ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2018м. ДніпроСправа № 904/1527/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі: суддя Петрова В.І.

за участю секретаря судового засідання Кутяєва В.С.

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "КОЛОС", смт. Слобожанське, Дніпровський район, Дніпропетровська область

про стягнення неустойки, інфляційних втрат та 3% річних за договором купівлі-продажу природного газу

Представники:

від позивача: не з"явився

від відповідача: ОСОБА_1, дов. №12 від 04.04.2018р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "КОЛОС" про стягнення пені у розмірі 9 376,63грн., 3% річних у розмірі 1 503,33грн., інфляційних у розмірі 14 946,00грн.

Позовні вимоги обгрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №723/14-ТЕ-4 від 11.12.2013р. в частині своєчасної оплати за поставлений природний газ.

Відповідач позов визнає, зазначає, що не є організацією, створеною з метою отримання прибутку, джерелом надходження коштів є платежі мешканців будинку за надані їм послуги. Відповідач наголошує на відсутності у позивача будь-якої шкоди або прямих збитків внаслідок неналежного виконання ним своїх зобов"язань за договором. У зв"язку з цим відповідач просив суд зменшити розмір заявлених позивачем штрафних санкцій на 99% та розстрочити виконання рішення на 6 місяців.

07.05.2018р. та 10.07.2018р. у судових засіданнях оголошувались перерви до 10.07.2018р. і до 12.07.2018р. відповідно.

Ухвалою суду від 12.07.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 02.08.2018р.

02.08.2018р. у судовому засіданні проголошені вступна та резолютивна частини рішення відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2013р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "КОЛОС" (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №723/14-ТЕ-4.

Згідно п.1.1. договору продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", а покупець - прийняти та оплатити цей природний газ (далі - газ), на умовах цього договору.

Відповідно до п.1.2. договору, з урахуванням додаткової угоди №2 від 30.04.2014р., газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Згідно п.2.1. договору продавець передає покупцеві з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. газ обсягом до 148,3 тис.куб.м.

За п.3.3. договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Пунктом 3.4. договору передбачено, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником і скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно п.5.1. договору ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ. Загальна сума вартості природного газу складається із сум вартості місячних поставок газу (п.5.5. договору).

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.11 договору).

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивач на виконання умов договору з січня по березень 2014р. та у грудні 2014р. поставив відповідачу природний газ на загальну суму 96 567,92грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, які підписані сторонами без будь-яких зауважень (а.с.24-27).

Згідно п.6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи та визнається відповідачем, що він розрахувався за поставлений природний газ несвоєчасно, чим порушив умови договору.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст.611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.7.2. договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1. договору він зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за загальний період з 15.02.2014р. по 14.07.2015р. у розмірі 9 376,63грн.

Перевіривши розрахунок пені, суд встановив, що він здійснений правильно, у зв"язку з чим пеня у розмірі 9 376,63грн. підлягає до стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за загальний період з 15.02.2014р. по 24.09.2015р. у розмірі 1 503,33грн., а також інфляційні за загальний період з березня 2014р. по серпень 2015р. у розмірі 14 946,00грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд встановив, що він здійснений правильно, у зв"язку з чим 3% річних у розмірі 1 503,33грн. підлягають до стягнення.

Щодо інфляційних, то за загальний період з березня 2014р. по серпень 2015р. (нараховані на суми боргу без урахування інфляційних нарахувань попередніх періодів) вони складають 14 550,23грн. та підлягають до стягнення. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних суд вважає за необхідне відмовити.

11.07.2018р. відповідач подав до суду клопотання про зменшення розміру заявлених позивачем штрафних санкцій на 99% та розстрочення виконання рішення на 6 місяців. Відповідач зазначає, що не є організацією, створеною з метою отримання прибутку, джерелом надходження коштів є платежі мешканців будинку за надані їм послуги. Відповідач наголошує на відсутності у позивача будь-якої шкоди або прямих збитків внаслідок неналежного виконання ним своїх зобов"язань за договором.

Позивач заперечував проти задоволення даного клопотання.

Відповідно до ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Неустойка як засіб розумного стимулювання виконання основного грошового зобов"язання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, а також те, що відповідач сплатив суму основного боргу і не є організацією, створеною з метою отримання прибутку, беручи до уваги, що окрім пені позивач нараховує 3% річних та інфляційні, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених вчасно коштів відповідачем, суд вважає за можливе зменшити розмір стягуваної пені на 50%, що складає 4 688,32грн., і розстрочити виконання рішення суду на 3 місяці рівними частинами.

У зв'язку із частковим задоволенням позову судовий збір за розгляд справи відповідно до ст.129 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "КОЛОС" (52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. В. Сухомлинського, 68 А, ідентифікаційний код в ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код в ) пеню у розмірі 4 688,32грн. (чотири тисячі шістсот вісімдесят вісім грн. 32коп.), 3% річних у розмірі 1 503,33грн. (одна тисяча п"ятсот три грн. 33коп.), інфляційні у розмірі 14 550,23грн. (чотирнадцять тисяч п"ятсот п"ятдесят грн. 23коп.) та 1 735,00грн. (одна тисяча сімсот тридцять п"ять) судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Розстрочити виконання рішення суду на 3 місяці таким чином: до 02.09.2018р. - 7 492,29грн., до 02.10.2018р. - 7 492,29грн., до 02.11.2018р. - 7 492,30грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені ст.256, п.п.17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 13.08.2018р.

Суддя ОСОБА_2