням терміну дії попереднього договору, оскільки згідно п. 10.3. договору 1 - договору оренди від 18.02.2013 року № 1762, зміни до договору можуть бути внесені тільки за взаємною домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до договору і є його невід'ємною частиною. В свою чергу, жодних додаткових угод до договору оренди від 18.02.2013 року № 1762 щодо продовження його терміну дії сторонами не укладалося, що свідчить про відсутність факту його пролонгації на тих же самих умовах і на той же самий строк;

порядок укладення договорів оренди комунального майна встановлений у ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та не був дотриманий відповідачем-1;

оспорюваний договір укладений без належних на те правових підстав, суперечить вимогам Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в частині дотримання процедури передачі в оренду майна, що належить територіальній громаді міста Черкаси, та рішення Черкаської міської ради від 06.09.2012 № 3-1129 «Про порядок оренди майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Черкаси», останній підлягає визнанню недійсним в судовому порядку;

підставою для звернення прокурора з позовом є необхідність захисту матеріальних інтересів держави в частині правомірного розпорядження майном дитячої оздоровчої бази, а також захист права територіальної громади міста Черкаси в особі Черкаської міської ради на володіння, користування та розпорядження своєю власністю на найбільш вигідних та сприятливих для себе умовах.

Крім того, 06.06.2018 прокурор подав письмові пояснення щодо наявності підстав здійснення прокурором представництва інтересів держави в суді (а.с. 184-187), у яких наполягав на наявності державного інтересу, про що зазначено було у позовній заяві та у відповідях на відзиви.

У судовому засіданні прокурор позов з підстав, викладених у позовній заяві і письмових відповідях на відзиви відповідачів, підтримала і просила задовольнити повністю. Представник позивача позов прокурора не підтримала, просила суд у його задоволенні відмовити повністю та стверджувала, що порушення матеріальних інтересів територіальної громади міста Черкаси відсутнє, майно, яке є об'єктом оспорюваного договору оренди не вибувало з користування відповідача-2 з 2013 року, який добросовісно користується ним і виконує умови договору, укладенням оспорюваного договору сторони лише продовжили дію договору від 18.02.2013 року № 1762 на тих самих умовах на той самий строк, а не припинили його дію. Представники відповідача-1 і відповідача-2 позов не визнали і просили суд відмовити прокурору у його задоволенні з підстав, викладених у їх відзивах на позов.

У судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно з ст.ст. 233, 240 ГПК України.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд відмовляє у задоволенні позову з таких підстав.

Згідно з Положенням про Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради (відповідача-1), затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 11.08.2011 № 4-3 зі змінами, Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради є виконавчим органом Черкаської міської ради, підконтрольний та підзвітний Черкаській міській раді, підпорядкований її виконавчому комітету та міському голові м. Черкаси. Департамент забезпечує реалізацію державної політики (в межах власних і делегованих повноважень) у сфері економічної політики та розвитку, координації діяльності суб'єктів господарювання з питань розвитку підприємництва, торгівлі, побуту та послуг, з питань управління майном, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста.

18.02.2013 року відповідачем-1 - Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради, як орендодавцем, та відповідачем-2 - Благодійним фондом «Дахнівська січ», як орендарем, укладено договір № 1762 оренди об'єкта нерухомості (далі - договір оренди № 1762 від 18.02.2013 року, а.с. 24-28). За умовами п. 1.1., 1.2. розділу 1 «Предмет договору» договору, у порядку та на умовах, визначених цим договором, відповідач-1 зобов'язався передати відповідачу-2, а відповідач-2 зобов'язався прийняти у строкове платне користування комплекс будівель і споруд дитячої оздоровчої бази (далі - об'єкт), що належить до міської комунальної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ № 137287, виданого 08.06.2005 року згідно з рішенням виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради від 26.02.2005 року № 53. Характеристика об'єкта: вид - комплекс будівель і споруд; адреса (місцезнаходження) - Черкаська обл., Черкаський район, с. Свидівок, вул. Дахнівська, 36; загальна площа - 3968,30 кв.м. згідно з планом (Додаток 1), в тому числі: будинок для відпочинку (літ.В-1, в) загальною площею 117,50 кв.м., будинок для відпочинку (літ. Г-1, г) загальною площею 117,70 кв.м., будинок для відпочинку (літ. Д-1, д), загальною площею 117,70 кв.м., будинок для відпочинку (літ. Е-1, е) загальною площею 119,90 кв. м., будинок для відпочинку (літ. І-1, і) загальною площею 124,40 кв. м., будинок для відпочинку (літ. К-1, к) загальною площею 116, 00 кв. м., будинок для відпочинку (літ. Л-1,л) загальною площею 116,00 кв. м., будинок для відпочинку (літ. М-1, м) загальною площею 114,00 кв. м., будинок для відпочинку (літ. Р-1, р) загальною площею 127,30 кв. м., будинок для відпочинку (літ. С-1,с) загальною площею 124,30 кв. м., будинок для відпочинку (літ. П-1,п) загальною площею 119,60 кв. м., будинок для відпочинку (літ. О-1) загальною площею 110,70 кв. м., будинок для відпочинку (літ. Н-1) загальною площею 112,70 кв. м., будинок для відпочинку (літ. З-1) загальною площею 98,00 кв. м., їдальня (літ. Х-1, х, х1) загальною площею 620,20 кв. м., баня-сауна (літ. Ш-1, ш, ш1) загальною площею 181,10 кв. м., сховище (літ. Ч), загальною площею 17,60 кв.м., склад (літ. Я), загальною площею 52,80 кв.м., душ (літ. Z), загальною площею 30,80 кв.м., гандбольна площадка (II), загальною площею 800,00 кв.м., волейбольна площадка (III),загальною площею 630,00 кв.м.; вартість об'єкта складає 1223855,00 грн. (без ПДВ) станом на 07.02.2013; технічний стан об'єкта - задовільний.

Сторони договору погодили усі його істотні умови і, зокрема, домовились про таке:

п. 2.1 - об'єкт передається орендодавцем орендарю для організації роботи оздоровчого закладу для дітей та молоді;

п. 4.1. - договір оренди укладено на термін з 18 лютого 2013 року по 31 січня 2016 року і вступає в дію з дати приймання об'єкта за Актом приймання-передачі;

п. 4.2. - якщо жодна зі сторін в місячний термін після закінчення терміну дії договору не заявить про намір його припинити, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором;

п. 4.3. - після закінчення терміну договору орендар, який належним чином виконував свої обов'язки, має переважне право за інших рівних умов, на продовження договору на новий термін. Умови договору на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо умов договору переважне право орендаря на укладення договору припиняється;

п. 10.3 - зміни до договору можуть бути внесені тільки за взаємною домовленістю сторін, яка оформляється додатковою угодою до договору і є його невід'ємною частиною.

По акту прийому - передачі від 18.02.2013 року, який є Додатком № 2 до договору оренди № 1762 від 18.02.2013 року, орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду на термін з 18.02.2013 до 31.01.2016 року нерухоме майно, яке є об'єктом цього договору оренди (а.с. 27).

Розрахунок орендної плати на місяць, який є Додатком № 3 до договору оренди № 1762 від 18.02.2013 року, сторони погодили на підставі Висновку про ринкову вартість об'єкта оцінки, складеного суб'єктом оціночної діяльності за результатами оцінки, проведеної за замовленням орендодавця (а.с. 27 зворот, 28).

21.10.2013, 10.11.2015 сторони договору оренди № 1762 від 18.02.2013 року уклали три додаткові угоди про внесення змін до договору оренди № 1762 від 18.02.2013 року, якими змінили умови пункту 1.2. розділу 1 «Предмет договору», доповнили об'єкт оренди новими будівлями і спорудами, загальна площа яких склала 5941,90 кв.м. Будівлям і спорудам, якими доповнено об'єкт оренди по договору оренди № 1762 від 18.02.2013 року, попередньо проведена оцінка, на підставі якої погоджений розмір орендної плати з урахуванням збільшення площі орендованого майна, додаткові об'єкти нерухомості передано у користування по актам приймання-передачі (а.с. 29-31, 32-35, 36-39).

Листом від 21.01.2016 № 228-01-15 відповідач-1 нагадав відповідачу-2, що договір оренди № 1762 від 18.02.2013 року закінчується 31.01.2016 року та запропонував укласти договір оренди цього об'єкта нерухомості терміном по 22.04.2017 року на пільгових умовах орендної плати, просив повідомити про прийняте рішення (а.с. 40).

Відповідач-2 у відповіді на лист відповідача-1 від 21.01.2016 № 228-01-15 прийняв пропозицію, просив відповідача-1 укласти з ним договір оренди цього об'єкта нерухомості на пільгових умовах орендної плати, погоджених рішенням Черкаської міської ради від 23.04.2015 № 2-1179,та запевнив, що орендований об'єкт і в подальшому буде використовуватись для організації роботи оздоровчого закладу для дітей та молоді, загальний термін договору складатиме 2 роки 11 місяців (а.с. 41).

29.01.2016 року Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради, як орендодавцем, та Благодійним фондом «Дахнівська січ», як орендарем, укладено договір № 1762 оренди об'єкта нерухомості (далі - оспорюваний договір, а.с. 42-45), за умовами п. 1.1. якого, у порядку та на умовах, визначених цим договором, відповідач-1 зобов'язався передати відповідачу-2, а відповідач-2 зобов'язався прийняти у строкове платне користування комплекс будівель і споруд (далі - об'єкт), що належить до міської комунальної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ № 137287, виданого 08.06.2005 року згідно з рішенням виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради від 26.02.2005 року № 53. Характеристика об'єкта: вид - комплекс будівель і споруд, адреса (місцезнаходження): Черкаська обл., Черкаський район, с. Свидівок, вул. Дахнівська, 36, загальна площа - 5941,90 кв.м., в тому числі: будинок для відпочинку (літ. Е-1, е) загальною площею 119,90 кв. м., будинок для відпочинку (літ. І-1, і) загальною площею 124,40 кв. м., будинок для відпочинку (літ. К-1, к) загальною площею 116,00 кв. м., будинок для відпочинку (літ. Л-1,л) загальною площею 116,00 кв. м., будинок для відпочинку (літ. М-1, м) загальною площею 114,00 кв. м., будинок для відпочинку (літ. Р-1, р) загальною площею 127,30 кв. м., будинок для відпочинку (літ. С-1,с) загальною площею 124,30 кв. м., будинок для відпочинку (літ. П-1,п) загальною площею 119,60 кв. м., будинок для відпочинку (літ. О-1) загальною площею 110,70 кв. м., будинок для відпочинку (літ. Н-1) загальною площею 112,70 кв. м., будинок для відпочинку (літ. З-1) загальною площею 98,00 кв. м., спальний корпус з прибудовами (літ. Ж-4, ж, ж') загальною площею 2180,80 кв. м., їдальня (літ. Х-1, х, х') загальною площею 620,20 кв. м., баня-сауна (літ. Ш-1, ш, ш') загальною площею 181,10 кв. м., гандбольна площадка (ІІ) загальною площею 800,00 кв. м., волейбольна площадка (ІІІ) загальною площею 630,00 кв. м., котельня (літ. Ц, ц1 , ц2) загальною площею 246,90 кв. м.; вартість об'єкта - 1442220,00 грн. (без ПДВ); технічний стан об'єкта - задовільний( п.1.2. оспорюваного договору).

Сторони договору погодили усі його умови і, зокрема, домовились, що об'єкт передається орендодавцем орендарю для організації роботи оздоровчого закладу для дітей та молоді (п. 2.1. розділу 2 «Мета оренди»), про орендну плату та порядок розрахунків за договором (розділ 5) та інші, які визнаються істотними для договорів такого типу.

Згідно з Актом приймання-передачі об'єктів нерухомості за адресою: Черкаська обл., Черкаський район, с. Свидівок, вул. Дахнівська, 36 від 29.01.2016 (Додаток № 2 до оспорюваного договору) відповідач-1 передав, а відповідач-2 прийняв в оренду об'єкт нерухомості терміном з 01.02.2016 року по 31.12.2018 року (а.с. 44 -45).

Угодою від 15.12.2017 року про внесення змін до договору оренди № 1762 від 29.01.2016 року, сторони змінили умови пункта 1.2. оспорюваного договору, доповнивши об'єкт оренди додатковою спорудою літ. «И-1, и» площею 127,00 кв.м., внаслідок чого загальна площа об'єкта оренди стала складати 6 068,90 кв.м., укладенню додаткової угоди передувало проведення оцінки ринкової вартості споруди літ. «И-1, и» (а.с. 46 -47).

Листом від 13.02.2018 № 770-01-21, адресованого Черкаській місцевій прокуратурі на лист від 01.02.2018 № 166-1702вих18, відповідача-1 повідомив, що договір оренди від 29.01.2016 № 1762 (оспорюваний договір) укладено на новий термін відповідно до п. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у зв'язку з цим конкурс на право оренди не проводився. 17.11.2017 у газеті «Робота Черкаси» № 45 було розміщене оголошення про намір передати в оренду будинок для відпочинку літ. «И-I, и», загальною площею 127,0 кв.м., розташований у с. Свидівок, вул. дахнівська, 36; на сайті Черкаської міської ради цей об'єкт зазначений у реєстрі об'єктів міської комунальної власності, що можуть бути передані в оренду. Враховуючи відсутність у визначений термін заяв на оренду об'єкту міської комунальної власності, 04.12.2017 року був виданий наказ № 283 про надання в оренду будинку для відпочинку літ «И-1, и», загальною площею 127,0 кв.м., розташованого у с. Свидівок, вул. Дахнівська, 36, без застосування конкурсної процедури.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 13.07.2017 року у справі № 925/657/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 року та постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.04.2018 року, відмовлено у позові заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури до Черкаської міської ради, Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, Благодійного фонду «Дахнівська січ» про визнання незаконним та скасування рішення Черкаської міської ради від 24.04.2017 № 2-1979, яким Благодійному фонду «Дахнівська січ» встановлено пільгову плату за оренду комплексу будівель і споруд дитячої оздоровчої бази, що знаходиться по вул. Дахнівська, 36 в с. Свидівок Черкаської області та про визнання недійсною угоди від 28.04.2017 про внесення змін до договору оренди від 29.01.2016 № 1762 в частині застосування стартової орендної плати, визначеної рішенням Черкаської міської ради від 06.09.2012 № 3-1129 «Про порядок оренди майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Черкаси» (а.с. 180-183).

Отже, предметом спору у справі, що розглядається, є вимога заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури, заявлена в інтересах держави в особі Черкаської міської ради, до відповідачів про визнання недійсним укладеного відповідачами договору № 1762 від 29.01.2016 року оренди об'єкта нерухомості з мотивів порушення відповідачами норм ст.ст. 9, 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», «Порядку оренди майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Черкаси», затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 06.09.2012 № 3-1129, а саме - передання комунального майна в оренду без проведення конкурсу і попередньої оцінки орендованого майна. Крім того, у зв'язку з визнанням цього договору недійсним, прокурором заявлено вимогу про застосування наслідків його недійсності - повернення орендодавцю орендованого нерухомого майна.

Згідно із ст. 11 ч. ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п.п. 2-4 Цивільного кодексу (далі -ЦК) України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов'язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов'язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Спірні правовідносини віднесені до договірних зобов'язань найму (оренди). Загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов'язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України, правові наслідки порушення зобов'язання, відповідальність за порушення зобов'язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України, про найм (оренду) - параграфом 1 глави 58 ЦК України, а також розділом VІ параграф 5 ГК України. Крім того, спірні правовідносини перебувають у сфері дії Закону України «Про оренду державного та комунального майна», норми якого з урахуванням предмета спору є спеціальними.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК), господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Нормами Цивільного кодексу України про найм (оренду), зокрема, встановлено, що:

за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди) (ч.ч. 1, 2 ст. 759);

наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк (ч. 1 ст. 777).

Нормами Господарського кодексу України про оренду майна, зокрема, встановлено, що:

за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності (ч. 1 ст. 283);

орендар має переважне право перед іншими суб'єктами господарювання на продовження строку дії договору оренди (ч. 1 ст. 285);

орендодавцями комунального майна є органи, уповноважені місцевими радами управляти майном щодо майна, яке є у комунальній власності (п. 2 ч. 1 ст. 287).

Відповідно до норм Закону України «Про оренду державного та комунального майна»:

цей Закон регулює: організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (ст. 1);

орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності (ч.ч. 1, 2 ст. 2);

ініціатива щодо оренди майна може виходити від фізичних та юридичних осіб, які можуть бути орендарями відповідно до статті 6 цього Закону, пропозиція може надходити від орендодавців, зазначених у статті 5 цього Закону. Орендодавець може оголосити про передачу майна в оренду в порядку, встановленому цим Законом (ч. 1 ст. 7);

порядок проведення конкурсу при укладенні договору оренди визначається: Кабінетом Міністрів України - для об'єктів, що перебувають у державній власності; органами, визначеними Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим; органами місцевого самоврядування - для об'єктів, що перебувають у комунальній власності (ч. 6 ст. 9);

оцінка об'єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Оцінка об'єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об'єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об'єкта оренди (ст. 11);

передача об'єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди (ч. 1 ст. 13);

термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору (ч.ч. 1-3 ст. 17).

Рішенням Черкаської міської ради від 06.09.2012 № 3-1129 затверджено «Положення про оренду комунального майна територіальної громади м. Черкаси» (а.с. 48-57). Згідно з п. 1.5. Положення, передача в оренду вільних об'єктів нерухомого майна, частин будівель і споруд та ЦМК комунальної власності здійснюється на конкурентних засадах. Передача нерухомого майна в оренду може здійснюватись без конкурсної процедури у випадках, передбачених чинним законодавством. Пунктом 2.14. Положення також передбачено, що оцінка об'єкта, що передається в оренду шляхом укладення договору оренди на новий термін або без конкурсу, здійснюється суб'єктом оціночної діяльності на замовлення відповідного орендодавця.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Також статтею 144 Конституції України визначено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

У преамбулі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вказано, що цей Закон відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», право комунальної власності - це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до частини п'ятої статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до ст.131-1 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частинами 1, 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятись у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частиною 3 вказаної норми, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Згідно з частиною 1 ст. 236 ЦК України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого господарського суду України, викладеними у п. 2.1. постанови від 29.05.2013 року № 11 «Про деякі питання визнання угод (господарських договорів) недійсними», правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статті 230 ЦК України. Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

З огляду на викладені обставини справи, наведені норми законодавства і судової практики суд вбачає, що 18.02.2013 року відповідачами був укладений договір № 1762 оренди об'єкта нерухомості, що належить до міської комунальної власності, для організації роботи оздоровчого закладу для дітей та молоді, з терміном його дії до 31.01.2016 року. Протягом терміну дії договору оренди № 1762 від 18.02.2013 року сторони договору за взаємною згодою 21.10.2013, 10.11.2015 уклали три додаткові угоди про внесення змін до нього, якими доповнили об'єкт оренди новими будівлями і спорудами, загальна площа яких склала 5941,90 кв.м., у зв'язку з цим змінили умови договору щодо предмету, орендної плати і порядку розрахунків за договором. Будівлям і спорудам, які складають об'єкт оренди по договору оренди № 1762 від 18.02.2013 року, попередньо 07.02.2013, 16.09.2013, 20.09.2015 проведена оцінка, на підставі якої погоджений розмір орендної плати з урахуванням площі орендованого майна, орендовані об'єкти нерухомості передано у користування по актам приймання-передачі. Договір оренди № 1762 від 18.02.2013 року виконувався сторонами без зауважень, його дійсність сторонами і третіми особами не оспорювалась.

Згідно з положеннями частини першої статті 777 ЦК України, частини першої статті 285 ГК України та частини третьої статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди на новий строк тільки в тому випадку, якщо після закінчення строку оренди орендодавець має намір й надалі передавати майно в оренду.

За ініціативою орендодавця, 29.01.2016 року відповідачами укладено договір № 1762 оренди, зміст якого становлять ті ж об'єкти нерухомості і ті ж умови, що і договору оренди № 1762 від 18.02.2013 року.

Відповідно до пунктів 4.1., 8.1. договорів оренди № 1762 від 18.02.2013 і 29.01.2016 року, договори вступають в дію з дати приймання об'єкта за актом прийнання-передачі, його повернення, у зв'язку з припиненням дії, також оформляється відповідним актом приймання-передачі.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 13.07.2017 року у справі № 925/657/17, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 року та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.04.2018 року, відмовлено у позові заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури до Черкаської міської ради, Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, Благодійного фонду «Дахнівська січ», зокрема, про визнання недійсною угоди від 28.04.2017 про внесення змін до договору оренди від 29.01.2016 № 1762. При постановленні зазначених судових рішень місцевим, апеляційним і касаційним судами за зверненням прокурора перевірялись дійсність як додаткової угоди, так і договору, на зміну умов якого вона укладалась, підстав для визнання їх недійсними не встановлено.

Відтак суд вважає, що за викладених обставин відбулось саме поновлення (пролонгація) договору оренди на строк менший трьох років з дотриманням умов цього договору і вимог законодавства, що регулюють спірні правовідносини, порушення прав держави і територіальної громади, на наявність яких як на підставу позову послався прокурор, суд не вбачає, тому враховує не підтримання позову позивачем, надає перевагу запереченням на позов відповідачів, а у задоволенні позову прокурора із зазначених у ньому підстав відмовляє.

При вирішенні спору, що розглядається, і постановленні рішення у справі суд також керується роз'ясненнями, викладеними у п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» та п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення».

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, за результатами розгляду справи суд враховує не підтримання позову позивачем, надає перевагу запереченням на позов відповідачів, а у задоволенні позову прокурора про визнання недійсним договору і повернення орендованого майна із зазначених у ньому підстав відмовляє повністю.

На підставі статті 129 ГПК України судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 24538,30 грн. покладається на Черкаську місцеву прокуратуру.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13 серпня 2018 року.

Суддя В.М. Грачов