ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

13 серпня 2018 року м.Тернопіль Справа №921/266/18
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянувши заяву без номеру від 09.08.2018 (вх.№386 від 09.08.2018) фізичної особи-підприємця Шкарупи Світлани Павлівни, АДРЕСА_1

про відвід судді Андрусик Н.О. від розгляду

справи

за позовом: фізичною особою-підприємцем Шкарупою Світланою Павлівною, АДРЕСА_1

до відповідача: Тернопільської міської ради, м.Тернопіль

про визнання недійсним рішення та зобов'язання відповідача підписати додаткову угоду до договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - фізична особа-підприємець Шкарупа Світлана Павлівна, АДРЕСА_1, звернувся 02.07.2018 (згідно вхідного штампу вхідної кореспонденції суду за вх.№309) до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Тернопільської міської ради, м.Тернопіль, про визнання недійсним рішення Тернопільської міської ради №6/53/152 від 28.11.2014 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0250га за адресою вул.Протасевича ФО-П Шкарупі С.П.» в частині пункту 2, яким припинено право користування позивача земельною ділянкою, площею 0,0250 га (кадастровий НОМЕР_1 за адресою вул.Протасевича) та про зобов'язання уповноважену особу Тернопільської міської ради підписати (укласти) додаткову угоду до договору оренди землі від 31.07.2009 у відповідності до вимог земельного законодавства.

Ухвалою суду від 06.07.2018 позовну заяву фізичної особи-підприємця Шкарупи С.П. залишено без руху, зважаючи на виявлені порушення, допущені позивачем при її оформленні та встановлено десятиденний строк та спосіб для усунення недоліків.

Оскільки недоліки позовної заяви 09.07.2018 фізичною особою-підприємцем Шкарупою Світланою Павлівною, згідно заяви без номеру від 09.07.2018, усунуто, ухвалою суду від 16.07.2018 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 14.08.2018.

09.08.2018 позивачем заявлено відвід судді Андрусик Н.О. від розгляду даної справи (заява без номеру від 09.08.2018 за вх.№386).

За переконанням заявника, суддя Андрусик Н.О., приймаючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у справі №921/231/17-г/17 за позовом фізичної особи - підприємця Шкарупи Світлани Павлівни до Тернопільської міської ради, про визнання права користування новозбудованим нерухомим майном - зупинкою громадського транспорту з об'єктом торгівельно - побутового призначення та визнання Сертифікату відповідності від 03.03.2011 підставою для оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна - зупинку громадського транспорту «вул.Протасевича», належним чином не дослідила долучені позивачем до матеріалів вказаної справи докази та встановила обставини, які не відповідають дійсності, зокрема щодо відсутності у позивача зареєстрованого права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться спірне майно, - зупинка громадського транспорту «вул.Протасевича» з об'єктом торгівельно-побутового призначення, що не відповідає Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-016 від 23.11.2016; взяла до уваги обставини не встановлені судом, а лише таким надано правову оцінку іншим судом, що не є обов'язковим; не дослідила обставини, встановлені в іншій господарській справі №921/225/16-г/13, де предметом спору є не цілісний майновий комплекс, вказаний у Сертифікаті відповідності №ТП000553від 03.03.2011, про що йшлося у справі №921/231/17-г/17, а об'єкт торгівельно-побутового призначення. Вказуючи, що суддя Андрусик Н.О. може прийняти упереджене або не об'єктивне рішення у даній справі, заявник просить задовольнити заяву про відвід судді Андрусик Н.О. від розгляду даної справи.

Розглянувши заяву позивача про відвід судді, дослідивши мотиви, з яких його заявлено, та матеріали справи, суд вважає заяву необґрунтованою, з огляду на таке.

Гарантією об'єктивного та неупередженого вирішення спору є інститут відводу судді. Відвід (самовідвід) має бути вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом (п.1).

Відповідно до ст.35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 ГПК України (ч.2 ст.35 ГПК України) - повторної участі судді у розгляді справи.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання (ч.3 ст.38 ГПК України).

У відповідності до ст.11 ГПК України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В п.п.49-50 рішення від 09 листопада 2006 року "Справа "Білуха проти України" "заява №33949/02, Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп.27, 28 та п.30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) №33958/96, п.42 ЄСПЛ 2000-XII).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom) від 10 червня 1996 року, п.38).

Стосовно суб'єктивного критерію, то особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п.43).

За змістом п.52 рішення від 09 листопада 2006 року "Справа "Білуха проти України"" заява №33949/02, стосовно об'єктивного критерію Європейський суд з прав людини рекомендує визначати, чи існують переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність суду. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя буде небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п.44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy) від 7 серпня 1996 року, п.58).

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді та обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв'язку з розглядом даної чи іншої справи, не може бути підставою для відводу.

Як стверджує заявник, та це підтверджується матеріалами справи, Господарським судом Тернопільської області у складі судді Андрусик Н.О. розглядалася справа №921/231/17-г/17 про визнання права фізичної особи - підприємця Шкарупи Світлани Павлівни на користування новозбудованим нерухомим майном - зупинкою громадського транспорту з об'єктом торгівельно - побутового призначення та визнання Сертифікату відповідності від 03.03.2011 підставою для оформлення права власності на зупинку громадського транспорту «вул.Протасевича». Рішенням суду від 17.05.2017, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.04.2018, в задоволенні позовних вимог відмовлено. При цьому, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції вказано, що рішення місцевого суду прийняте на підставі матеріалів справи, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вказано на правомірність висновків суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Тобто, суди вищих інстанції, переглядаючи рішення у справі №921/231/17-г/17, прийняте суддею Андрусик Н.О., підтвердили його відповідність як нормам матеріального та процесуального права, так і обставинам справи на предмет їх підтвердження наявними у справі доказами.

З наведеного можна зробити висновок, що по суті заявник просить відвести суддю Андрусик Н.О. від розгляду справи №921/266/18 у зв'язку з розглядом нею іншої справи. Однак, в силу процесуального закону наведені обставини не можуть бути підставою для відводу судді.

Інші доводи заявника, зокрема щодо упередженості та необ'єктивності судді є оціночними судженнями, оскільки будь-яких доказів, передбачених нормами ст.ст.35-36 ГПК України, що слугували б підставою для відводу судді Андрусик Н.О. від розгляду даної справи, позивачем не зазначено та такі до заяви не долучено.

У разі, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 ГПК України. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Також, відповідно до п.5 ч.1 ст.228 Господарського процесуального кодексу України суд вправі за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку надходження заяви про відвід судді.

Враховуючи викладене, з метою уникнення конфліктної ситуації при розгляді даної справи та запобігання виникнення у представників сторін та інших осіб сумнівів щодо неупередженого розгляду даної справи та забезпечення довіри сторін до складу суду, суд в даному випадку вважає за доцільне вирішити питання щодо розгляду заяви про відвід судді Андрусик Н.О. складом суду, який визначається відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим провадження у справі №921/266/18 підлягає зупиненню.

Беручи до уваги наведене та керуючись ст.ст.35, 38, 39, 228, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заявлений фізичною особою-підприємцем Шкарупою Світланою Павлівною, АДРЕСА_1 (заява без номеру від 09.08.2018 (вх.№386 від 09.08.2018)) відвід судді Андрусик Н.О. у справі №921/266/18 визнати необґрунтованим.

2. Зупинити провадження у справі №921/266/18 до вирішення питання щодо розгляду заяви про відвід судді Андрусик Н.О. складом суду, який визначається у порядку ст.32 Господарського процесуального кодексу України.

3. Копію ухвали направити: фізичній особі-підприємцю Шкарупі Світлані Павлівні, АДРЕСА_1; АДРЕСА_2.

Ухвала підписана 13.08.2018, набирає законної сили відповідно до приписів ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.О. Андрусик