ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/17085/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючий - Стратієнко Л.В.,

судді: Білоус В.В., Ткач І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сігнаєвської К.І.;

за участю представників:

позивача - Андрейка О.О.,

відповідача - Алексенка В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Подільський цемент",

на рішення Господарського суду міста Києва

(суддя - Щербаков С.О.)

від 01.02.2018,

та постанову Київського апеляційного господарського суду

(головуючий - Руденко М.А., судді - Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю.)

від 15.05.2018,

за позовом публічного акціонерного товариства "Подільський цемент",

до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця",

про стягнення 1 025 537,60 грн,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року публічне акціонерне товариство "Подільський цемент" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 1 025 537,60 грн заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що впродовж лютого - квітня 2017 року працівниками залізничної станції Гуменці були затримані вагони на станції, складені акти затримки вагонів та накопичувальні картки, згідно з якими відбулося безпідставне, на думку позивача, нарахування йому плати за зберігання вантажів та списано кошти з його особового рахунку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.02.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018, у задоволенні позову відмовлено.

08.06.2018 позивач ПАТ "Подільський цемент" подало касаційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018, в якій просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Підставами для скасування постановлених у справі судових рішень зазначає те, що господарськими судами неправильно застосовано ч. 1 ст. 627 ЦК України, ст. 36 Статуту залізниць України, пп. 2.2. п. 2 розділу III Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги (Тарифного керівництва № 1), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 317 від 26.03.2009; ст. 77 ГПК України. Посилається на те, що судами належним чином не було досліджено договір про експлуатацію залізничної під'їзної колії при станції Гуменці Південно-Західної залізниці № 379 від 01.05.2014, положення Єдиного технологічного процесу роботи під'їзної колії ПАТ "Подільський цемент" та станції примикання Гуменці Південно-Західної залізниці. Вказує на те, що судами не було враховано, що акти про затримку вагонів були складені з порушенням вимог чинного законодавства (п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002), оскільки підписані лише однією особою (працівником залізниці). На думку позивача, акти про відмову від підписання актів, хоч і містять підписи двох осіб, однак, не легалізують актів про затримку вагонів форми ГУ-23, які було підписано неналежною кількістю осіб (однією особою). Зазначає, що в актах про відмову від підписання актів про затримку вагонів не зазначено ні прізвища, ні посади осіб ПАТ "Подільський цемент", які відмовилися їх підписувати. Посилається на те, що у залізниці не було підстав для стягнення з позивача збору за зберігання вантажу в збільшеному розмірі (накази щодо збільшення розміру збору, які занесені до журналу, не містять будь-якої інформації про ускладнення на станції; представники залізниці не надсилали позивачу жодного повідомлення про застосування подвійної плати; у накопичувальній картці 07040271 від 07.04.2017 збір в 3,5 рази перевищує звичайний розмір, хоча максимально можливий розмір збору - двократний).

У відзиві на касаційну скаргу відповідач зазначає про те, що суди дійшли правильного висновку, що сумарна кількість вагонів, яка може одночасно перебувати на вантажних фронтах ПАТ "Подільський цемент" складає 106 вагонів, що відповідає умовам договору. На думку відповідача, Правилами складання актів передбачено, що акти загальної форми підписуються двома особами - представниками двох сторін (станції та вантажовласника), а не двома особами з однієї сторони. Представник одержувача відмовився від підписання акту загальної форми, що суперечить п. 4 розділу 2 Правил користування вагонами і контейнерами. Зазначає, що позивач ставить під сумнів законність наказів про збільшення ставки збору за зберігання вантажів до двократного розміру, виданий начальником Жмеринської дирекції залізничних перевезень, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 24.10.2016 (підписаної від імені ПАТ "Укрзалізниця" начальником регіональної філії "Південно-Західна залізниця").

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 01.05.2014 між державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" (залізницею) та ПАТ "Подільський цемент" (власником колії) укладено договір № 379 про експлуатацію залізничної під'їзної колії при станції Гуменці Південно-Західної залізниці (договір про експлуатацію), за умовами якого згідно з Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується під'їзна колія, яка належить власнику колії, та є продовженням колії № 3 станції Гуменці Південно-Західної залізниці і обслуговується власним локомотивом. Межею під'їзної колії є маневровий світлофор М-3.

Додатковою угодою № 3 від 03.12.2015 до договору про експлуатацію змінено назву державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" на ПАТ "Українська залізниця".

Згідно з п. 7 цього договору максимальна кількість вагонів у кожній партії, що передається власнику колії, становить по вазі 3300тон/бр., не більше 36 вагонів, з під'їзної колії по вазі 2304 тон/бр, не більше 25 завантажених вагонів.

Пунктом 11 договору (в редакції додаткової угоди від 25.10.2016) визначено, що максимальна переробна спроможність вантажних пунктів: 106 (максимальна подача). Вагони подаються ТОВ "Подільська будівельна індустрія", ПП ПКФ "Будіндустрія" (п. 14 договору про експлуатацію).

У п. 21 договору сторони погодили, що цей договір укладається строком на 5 років з 01.05.2014 по 01.05.2019.

03.03.2015 між Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" (залізницею) та ПАТ "Подільський цемент" (вантажовласником) укладено договір № 2154 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Підпунктом 2.1.1. п. 2.1. цього договору передбачено, що вантажовласник має право, зокрема отримувати від залізниці послуги, передбачені Статутом залізниць України, даним договором, діючими Правилами перевезень затвердженими наказом Міністерства транспорту України, діючими Тарифним керівництвом № 1, затвердженим наказом Міністерства транспорту України та іншими нормативно-правовими актами та документами розпорядчого характеру, що регулюють питання, пов'язані з перевезенням та проведенням розрахунків.

Згідно з п. 2.2. договору № 2154 залізниця зобов'язана, зокрема, для централізованих розрахунків відкрити вантажовласнику особовий рахунок 7295755 і код вантажовідправника, одержувача 5268; приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження/вивантаження вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками вантажовласника та надавати йому додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, в тому числі за вільними тарифами, перелік яких зазначається в додатку до даного договору; здійснювати розрахунки безготівкові та готівкою з вантажовласником за перевезення вантажів і надані додаткові послуги згідно з діючими тарифами, вести облік нарахованих і сплачених сум та на вимогу надавати вантажовласнику відповідні розрахункові документи через станцію (ЄТехПД) Гуменці; списувати з особового рахунку вантажовласника відповідні суми (провізну плату, додаткові збори, плату за користування вагонами і контейнерами, штрафи, пеню) на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей за користування вагонами, контейнерами і т. ін.

Судами встановлено, що в період з лютого по квітень 2017 на станції Гуменці, у зв'язку із затримкою вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта, залізницею були складені акти загальної форми ГУ-23 (а.с. 222-290, т. 1) - № 352: час початку затримки вагонів - 23.02.2017, 08 год 20 хв. (акт № 337 від 23.02.2017), час закінчення затримки вагонів - 24.02.2017, 12 год. 10 хв.; № 369: час початку затримки вагонів 24.02.2017, 02 год. 40 хв. (акт № 345 від 24.02.2017), час закінчення затримки вагонів 25.02.2017, 09 год. 40 хв.; № 368: час початку затримки вагонів 23.02.2017, 12 год. 00 хв. (акт № 338 від 23.02.2017), час закінчення затримки вагонів 25.02.2017, 09 год. 40 хв.; № 353 час початку затримки вагонів 23.02.2017, 12 год. 00 хв. (акт № 338 від 23.02.2017), час закінчення затримки вагонів 24.02.2017, 12 год. 50 хв.; № 367: час початку затримки вагонів 22.02.2017, 17 год. 40 хв. (акт № 333 від 22.02.2017), час закінчення затримки вагонів 25.02.2017, 09 год. 40 хв.; № 343: час початку затримки вагонів 22.02.2017, 17 год. 10 хв. (акт № 333 від 22.02.2017), час закінчення затримки вагонів 23.02.2017, 21 год. 10 хв.; № 737: час початку затримки вагонів 30.03.2017, 10 год. 50 хв. (акт № 697 від 30.03.2017), час закінчення затримки вагонів 31.03.2017, 17 год. 10 хв.; № 738; час початку затримки вагонів 30.03.2017, 04 год. 20 хв. (акт № 690 від 30.03.2017), час закінчення затримки вагонів 31.03.2017, 17 год. 30 хв.; № 744: час початку затримки вагонів 31.03.2017, 02 год. 50 хв. (акт № 719 від 31.03.2017), час закінчення затримки вагонів 01.04.2017, 05 год. 00 хв.; № 757: час початку затримки вагонів 01.04.2017, 09 год. 20 хв. (акт № 720 від 01.04.2017), час закінчення затримки вагонів 02.04.2017, 12 год. 00 хв.; № 810: час початку затримки вагонів 01.04.2017, 04 год. 20 хв. (акт № 743 від 01.04.2017), час закінчення затримки вагонів 06.04.2017, 09 год. 40 хв.; № 811: час початку затримки вагонів 01.04.2017, 12 год. 20 хв. (акт № 747 від 01.04.2017), час закінчення затримки вагонів 06.04.2017, 09 год. 40 хв.; № 812: час початку затримки вагонів 02.04.2017, 11 год. 00 хв. (акт № 758 від 02.04.2017), час закінчення затримки вагонів 06.04.2017, 09 год. 40 хв.; № 809: час початку затримки вагонів 01.04.2017, 04 год. 20 хв. (акт № 743 від 01.04.2017), час закінчення затримки вагонів 06.04.2017, 09 год. 20 хв.; № 808: час початку затримки вагонів 03.04.2017, 13 год. 15 хв. (акт № 771 від 03.04.2017), час закінчення затримки вагонів 06.04.2017, 09 год. 20 хв.; № 831: час початку затримки вагонів 01.04.2017, 02 год. 30 хв. (акт № 742 від 01.04.2017), час закінчення затримки вагонів 07.04.2017, 11 год. 00 хв.; № 830: час початку затримки вагонів 01.04.2017, 09 год. 20 хв. (акт № 745 від 01.04.2017), час закінчення затримки вагонів 07.04.2017, 11 год. 00 хв.; № 829: час початку затримки вагонів 05.04.2017, 13 год. 40 хв. (акт № 795 від 05.04.2017), час закінчення затримки вагонів 07.04.2017, 11 год. 00 хв.; № 853: час початку затримки вагонів 05.04.2017, 17 год. 40 хв. (акт № 801 від 05.04.2017), час закінчення затримки вагонів 08.04.2017, 15 год. 00 хв.; № 782: час початку затримки вагонів 02.04.2017, 08 год. 25 хв. (акт № 753 від 02.04.2017), час закінчення затримки вагонів 04.04.2017, 12 год. 30 хв.; № 784: час початку затримки вагонів 31.03.2017, 11 год. 30 хв. (акт № 728 від 31.03.2017), час закінчення затримки вагонів 04.04.2017, 14 год. 30 хв.; № 785: час початку затримки вагонів 31.03.2017, 11 год. 30 хв. (акт № 728 від 31.03.2017), час закінчення затримки вагонів 04.04.2017, 15 год. 00 хв.; № 786: час початку затримки вагонів 31.03.2017, 17 год. 30 хв. (акт № 739 від 31.03.2017), час закінчення затримки вагонів 04.04.2017, 15 год. 50 хв.

Залізницею був нарахований позивачу збір за зберігання вантажу відповідно до пп. 2.1. п. 2 розділу III Збірника тарифів, про що свідчать наявні в матеріалах справи накопичувальні картки (а.с. 64-74, т. 1) та з особового рахунку позивача списано 1 025 537,60 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у договорі № 379 від 01.05.2014 про експлуатації залізничної під'їзної колії при станції Гуменці Південно-Західної залізниці, сторонами було погоджено сумарну кількість вагонів, яка може одночасно перебувати на вантажних фронтах ПАТ "Подільський цемент" (106 вагонів), однак, оскільки на під'їзних коліях позивача перебувало одночасно більше, ніж 106 вагонів, що призвело до затримки вагонів на станційних коліях (про що було складено акти загальної форми), залізницею була правомірно нарахована та стягнута плата за користування вагонами у сумі 1 025 537,60 грн (апеляційним судом вказано про плату за зберігання вантажу при перевезенні). Також, судами зазначено, що в порушення п. 4 розподілу 2 Правил користування вагонами та контейнерами позивач відмовився від підписання актів загальної форми, а тому представники залізниці були змушені зафіксувати обставини, що викликали складання акта в односторонньому порядку. У складених наступних актах загальної форми уже два працівники засвідчили обставини відмови позивача від підпису акту.

Проте, повністю погодитися з такими висновками господарських судів неможливо, з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 306 ГК України визначено, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами (ч. 5 ст. 306 ГК України).

Аналогічні положення містить також стаття 908 ЦК України.

Згідно зі ч. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити у договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Таким чином, права й обов'язки сторін виникають не лише з умов укладеного сторонами договору, а і на підставі норм, встановлених актами законодавства, в тому числі нормативно-правових актів, які регулюють взаємовідносини в певних випадках.

Згідно з ст. 119 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (зі змінами і доповненнями), за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянам - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50% зазначених розмірів плати.

Відповідно до ст. 46 Статуту залізниць України одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів встановлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Пунктами 8, 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, встановлено, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). Термін безоплатного зберігання обчислюється: якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження; при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; при затримці - з моменту затримки.

За зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки.

Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги (Тарифне керівництво № 1), затверджений наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 317 від 26.03.2009 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356, в пп. 2.1. п. 2 розділу 3 встановлює розміри зборів за зберігання вантажів, а отже, збір за зберігання вантажів є регульованим тарифом і не потребує додаткового погодження сторонами.

Виходячи з п. 8 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за N 165/3458 (Правила користування) у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми (форми ГУ-23 - додаток № 6 до Правил користування) який підписується представниками станції і вантажовласника (до яких у тому числі належать вантажовідправники та вантажоодержувачі). В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Аналогічні вимоги містять також Правила складання актів, затверджені наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, відповідно до п. 1 яких при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти (додаток 1) та акти загальної форми (додаток 6).

Акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства (п. 3 Правил складання актів).

За абз. 2 п. 3 Правил складання актів акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.

Акт форми ГУ-23 може бути складений без участі представника вантажовласника, однак лише за участі не менше двох осіб.

Залізниця повинна не лише виявити порушення (початок його і закінчення), а й належним чином зафіксувати факт такого порушення. Акту загальної форми складається для документальної фіксації факту порушення вантажовласником обов'язку прийняти вагони у встановлені строки.

Отже, належним і допустимим доказом на підтвердження факту настання відповідних подій - затримки вагонів на станції є акт загальної форми ГУ-23, що складений згідно з додатком № 6 до Правил користування (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 904/5743/16).

Господарські суди, встановивши, що акти загальної форми, були підписані представником залізниці одноособово, належним чином не врахували п. 3 Правил складання актів (останнім передбачено вимоги щодо складання такого акту (в тому числі і якщо вантажовласник не підписує такий акт)) та належним чином не дослідили чи є ці акти (а.с. 222, 224, 226, 228, 230, 232, 234, 236, 238, 240, 242, 243, 245, 247, 249, 251, 253, 255, 258, 260- 263, 265, 267, 269, 270, 272, 274, 276, 278, 280, 282, 284, 286, 288, 290-295, т. 1), у випадку їх підписання лише одним представником залізниці, належними доказами, які підтверджують зафіксовані в них відомості.

Також, поза увагою судів залишилось і те, що наявні у матеріалах справи акти загальної форми1 (а.с. 223, 225, 227, 229, 231, 233, 235, 237, 239, 241, 244, 246, 248, 250, 252, 254, 256, 257, 264, 266, 268, 271, 273, 277, 279, 281, 283, 285, 287, 289, 291 - 295), які, як зазначає суд апеляційної інстанції, були складені в подальшому, хоч і містять відомості про те, що вантажовласник ПАТ "Подільський цемент" відмовився від підписання зазначених у них актів на затримку ф. ГУ-23а, проте, не містять ні прізвищ, ні посади осіб ПАТ "Подільський цемент", які нібито відмовилися від підписання попередніх актів.

Також згідно з наявними у матеріалах справи накопичувальними картками (які також не підписані вантажовласником) позивачу нараховувався збір за зберігання вантажу, а місцевим судом зазначено про те, що залізницею було стягнено з позивача 1 025 537, 60 грн плати за користування вагонами (а.с. 72, т. 2). Плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу - це два різні, а не тотожні платежі. Також, судами належним чином не досліджено чи виникали ускладнення на станції і чи були підстави для нарахування позивачу збору за зберігання вантажу і у двократній сумі (№ з/п 5 накопичувальної картки № 28020136 від 28.02.2017, накопичувальні картки № 06040269 № 06040270 від 06.04.2017, № 07040272, № 07040271 від 07.04.2017, № 10040281 від 10.04.2017).

Згідно з ст. 236 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 236 ГПК України).

Частиною 5 ст. 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом ст.ст. 236, 238 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі, при цьому рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні правової кваліфікації відносин сторін, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, та визначенні правових норм, які підлягають застосуванню для вирішення спору.

Постановлене у справі рішення суду першої інстанції, залишене без змін, постановою апеляційного господарського суду, вказаним вимогам не відповідає.

Оскільки суд касаційної інстанції в силу ч. 2 ст. 300 ГПК України при розгляді справи в касаційному порядку позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, тому Верховний Суд позбавлений процесуальних можливостей встановити дійсні обставини справи, що стосуються вирішення позовних вимог. В зв'язку з чим справа підлягає передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді суду слід врахувати наведене, належним чином дослідити всі наявні в матеріалах справи докази, зокрема, акти загальної форми (а.с. 222 - 295, т. 1) наявний в матеріалах справи витяг із журналу відповідача (а.с. 296-299, т. 1), накопичувальні картки (а.с. 64-74, т. 1), встановити чи були акти загальної форми (а.с. 222, 224, 226, 228, 230, 232, 234, 236, 238, 240, 242, 243, 245, 247, 249, 251, 253, 255, 258, 260- 263, 265, 267, 269, 270, 272, 274, 276, 278, 280, 282, 284, 286, 288, 290 - 295, т. 1) складені (оформлені) згідно з п. 3 Правил складання актів та чи є вони належними доказами, у випадку підписання їх однією особою. Врахувати те, що наявними в матеріалах актами загальної форми1 (а.с. 223, 225, 227, 229, 231, 233, 235, 237, 239, 241, 244, 246, 248, 250, 252, 254, 256, 257, 264, 266, 268, 271, 273, 277, 279, 281, 283, 285, 287, 289, 291 - 295, т. 1)залізницею фіксується те, що вантажовласник (без зазначення прізвища, посади осіб ПАТ "Подільський цемент") відмовився від підписання актів (зазначених в них) на затримку ф. ГУ-23 а (хоча в матеріалах справи наявні саме акти загальної форми ГУ-23, які не підписані позивачем). Також, належним чином дослідити обставини щодо збільшення ставки збору за зберігання вантажу відповідачем до двократного розміру (ст. 36 Статуту залізниць України) і наявності підстав для їх стягнення з позивача.

В залежності від встановленого та відповідно до вимог закону вирішити спір, постановивши рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 236 - 238 ГПК України.

Оскільки справа підлягає передачі на новий розгляд до місцевого суду, то відповідно до вимог п. 14 ст. 129 ГПК України суд касаційної інстанції не здійснює розподіл судового збору.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Подільський цемент" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 01 лютого 2018 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15 травня 2018 року у справі за № 910/17085/17 скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді В. Білоус

І. Ткач