ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2018р. Справа №914/827/18

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю., за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Термо-Ізол», м. Городок,

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Львівський будівельний холдинг», м. Львів,

про стягнення 262697,92 грн.

За участю представників:

від позивача - не з»явився,

від відповідача не з»явився.

Суть спору: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Термо-Ізол», м. Городок, звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Львівський будівельний холдинг», м. Львів, 176183,36 грн. боргу, 35236,67 грн. штрафу, 3402,99 грн. трьох процентів річних, 15051,77 грн. інфляційних, 32823,13 грн. пені та судових витрат у справі. Позовні вимоги мотивовано невиконанням відповідачем взятих на себе зобов»язань з оплати продукції за договором купівлі-продажу № 160817/001 від 16.082017 р., нормами пунктів 3.1., 3.2., 8.1., 10.3. цього Договору, а також нормами ст.ст. 173, 181, 193, 231 ГК України, ст.ст. 11, 14, 525, 526, 530, 629 ЦК України.

Позивачем 20.07.2018 р. подано до суду заяву від 19.06.2018 р. про зменшення розміру позовних вимог до 176183,36 грн. боргу, 35236,67 грн. штрафу, 3402,99 грн. трьох процентів річних, 15051,77 грн. інфляційних та 24192,58 грн. пені.

Відповідач вимог ухвал суду не виконав, відзиву та витребуваних судом доказів не подав, явки свого представника у засідання суду не забезпечив.

Ухвалою суду від 10.05.2018 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі на 11.06.2018 р. В зв»язку з відрядженням судді Бортник О.Ю. з 10.06.2018 р. по 12.06.2018 р. на підставі наказу голови Господарського суду Львівської області № 200-к від 05.06.2018 р. ухвалою суду від 08.06.2018 р. підготовче засідання у справі призначено на 14.06.2018 р. Ухвалою суду від 14.06.2018 р. підготовче засідання відкладено на 02.07.2018 р. Ухвалою суду від 02.07.2018 р. прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимог від 19.06.2018 р., закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання з розгляду справи по суті сторони явки своїх представників не забезпечили.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив таке.

Між сторонами у справі 16 серпня 2017 р. укладено Договір № 160817/001 купівлі-продажу. На виконання умов цього Договору позивач передав відповідачу продукцію вартістю 176183,36 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № РН-2895 від 17 серпня 2017 р., товарно-транспортною накладною № 17/08/17/002 від 17 серпня 2017 р., а також опосередковано підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за 01.08.17-17.08.17, який підписано керівниками сторін та скріплено круглими печатками сторін. У матеріалах справи відсутні та відповідачем суду не надані докази, які б спростовували доводи позивача про те, що вищезгадану продукцію відповідач не оплатив.

Дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, господарський суд Львівської області дійшов висновку, що позов, з урахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог, підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до норм ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530, ст. ст. 610, ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612, ст.ст.625, 629, 655, ч. 1 ст. 691, ч.ч. 1-3 ст. 692 ЦК України, ст.ст. 173, ч.ч. 1-3 ст. 193, ст.ст. 230, 231 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 ГК України.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 ЦК України, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Факт передачі позивачем відповідачу продукції вартістю 176183,36 грн. на підставі договору купівлі-продажу підтверджується наявними у матеріалах справи доказами . (видаткова накладна № РН-2895 від 17 серпня 2017 р., товарно-транспортна накладна № 17/08/17/002 від 17 серпня 2017 р., акт звірки взаєморозрахунків за 01.08.17-17.08.17). За відсутності доказів оплати поставленої продукції у строки, встановлені Договором № 160817/001 купівлі-продажу, суд приходить до висновку, що аргументи позивача щодо наявності підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Термо-Ізол» 176183,36 грн. вартості поставленої йому на підставі Договору № 160817/001 купівлі-продажу та видаткової накладної № РН-2895 від 17 серпня 2017 р. п. 5.1. продукції, є підставними, обгрунтованими та відносяться до предмета спору. Суд вважає, що аргументи позивача щодо необхідності стягнення з відповідача 176183,36 грн. заборгованості за поставлену на підставі Договору № 160817/001 купівлі-продажу продукцію відповідають вимогам ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530, ст. ст. 610, 629, 655, ч. 1 ст. 691, ч.ч. 1-3 ст. 692 ЦК України.

З огляду на наявність у матеріалах справи доказів передачі позивачем у власність відповідача продукції вартістю 176183,36 грн та відсутність у матеріалах справи доказів і посилань на докази оплати цієї продукції відповідачем, або доказів безпідставності позовних вимог в частині стягнення вищевказаної заборгованості, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено право позивача на одержання плати за проданий за Договором товар. Таке право позивача передбачене нормами ст.ст. 655, ч. 1 ст. 691, ч. 1 ст. 692 ЦК України, ст. 173, 193 ГК України, п.п. 1.1., 2.1., 3.1., 3.3. Договору № 160817/001 купівлі-продажу.

Позивачем також заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача на підставі 8.1. Договору 24192,58 грн. пені за період прострочення оплати отриманого товару з 25.08.2017 р. по 23.02.2018 р. та 35236,67 грн. штрафу на підставі п. 10.3. Договору. Враховуючи, що відповідачем отриманий відповідно до умов вищезгаданого Договору товар не оплачено у строки, встановлені пунктами 3.1. та 3.2. Договору (позивач за власною ініціативою відтермінував строк платежу на 7 днів з моменту відвантаження товару), позовні вимоги в частині стягнення 24192,58 грн. пені, нарахованої за період з 25.08.2017 р. по 23.02.2018 р. відповідають вимогам п. 8.1. Договору та нормам ст.ст. 549, 610, 611, 612 ЦК України, ст.ст. 230, 231 ГК України. Докази оплати товару станом на день вирішення справи судом у матеріалах справи відсутні та відповідачем суду не надані. За таких обставин, позивачем обгрунтовано заявлено до стягнення з відповідача 35236,67 грн. штрафу у розмірі 20 % від ціни договору за прострочення оплати товару більше двох місяців на підставі пунктів 2.1. та 10.3. договору та норм ст.ст. 549, 610, 611, 612 ЦК України, ст.ст. 230, 231 ГК України.

Щодо одночасного стягнення з відповідача пені та штрафу за порушення господарського зобов»язання, суд виходить з такого. Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частиною шостою статті 232 ГК України. Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Договором купівлі-продажу, на який позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, передбачено господарсько-правову відповідальність за порушення умов договору у вигляді сплати неустойки - пені та штрафу.

Такі висновки господарського суду відповідають висновкам Верховного суду, викладеним у його постанові від 09 лютого 2018 р. у справі № 911/2813/17.

З огляду на невиконання відповідачем грошового зобов»язання з оплати товару, переданого йому на підставі Договору № 160817/001 купівлі-продажу, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Львівський будівельний холдинг» 3402,99 грн. трьох процентів річних, нарахованих за 235 днів прострочення оплати товару, починаючи з 25.08.2017 р. та 15051,77 грн. інфляційних за період прострочення з вересня 2017 р. по березень 2018 р. є обгрунтованими, такими, що відповідають нормам ст. 625 ЦК України, й підлягають задоволенню.

Судові витрати у справі на підставі ч. 1 ст. 129 ГПК України слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи те, що позивач зменшив розмір позовних вимог він вправі звернутися до суду із клопотанням, передбаченим ст. 7 Закону України Про судовий збір, про повернення йому судового збору із зменшених позовних вимог. Станом на день розгляду справи судом таке клопотання позивача відсутнє. Тому у суду відсутні підстави для вирішення питання про повернення йому судового збору станом на 08.08.2018 р.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 2, 3, 13, 74,76, 77, 78, 79, 86, 129, 236-241 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Львівський будівельний холдинг» (79022, м. Львів, вул. Городоцька, 174, ) на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Термо-Ізол» (81500, Львівська область, м. Городок, вул. Заводська, 4, ) 176183,36 грн. боргу, 35236,67 грн. штрафу, 3402,99 грн. трьох процентів річних, 15051,77 грн. інфляційних, 24192,58 грн. пені та 3811,01 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

2. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

3. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 10.08.2018 р.

Суддя Бортник О.Ю.