РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.08.2018Справа №910/6089/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В.В., за участі секретаря судового засідання Топіхи І.О., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тактичні системи"

до Міністерства оборони України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство "БАНК СІЧ"

про відшкодування завданих збитків у розмірі 1 385 800,00 грн.

Представники учасників процесу згідно протоколу від 01.08.2018,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Тактичні системи" (далі - позивач, Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Міністерства оборони України (далі - відповідач, Міністерство), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство "Банк "СІЧ" (далі - третя особа, Банк) про відшкодування завданих збитків у розмірі 1 385 800,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти державного бюджету України) №286/3/17/285 від 18.09.2017 (далі - Договір №286/3/17/285 від 18.09.2017) в частині прийняття товару та оплати його вартості, внаслідок чого, за твердженням позивача, останній зазнав збитків в розмірі 1 385 800,00 грн, які просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/6089/18 та призначено підготовче засідання на 14.06.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2018 задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у Центрального науково-дослідного інституту озброєння та військової техніки Збройних Сил України докази та призначено наступне підготовче засідання у справі на 09.07.1208.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2018 судове засідання було перепризначено на 10.07.2018 у зв'язку з викликом головуючого судді для проходження співбесіди за результатами дослідження досьє у межах кваліфікаційного оцінювання.

02.07.2018 через відділ автоматизованого документообігу, моніторингу виконання документів (канцелярію) суду надійшов відзив відповідача на позов.

03.07.2018 через відділ автоматизованого документообігу, моніторингу виконання документів (канцелярію) суду надійшли клопотання позивача про долучення документів.

10.07.2018 через відділ автоматизованого документообігу, моніторингу виконання документів (канцелярію) суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

За наслідками судового засідання 10.07.2018 судом постановлена ухвала, якою закрите підготовче провадження, призначена справа №910/6089/18 до судового розгляду по суті в судовому засіданні 01.08.2018. Також вказаною ухвалою здійснено заміну третьої особи її правонаступником, а саме Акціонерним товариством «БАНК СІЧ».

Під час судового засідання 01.08.2018 представником позивача позовні вимоги підтримано в повному обсязі, надані пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача, у свою чергу, проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник Банку в судовому засіданні 01.08.2018 надав пояснення, аналогічні тим, що викладені в письмових поясненнях, поданих до суду 14.06.2018.

Відповідно статті 233 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) рішення у даній справі прийняте в нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

За результатами тендеру, проведеного Міністерством у липні 2017 року, 18.09.2017 між Міністерством оборони України, як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тактичні системи», як постачальником, був укладений договір №286/3/17/285 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) (далі - договір).

Згідно пункту 1.1 вказаного правочину постачальник зобов'язався у 2017 році поставити замовнику індивідуальне обмундирування (3581) (лот 2. Бойове спорядження (35812300-2) Окуляри захисні балістичні, а саме: Окуляри захисні балістичні Revision Military моделі Sawfly) (далі - товар), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), в казані у цьому договорі.

Номенклатура товару, передбаченого до поставки за договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, строки (терміни) виконання договору, визначаються специфікацією, а саме: найменування товару - Бойове спорядження (35812300-2) Окуляри захисні балістичні, а саме: Окуляри захисні балістичні Revision Military моделі Sawfly; відповідність технічному опису та зразку-еталону; строки (терміни) поставки - до 30.10.2017 - 4 400 штук, ціна за одиницю без ПДВ 1 690,00 грн, загальна вартість 7 436 000,00 грн без ПДВ; усього за рік - 4 400 штук, ціна за одиницю без ПДВ 1 690,00 грн, загальна вартість 7 436 000,00 грн без ПДВ. ПДВ становить 0,00 грн (пункт 1.2 договору).

Відповідно до пункту 1.5 договору товар постачається на об'єднані центри забезпечення після приймального контролю (якості) представниками Головного управління розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України (далі - представник замовника).

Товар постачається партіями, які формуються відповідно до рознарядки та ростовки Міністерства оборони України, які є невід'ємними частинами цього договору. При Формуванні кожної партії товару має бути витримана пропорційність за розмірами, яка встановлена ростовкою Міністерства (пункт 1.6 договору).

Згідно пункту 2.1. договору в узгоджені із замовником терміни, але не пізніше ніж за 15 календарних днів до строку поставки першої партії товару на склад замовника, постачальник надає до Головного управління розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України (далі - Головне управління) для затвердження робочих зразків товар у кількості 2 одиниці (комплект) з комплектом супровідних документів.

Перевірка відповідності робочих зразків зразку-еталону та нормативній документації проводиться спільною комісією у складі відповідальних представників Головного управління та Тилу Збройних Сил України. Термін перевірки складає до трьох робочих днів з моменту надання постачальником робочих зразків товару з комплектом супровідних документів (пункт 2.4 договору).

Відповідно до положень пункту 3.7 договору приймання товару оформляється актом приймання контролю (якості), який повинен бути складений представником замовника. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання товару за якістю та направляється замовнику після відправки товару разом з рахунком-фактурою.

Згідно з пунктом 6.1 договору товар постачається на умовах DDP - склад замовника відповідно до Міжнародних правил тлумаченню торговельних термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року.

Розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 30 календарних днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленого рахунку-фактури на поставлений товар, підписаний керівником та головним бухгалтером постачальника (пункт 5.1 договору).

Відповідно до положень пункту 11.1 правочину договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

Із додатку №1 до договору вбачається, що сторони погодили поставку товару в кількості 4400 штук до 30.10.2017 (включно).

У подальшому 01.11.2017 сторонами було укладено додаткову угоду №1, якою було змінено строки поставки до 27.11.2017 включно.

Додатковою угодою №2 до договору від 08.11.2017 сторонами було погоджено строк дії договору до 31.03.2018 (включно).

12.01.2018 сторонами була укладена додаткова угода №3, якою було погоджено специфікацію на 2018 рік та передбачено поставку 760 штук товару до 31.03.2018 (включно) за ціною 1 690,00 грн за одиницю, загальною вартістю 1 284 400,00 грн.

На виконання укладеного договору 10.11.2017 Товариством було поставлено, а Міністерством прийнята перша партія товару в кількості 3800 штук загальною вартістю 6 422 000,00 грн. На підтвердження вказаного в матеріалах справи міститься копія видаткової накладної №162 від 10.11.2017 та акту приймання контролю (якості) №2 від 10.11.2017.

Вказана партія товару була оплачена відповідачем в розмірі 6 422 000,00 грн 17.11.2017, що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою про рух грошових коштів на рахунку позивача. Вказані обставини під час розгляду справи сторонами не заперечуються.

У подальшому, 25.10.2017 Товариство листом №370 звернулось до відповідача з проханням направити представників для відбору зразків товару.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.10.2017 сторонами були складні акт №1 відбору зразків виробів для проведення балістичних випробувань, акт №2 відбору зразків готових виробів для проведення лабораторних випробувань та акт №3 відбору зразків готових виробів для проведення лабораторних випробувань (копії актів наявні в матеріалах справи).

Товариство звернулось до відповідача з листом №373 від 27.10.2017 та листом №383 від 01.11.2017, в яких зазначив про невідповідність проведених випробувань товару та просило здійснити скликання узгоджувальної ради щодо випробувань товару - окулярів балістичних.

До матеріалів справи відповідачем був наданий акт натурних випробувань від 04.11.2017.

Позивачем було замовлено та проведено випробування товару, що підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом випробувань №6104-Л від 06.11.2017 Державного підприємства «Криворізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації».

22.11.2017 позивач звернувся до Міністерства із листом №423, в якому повідомило про намір здійснити 24.11.2017 здавання товару згідно укладеного договору.

Позивач 24.11.2017 направив відповідачу лист №428/1 в якому просив Міністерство направити представників для приймання товару.

29.11.2017 Товариство повторно звернулось до відповідача із листом №430, в якому просило Міністерство надати висновки випробувань, направити представників для приймання товару, або надати вмотивовану відмову.

Також, у матеріалах справи наявна довідка №435 від 30.11.2017, яка була скерована позивачем на адресу Посольства Сполучених Штатів Америки в Україні та в якій були викладені проблемні питання постачання окулярів захисних балістичних Revision Military (США) моделі Sawfly.

11.12.2017 Міністерство звертається до позивача із претензією, в якій зазначає про порушення з боку Товариства строку постачання товару в кількості 600 штук та просить сплатити штрафні санкції в розмірі 589 472,00 грн.

При цьому, у відповідь на лист від 22.11.2017 12.12.2017 Міністерство скерувало відповідь, в якій зауважило, що товар не може поставлятись всупереч технічного опису, який визначає загальні технічні вимоги до окулярів захисних балістичних, у тому числі й технічні вимоги щодо захисту від балістичних та механічних уламків.

22.12.2017 позивач направив Міністерству відповідь на претензію №479, в якій зауважив про безпідставність виставлених штрафних санкцій.

У відповідь на зазначений лист Міністерство скерувало відповідь №286/6/209 від 15.01.2018, в якій зауважило, що всі спірні питання вирішуються в судовому порядку.

У свою чергу, 26.12.2017 Товариство направило відповідачу вимогу про прийняття та оплату товару, яка отримана відповідачем 02.01.2018, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

30.01.2018 Міністерством повторно було надано відповідь про вирішення всіх спорів у судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що 20.02.2018 сторонами було здійснено відбір зразків готових виробів, про що були складені відповідні акти №1/94/284-287, №2/94/284-287 та №3/94/284-287.

Водночас, оскільки протягом тривалого часу приймання товару з боку Міністерства вчинено не було, Товариство стверджує, що така бездіяльність відповідача стала причиною завдання збитків Товариству на суму 1 014 000,00 грн, тобто вартості неприйнятого товару в кількості 600 штук.

Крім того, з метою забезпечення виконання обов'язків Товариства за договором, між Банком та позивачем був укладений генеральний договір про надання банківських гарантій №368/17 від 14.09.2017 (далі - договір гарантії).

На виконання укладеного договору гарантії Банком 14.09.2017 було надано Банківську гарантію №105, за умовами якої Банк безумовно зобов'язався сплатити бенефіціару (Міністерству) суму, що не перевищує 371 800,00 грн, що становить 5% вартості договору за лотом №2 (7436 000,00 грн) після укладання договору та одержання третьою особою першої письмової вимоги із зазначенням того, що принципал (Товариство) не виконав свої зобов'язання щодо якості та строків постачання товару відповідно до договору.

З матеріалів справи вбачається, що 04.01.2018 Міністерство звернулось до Банку з вимогою, в якій повідомило про порушення Товариством строків поставки товару, а саме, що станом на 02.12.2017 600 штук товару не поставлена, а тому відповідач просив Банк перерахувати на його користь 371 800,00 грн.

10.01.2018 Міністерство звернулось до Банку повторно із листом, в якому зауважило про виправлення допущених у вимозі від 04.01.2018 помилок.

Банк, у свою чергу 10.01.2018 скерував на адресу позивача повідомлення про необхідність сплатити протягом 5 (п'яти) банківських днів грошові кошти в розмірі 371 800,00 грн на вимогу Міністерства.

З наявної в матеріалах справи копії платіжного доручення №24331 від 15.01.2018 вбачається, що грошові кошти в розмірі 371 800,00 грн. були перераховані Банком на користь Міністерства згідно вимоги. Зазначені кошти були списані з рахунку позивача в договірному порядку, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією меморіального ордеру №24337 від 15.01.2018.

Позивач, звертаючись із даним позовом до суду, стверджує, що прострочення виконання зобов'язання за договором сталось з вини Міністерства, а саме через бездіяльність останнього, а тому відсутні були підстави звернення до Банку з вимогою щодо списання грошових коштів за гарантію з підстав порушення строків поставки товару. З огляду на вказане, Товариство зазначає, що йому також завдано збитків в розмірі 371 800,00 грн.

У своєму відзиві Міністерство проти позову заперечує та зауважує, що у нього відсутні були підстави приймати товар, оскільки останній не відповідав вимогам, тобто мав невідповідну якість. При цьому, відповідач зауважує, що списання грошових коштів за банківською гарантією передбачало не лише порушення зобов'язань в частині строків постачання, але й в частині поставки якісного товару. Крім того, Міністерство посилається на положення договору в частині визначення розміру відсотків річних - 0 та зауважує, що такий розмір має бути врахований при визначенні розміру збитків.

Товариство, подаючи до суду відповідь на відзив, зауважило, що Міністерством не наведеного жодних обставин та фактів на спростування підстав позову.

У своїх письмових поясненнях Банк, про аналізувавши предмет та підстави позову, зауважив, що зволікання з боку Міністерства щодо виконання умов спірного правочину свідчить про відсутність підстав у відповідача звернення до Банку із вимогою про перерахування грошових коштів за гарантією.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов'язані з поставкою товару - окулярів балістичних.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 663 ЦК України передбачає, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується (частини 1, 2 статті 673 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Істотним недоліком вважається недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред'явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред'явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

Матеріали справи не містять доказів того, що Міністерство зверталось до позивача з вимогою про заміну неякісного товару, у той час як Товариство неодноразово зверталось до відповідача з вимогою про направлення представників Міністерства для приймання товару.

У межах даного позову Товариство просить суд стягнути з відповідача суму збитків, яка складається з вартості товару, поставленого, але не прийнятого відповідачем, та суми грошових коштів, що були списані за гарантією.

Обґрунтовуючи заявлену суму збитків, Товариство зауважило, що ним 15.08.2017 був укладений контракт із Revision Military S.A.R.L., за умовами якого останній зобов'язався поставляти товар позивачу за погодженими цінами, у тому числі спірні балістичні окуляри. Положеннями вказаного контракту, а саме пунктом 7, передбачено, що сторони погодили умови оплати наступним чином - 30% попередньої оплати та 70% вартості партії протягом 40 (сорока) календарних днів з моменту відвантаження. На підтвердження того, що Товариство здійснило оплату поставленого за контрактом товару, позивач надав до матеріалів справи банківські виписки про рух грошових коштів на рахунку позивача від 29.08.2017 та від 22.11.2017. Посилаючись на те, що оплата товару позивачем була здійснена, а Міністерство ухилялось від прийняття такого товару, Товариство посилається на те, що бездіяльність відповідача стала причиною завдання йому збитків у розмірі 1 014 000,00 грн, тобто вартості 600 штук товару.

Статтею 224 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

У відповідності частині 1 статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 2 статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарських відносин (частина 1 статті 218 ГК України).

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до статті 623 ЦК України.

Умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов'язання було виконано боржником.

Обов'язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв'язок між неправомірними діями і збитками. Збитки є наслідком невиконання зобов'язань, а не причиною.

Вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Однак переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції залишив наведене поза увагою. Дійшовши висновку про обґрунтованість позову, апеляційний господарський суд не з'ясував повно та об'єктивно всіх обставин спору щодо наявності складу цивільного правопорушення у діях відповідача, тобто підстав цивільно-правової відповідальності останнього.

Разом із тим відповідно до частини 1 статті 142 ГК України прибуток (доход) суб'єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб'єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб'єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

При цьому пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 14.06.2017 у справі №923/2075/15, від 09.12.2014 у справі №5023/4983/12 та у постанові Верховного Суду в справі № 923/700/17.

З системного аналізу вищевикладеного, суд дійшов висновку, що Товариством не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження завдання йому збитків з боку відповідача на суму 1 014 000,00 грн., що є вартістю неприйнятого товару, оскільки такий товар не був прийнятий з боку відповідача по причині невідповідності його якості. Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що не може вважатися збитками, завданими відповідачем, вартість товару, обов'язок оплати якого покладається на Товариство згідно укладеним контрактом з Revision Military S.A.R.L. Таким чином, позовні вимоги про стягнення суми збитків в розмірі 1 014 000,00 грн задоволенню не підлягають.

Водночас, за приписами статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до положень 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов'язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред'являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов'язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред'явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано. Кредитор не може передавати іншій особі право вимоги до гаранта, якщо інше не встановлено гарантією.

Після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії (стаття 564 ЦК України).

За приписами статті 565 ЦК України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії. Гарант повинен негайно повідомити кредитора про відмову від задоволення його вимоги. Якщо гарант після пред'явлення до нього вимоги кредитора дізнався про недійсність основного зобов'язання або про його припинення, він повинен негайно повідомити про це кредитора і боржника. Повторна вимога кредитора, одержана гарантом після такого повідомлення, підлягає задоволенню.

Обов'язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов'язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії (стаття 566 ЦК України).

Як судом було встановлено вище 14.09.2017 Банком було видано банківську гарантію №105, за умовами якої принципалом є позивач, а бенефіціаром - Міністерство відповідно. При цьому, вказана гарантіє є безвідкличною. Умовами банківської гарантії, генеральним договором про надання банківських гарантій та положеннями Цивільного кодексу України підставою відмови у виконанні банківської гарантії на користь бенефіціара є звернення останнього до Банку з порушенням строку такого звернення. При цьому, положеннями законодавства та умовами укладених правочинів не передбачено обов'язку Банку здійснювати перевірку обставин, викладених у вимозі бенефіціара.

Таким чином, оскільки Міністерство звернулось до Банку 04.01.2018 та 10.01.2018 з вимогами про здійснення виплати грошових коштів, третя особа виконала свій обов'язок гаранта протягом строку, обумовленого гарантією та перерахувала 15.01.2018 грошові кошти в розмірі 371 800,00 грн на користь відповідача.

Зі змісту вимог Міністерства, скерованих на адресу Банку вбачається, що відповідач посилається на порушення позивачем саме строків поставки товару - до 27.11.2018.

Водночас, як судом встановлено вище 12.01.2018 сторонами було складено та підписана додаткова угода №3, якою було погоджено специфікацію на 2018 рік та передбачено поставку товару до 31.03.2018 (включно). Тобто фактично сторони змінили строк поставки товару, що спростовує твердження відповідача про порушення Товариством строків поставки товару, покладених в основу пред'явлених вимог до гаранта.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Таким чином, оскільки поставка товару була погоджена сторонами до 31.03.2018 (включно), тому вимоги Міністерства про порушення Товариством строків поставки у січні 2018 року є безпідставними та необґрунтованими, а звернення з такими вимогами до Банку свідчить про наявність причинного зв'язку між діями Міністерства та понесенням збитків Товариством в розмірі 371 800,00 грн, які у договірному порядку були списані Банком з рахунку позивача.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, наведенні норми та беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 ГПК України наявності обставин, які б у своїй сукупності дали б змогу дійти протилежного висновку, то за таких підстав позовні вимоги в частині стягнення з Міністерства суми збитків в розмірі 371 800,00 грн підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд критично оцінює посилання Міністерства на умови спірного договору в частині визначення процентів річних, оскільки такі проценти, передбачені статтею 625 ЦК України є за своєю правовою природою компенсаційними втратами сторони. Внаслідок порушення зобов'язання іншою стороною, у той час як збитки є господарсько-правовою відповідальністю.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення відповідача не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", §58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, позовні вимоги Товариства підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Тактичні системи" до Міністерства оборони України за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерного товариства "БАНК СІЧ" про відшкодування завданих збитків у розмірі 1385800,00 грн - задовольнити частково.

2. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6; ідентифікаційний код 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тактичні системи» (01034, місто Київ, вулиця Олеся Гончара, будинок 42; ідентифікаційний код 34430475) 371 800,00 грн (триста сімдесят одну тисячу вісімсот гривень 00 копійок) збитків та 5 577,00 грн (п'ять тисяч п'ятсот сімдесят сім гривень 00 копійок) судового збору.

3. У іншій частині в позові відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13.08.2018.

СУДДЯ В.В. ДЖАРТИ