КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2018 р. Справа№ Б24/081-12

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання Киниці А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на ухвалу господарського суду Київської області від 18.05.2018

у справі № Б24/081-12 (суддя Лопатін А.В.)

за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Гроуверс"

про банкрутство

за участю представників:

від скаржника: ОСОБА_6,

від боржника: Хрипко І.І.,

від ОСОБА_8: ОСОБА_9, ОСОБА_8,

від ОСОБА_10: ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.05.2018 у справі № Б24/081-12 заяву ОСОБА_8 про визнання кредитором та включення вимог до реєстру вимог кредиторів від 09.11.2012 № 01.11 (вх. №19463 від 30.11.2012) задоволено частково; визнано ОСОБА_8 кредитором СТОВ "Юнайтед Гроуверс" з грошовими вимогами у розмірі 453 040,04 грн., з яких: 1 073,00 грн. підлягають задоволенню в першу чергу, 451 967,04 грн. - в четверту чергу. В іншій частині в задоволенні заяви ОСОБА_8 про визнання кредитором та включення вимог до реєстру вимог кредиторів від 09.11.2012 № 01.11 (вх. № 19463 від 30.11.2012) відмовлено. Заяву ОСОБА_10 про визнання кредитором та включення вимог до реєстру вимог кредиторів від 10.11.2012 № 5.12 (вх. № 19464 від 30.11.2012) задоволено частково. Визнано ОСОБА_10 кредитором СТОВ "Юнайтед Гроуверс" з грошовими вимогами у розмірі 278 072,50 грн., з яких: 1 073,00 грн. підлягають задоволенню в першу чергу, 199 185,00 грн. - в четверту чергу, 77 814,50 грн. - в шосту чергу. В іншій частині в задоволенні заяви ОСОБА_10 про визнання кредитором та включення вимог до реєстру вимог кредиторів від 10.11.2012 № 5.12 (вх. № 19464 від 30.11.2012) відмовлено.

Не погодившись з ухвалою, ОСОБА_2 (кредитор) звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Київської області від 18.05.2018 у справі № Б24/081-12 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_8 про визнання кредитором та включення вимог до реєстру вимог кредиторів від 09.11.2012 № 01.11 (вх. №19463 від 30.11.2012) та заяву ОСОБА_10 про визнання кредитором та включення вимог до реєстру вимог кредиторів від 10.11.2012 № 5.12 (вх. № 19464 від 30.11.2012) відхилити.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги скаржник посилається на неповне з'ясування судом обставини, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права - ст.ст. 75-77, 79, 86 ГПК України та неправильне застосування норм матеріального права, а саме ст. 1053 ЦК України, ст.ст. 219, 365 КК України. За твердженням скаржника, за договором позики 01.12.2011 ОСОБА_8 гроші боржнику не передавались, а мала місце новація договору від 18.11.2008, доказів надходження коштів за договором позики 18.11.2008 матеріали справи не містять (кошти у сумі 182 100 надійшли в цей день від ОСОБА_11 за договором про поворотну фінансову допомогу). Скаржник також звертає увагу суду на відсутність оригіналів документів на підтвердження кредиторських вимог ОСОБА_10 Крім того, скаржник вказує на відсутність в бухгалтерському обліку СТОВ "Юнайтед Гроуверс" даних про отримання позик від ОСОБА_8 та ОСОБА_10 Також скаржник наполягає на врахуванні відповідно до приписів ч. 6 ст. 75 ГПК України ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.10.2017 у справі № 361/4035/17р.-к щодо обвинувачення колишнього директора боржника у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 219 КК України (доведення до банкрутства), в якій зокрема було надано правову оцінку висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, складеного за результатами проведення судово-економічної експертизи від 20.03.2014 № 168/14-45.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2018 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Київської області від 18.05.2018 у справі № Б24/081-12 відкрито апеляційне провадження, призначено справу до розгляд на 02.08.2018.

11.07.2018 до Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про приєднання до матеріалів справи доказів, про які заявнику стало відомо після подання апеляційної скарги: копії рішення господарського суду Київської області від 04.05.2018 № 911/276/18 про визнання недійсним договору позики № 005 від 04.07.2010 між СТОВ "Юнайтед Гроуверс" та ОСОБА_10, яке набрало законної сили 06.06.2018 (після закінчення строку на апеляційне оскарження).

24.07.2018 до Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання виконуючого обов'язки керівника розпорядника майна СТОВ "Юнайтед Гроуверс" ОСОБА_12 про розгляд справи без його участі.

26.07.2018 до Київського апеляційного господарського суду надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких ОСОБА_8 та ОСОБА_10 просили залишити ухвалу господарського суду Київської області від 18.05.2018 у справі № Б24/081-12 без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити з огляду на безпідставність та необґрунтованість тверджень ОСОБА_2 про те, що боржник грошові кошти за договорами позики не отримував, не оприбутковував (до каси боржника такі кошти не надходили, вони не були оприбутковані, не відображені в бухгалтерській та податковій звітності), на розрахунковий рахунок підприємства вони не надходили. ОСОБА_8 та ОСОБА_10 також вказали, що висновок експерта, складений за результатами експертизи, проведеної в рамках кримінального провадження, в цій справі не досліджувався, його немає в матеріалах справи, а фінансово-господарський аналіз ТОВ "Консалтингової компанії "Піфагор" було проведено на замовлення та погоджено з представником СТОВ "Юнайтед Гроуверс", заступником директора ОСОБА_2

30.07.2018 до Київського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від виконуючого обов'язки керівника-розпорядника майна СТОВ "Юнайтед Гроуверс" ОСОБА_12, в якому останній просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а ухвалу господарського суду Київської області від 18.05.2018 у справі № Б24/081-12 без змін та заявив про розгляд справи без його участі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2018, у зв'язку із перебуванням судді Куксова В.В. у відпустці, для розгляду справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя Хрипун О.О., судді:, ОСОБА_13, Іоннікова І.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.08.2018 справу № Б24/081-12 прийнято до провадження новим складом колегії та ухвалено здійснювати розгляд в раніше призначеному судовому засіданні.

В судовому засіданні 02.08.2018 оголошувалась перерва до 09.08.2018.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити. Представники ОСОБА_8, ОСОБА_10 та розпорядника майна СТОВ "Юнайтед Гроуверс" ОСОБА_12 просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, наполягаючи на її безпідставності.

Відповідно до ч. 1, ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Згідно із ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом згідно із ч. 3 ст. 269 ГПК України лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Розглянувши наявні матеріали, заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, провадження у справі про банкрутство СТОВ "Юнайтед Гроуверс" здійснюється за Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній до 19.01.2013.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.09.2012 порушено провадження у справі № Б24/081-12 про банкрутство СТОВ "Юнайтед Гроуверс" на підставі ст.ст. 11, 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" за загальною процедурою.

Оголошення про порушення справи про банкрутство СТОВ "Юнайтед Гроуверс" було опубліковано в газеті "Урядовий кур'єр" № 200 від 01.11.2012.

30.11.2012 до господарського суду Київської області надійшла заява ОСОБА_8 № 01.11 від 09.11.2012 про визнання кредиторських вимог до боржника у сумі 2 226 356,16 грн., що складаються з 1 673 952,00 грн. основного боргу та 552 404,16 грн. процентів за користування позикою та зобов'язання розпорядника майна боржника внести вказану суму вимог до реєстру вимог кредиторів.

Вказані вимоги ОСОБА_8 обґрунтувала неналежним виконанням боржником зобов'язань за договором позики від 01.12.2011 № 02/2011 щодо своєчасного повернення суми позики та сплати процентів за користування позикою. До заяви додано незасвідчені фотокопії договору № 02/2011 від 01.12.2011, акта порівняння розрахунків № 3 від 31.10.2012 та квитанції до прибуткового касового ордера № 28 від 01.12.2011 (т. 5 стор. 13 - 21).

З урахуванням поданих 02.04.2018 представником ОСОБА_8 уточнень, місцевий господарський суд 18.05.2018 розглянув кредиторські вимоги ОСОБА_8 до СТОВ "Юнайтед Гроуверс" на суму 2 205 968,97 грн., з яких: 1 673 952,00 грн. основного зобов'язання та 532 016,97 грн. процентів за користування позикою.

30.11.2012 до господарського суду Київської області надійшла також заява ОСОБА_10 № 05.12 від 10.11.2012 про визнання кредиторських вимог до боржника у сумі 1 061 637,38 грн., що складаються з 199 385,00 грн. основного боргу 97 533,60 грн. процентів за користування позикою, 764 718,78 грн. пені та зобов'язання розпорядника майна боржника внести вказану суму вимог до реєстру вимог кредиторів.

Вказані вимоги ОСОБА_10 обґрунтував неналежним виконанням боржником зобов'язань за договором позики від 04.07.2010 № 005 щодо своєчасного повернення суми позики та сплати процентів за користування позикою. До заяви додано незасвідчені фотокопії договору № 005 від 04.07.2010 з додатком 1, акта порівняння розрахунків № 1 від 01.10.2012 та квитанцій до прибуткових касових ордерів № 17 від 05.07.2010, № 02 від 16.02.2011, № 08 від 28.03.2011, № 10 від 17.05.2011, № 18 від 22.08.2011, № 21 від 29.09.2011, № 01 та № 02 від 24.01.2012, № 04 від 31.01.2012, № 05 від 03.02.2012, № 10 від 14.09.2012 (т. 5 стор. 1 - 12).

За результатом розгляду вимог кредиторів, що надійшли на адресу боржника та господарського суду Київської області, вищезазначені кредиторські вимоги ОСОБА_10 та ОСОБА_8 були включені до складеного розпорядником майна ОСОБА_12 реєстру вимог кредиторів СТОВ "Юнайтед Гроуверс" станом на 05.07.2013 як такі, що визнані боржником (т. 8 стор. 5 - 14). Визнання СТОВ "Юнайтед Гроуверс" кредиторських вимог, заявлених ОСОБА_10 та ОСОБА_8, підтверджено відповідними листами директора СТОВ "Юнайтед Гроуверс" ОСОБА_14 від 02.07.2013 на адресу суду (т. 8 стор. 42, 51).

В той же час розпорядник майна ОСОБА_12 в своїх поясненнях довів до відома суду про наявність заперечень уповноваженої особи учасників СТОВ "Юнайтед Гроуверс" ОСОБА_2 проти кредиторських вимог ОСОБА_10 та ОСОБА_8 (т. 8 стор. 32 - 34, 177 - 186, 211 - 221).

Справа в частині розгляду вимог кредиторів СТОВ "Юнайтед Гроуверс" розглядалась судами неодноразово.

Так, ухвалою попереднього засідання господарського суду Київської області від 26.09.2013 у справі № Б24/081-12, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2014, зокрема, визнані та включені до реєстру вимог кредиторів кредиторські вимоги ОСОБА_10 - 295 425,00 грн. (вимоги 4 черги), 6 314,18 грн. (вимоги 6 черги), 1 076,00 грн. (вимоги 1 черги) та ОСОБА_8 - 451 967,04 грн. (вимоги 4 черги) та 1 076, 00 грн. (вимоги 1 черги).

Постановою Вищого господарського суду України від 10.06.2014 ухвалу господарського суду Київської області від 26.09.2013 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2014, зокрема, в частині визнання грошових вимог ОСОБА_10 та ОСОБА_8 скасовано, а справу № Б24/081-12 у скасованій частині направлено на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Скасовуючи зазначені вище судові рішення Вищий господарський суд України виходив з того, що судами першої та апеляційної інстанції, зокрема, належним чином не було перевірено правильність розрахунку кредиторських вимог ОСОБА_10 та ОСОБА_8, не досліджено та не встановлено фактичне отримання боржником грошових коштів від кредитора та не було надано належної правової оцінки договору, за яким виникла заявлена кредиторська заборгованість (т. 18 стор. 55 - 72).

За результатами нового розгляду ухвалою господарського суду Київської області від 30.04.2015, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2015, було визнано грошові вимоги ОСОБА_10 до боржника у сумі 295 425,00 грн., які віднесено до четвертої черги задоволення вимог кредиторів, у сумі 11 339,32 грн., які віднесено до шостої черги задоволення вимог кредиторів та у сумі 1 073,00 грн., які віднесено до першої черги задоволення вимог кредиторів, та грошові вимоги ОСОБА_8 до боржника у сумі 451 967,04 грн., які віднесено до четвертої черги задоволення вимог кредиторів та у сумі 1 073,00 грн., які віднесено до першої черги задоволення вимог кредиторів

Постановою Вищого господарського суду України від 18.08.2015 постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2015 та ухвалу господарського суду Київської області від 30.04.2015 в частині кредиторських вимог ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у справі № Б24/081-12 скасовано, справу № Б24/081-12 в частині кредиторських вимог ОСОБА_10 та ОСОБА_8 направлено на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Скасовуючи зазначені вище судові рішення Вищий господарський суд України виходив з того, що судами першої та апеляційної інстанції, зокрема, належним чином не було перевірено правильність розрахунку кредиторських вимог ОСОБА_10 та ОСОБА_8, не досліджено та не встановлено фактичне отримання боржником грошових коштів від кредитора та не було надано належної правової оцінки договору, за яким виникла заявлена кредиторська заборгованість (т. 18 стор. 55 - 72).

За результатами нового розгляду ухвалою господарського суду Київської області від 30.04.2015, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2015, було визнано грошові вимоги ОСОБА_10 до боржника у сумі 295 425,00 грн., які віднесено до четвертої черги задоволення вимог кредиторів, у сумі 11 339,32 грн., які віднесено до шостої черги задоволення вимог кредиторів та у сумі 1 073,00 грн., які віднесено до першої черги задоволення вимог кредиторів, та грошові вимоги ОСОБА_8 до боржника у сумі 451 967,04 грн., які віднесено до четвертої черги задоволення вимог кредиторів та у сумі 1 073,00 грн., які віднесено до першої черги задоволення вимог кредиторів

Постановою Вищого господарського суду України від 18.08.2015 постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2015 та ухвалу господарського суду Київської області від 30.04.2015 в частині кредиторських вимог ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у справі № Б24/081-12 скасовано, справу № Б24/081-12 в частині кредиторських вимог ОСОБА_10 та ОСОБА_8 направлено на новий розгляд до господарського суду Київської області (т. 29 стор. 279 - 286).

В постанові від 18.08.2015 Вищий господарський суд України вказав, що повторно переглядаючи справу № Б24/081-12, не виконавши належним чином вказівки, які містяться у постанові ВГСУ від 10.06.2014, не перевіривши в повному обсязі докази та всі обставини справи щодо заборгованості СТОВ "Юнайтед Гроуверс" перед ОСОБА_10 та ОСОБА_8, господарський суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про визнання та включення до реєстру вимог кредиторів СТОВ "Юнайтед Гроуверс" грошових вимог зазначених вище кредиторів.

Крім того, Вищий господарський суд України зазначив, що завдання господарського суду у попередньому засіданні полягає в перевірці заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів на предмет їх відповідності чинному законодавству, які повинні бути підтверджені певними засобами доказування.

При цьому, господарський суд не зв'язаний висновками боржника і розпорядника майна за результатами розгляду кредиторських вимог і перевіряє законність та обґрунтованість заявлених до боржника вимог в повному обсязі.

Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватись первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт, тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

Разом із тим, приймаючи оскаржувані судові рішення, суди попередніх інстанцій, пославшись на судові рішення, якими договори позики укладені між боржником і ОСОБА_10 та між боржником і ОСОБА_8 не були визнані недійсними, не перевірили правильності розрахунків заявлених кредиторських вимог зазначеними кредиторами, не перевірили та не встановили фактичне отримання грошових коштів боржником - СТОВ "Юнайтед гроуверс" та їх використання на потреби боржника, з урахуванням матеріалів справи та поданих документів, не надали належної правової оцінки договорам за якими виникла заявлена кредиторами заборгованість, за умови, що у матеріалах справи відсутні судові рішення про стягнення з боржника на користь ОСОБА_10 та на користь ОСОБА_8 грошових коштів у заявлених розмірах.

Відповідно до положень ст. 111-12 ГПК України, в редакції чинній на дату винесення постанови Вищого господарського суду України у даній справі, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, кредиторські вимоги ОСОБА_10 до боржника ґрунтуються на договорі позики від 04.07.2010 № 005, незасвідчена копія якого була долучена до заяви про визнання кредиторських вимог, а оригінал для огляду суду не надавався.

За умовами п. 1.1 договору позики від 04.07.2010 № 005 між ОСОБА_10 та СТОВ "Юнайтед Гроуверс" в особі директора ОСОБА_14 за цим договором позикодавець передає у власність позичальникові власні грошові кошти в розмірі, зазначеному в п. 1.2 цього договору, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та в порядку, визначених договором. У п. 1.2 договору сторони передбачили, що позикодавець передає позичальникові грошові кошти на загальну суму 200 000,00 грн. Грошові кошти передаються не одним траншем, а по частинах, необхідних для позичальнику на кожен окремо взятий момент. Надходження грошових коштів від позичкодавця до позичальника фіксується додатками 1 або 2 до цього договору ("Надходження грошових коштів") (п. 1.3 договору).

За умовами договору позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики в розмірі 3% кожного першого числа, починаючи з наступного за укладенням цього договору місяця (п. 2.1 договору). Позикодавець надає першу частину позики одночасно з підписанням договору, інші частини по необхідності позичальника. Факт одержання грошей підтверджується приходно-касовим ордером, виданим позичальником в момент передачі йому суми позики (п. 2.2 договору).

Позику, згідно із п. 3.1 договору, повинно бути повернуто в термін 90 днів від кожної видачі, але останню до 01.10.2012. Цей строк може бути продовжено за згодою сторін, яка оформлюється додатковою угодою сторін, або, якщо умови подовження не змінюються, може бути подовжена за усною згодою сторін. Позику повинно бути повернуто одноразово в повному обсязі в готівковій формі (п. 3.2 - 3.3 договору). Позичальник сплачує належні позикодавцю проценти одночасно з поверненням позики (п. 3.5 договору).

При порушенні позичальником строків повернення позики, або процентів, установлених договором, він повинен сплатити позикодавцю пеню в розмірі 0,5% від розміру неповернутої частини позики або процентів, або і того і іншого разом за кожен день прострочення (п. 4.1 договору).

У п. 5.1 договору сторони погодили, що договір набуває чинності з моменту його укладення і діє до моменту виконання сторонами в повному обсязі своїх обов'язків згідно з цим договором. Цей договір вступає в силу і вважається укладеним з моменту першого передання грошей. На підтвердження факту передачі грошей позичальник видає позикодавцеві приходно-касовий ордер або розписку (п. 7.4 договору).

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ця особливість реальних договорів зазначена у ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Частиною другою ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладення договору позики від 04.07.2010 № 005 та виконання своїх зобов'язань перед СТОВ "Юнайтед Гроуверс" за ним ОСОБА_10 до заяви про визнання кредиторських вимог додано незасвідчені копії додатку 1 до договору позики, акта порівняння розрахунків № 1 від 01.10.2012 та квитанцій до прибуткових касових ордерів № 17 від 05.07.2010, № 02 від 16.02.2011, № 08 від 28.03.2011, № 10 від 17.05.2011, № 18 від 22.08.2011, № 21 від 29.09.2011, № 01 та № 02 від 24.01.2012, № 04 від 31.01.2012, № 05 від 03.02.2012, № 10 від 14.09.2012 (т. 5 стор. 1 - 12).

Оглянувши, наявні в матеріалах незасвідчені копії квитанцій прибуткових касових ордерів щодо прийняття СТОВ "Юнайтед Гроуверс" грошових коштів на загальну суму 199 385,00 грн. від ОСОБА_10 на підставі договору позики від 04.07.2010 № 005, колегія суддів встановила, що їх оформлення не відповідає вимогам пп. 3.1, 3.3 п. 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затв. постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637: в графі підпису головного бухгалтера не зазначено прізвище та ініціали особи, яка їх підписала, відсутній підпис, прізвище, ініціали в графі касира, відтиск печатки не читається.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, кредиторські вимоги ОСОБА_8 до боржника ґрунтуються на договорі позики від 01.12.2011 № 02/2011, незасвідчена копія якого була долучена до заяви про визнання кредиторських вимог, а оригінал був наданий суду ОСОБА_8 з метою проведення дослідження експертною установою (Т. "Матеріали розгляду клопотання судового експерта" стор. 34 - 35).

За умовами п. 1 укладеного 01.12.2011 ОСОБА_8 з СТОВ "Юнайтед Гроуверс" в особі директора ОСОБА_14 договору позикодавець передає, а позичальник приймає строкову, поворотну, оплатну позику, грошову суму, далі "позика" в розмірі 1 673 952,00 грн., яка утворилась внаслідок несплати по договору позики № 07/2008 від 18.11.2008, а позичальник зобов'язався повернути позикодавцю до 01.12.2012 таку ж суму в розмірі 1 673 952,00 грн., а також сплатити проценти в порядку, в розмірі та в строки, передбачені цим договором.

Відповідно до цього договору процентна ставка за позикою складає 36% річних, проценти виплачуються щомісячно із розрахунку 3% в місяць кожного першого числа і складають 50 218,56 грн. (п. 4 договору). Проценти розраховуються, виходячи із суми передбаченої п. 1 цього договору і не підлягають перерахунку у зв'язку з погашенням основної суми боргу (п. 5 договору). Позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику і проценти за користування позикою в строк і в порядку, передбаченому цим договором (п. 10) і платіжним зобов'язанням (п. 6 договору).

У п. 10 договору сторони погодили, що розрахунки проводяться кожного першого місяця за попередній повний місяць, у випадку невиплати процентів за місяць їх сума додається до суми позики і в наступному місяці проценти нараховуються на загальну суму позики плюс невиплачені проценти за попередній місяць.

Згідно із п. 2 договору цей договір вважається укладеним з моменту підписання і діє до повного виконання зобов'язань обома сторонами. У випадку невиплати суми позики або процентів (або і суми позики і процентів) договір вважається продовженим на тих же умовах і сумою позики вважаються невиплачені проценти плюс пеня плюс основна сума позики.

Відповідно до ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (ст. 1047 цього Кодексу).

Проте, присутня в судовому засіданні Київського апеляційного господарського суду 02.08.2018 ОСОБА_8 доводи скаржника щодо заміни боргу СТОВ "Юнайтед Гроуверс" по договору позики № 07/2008 від 18.11.2008 позиковим зобов'язанням за договором позики від 01.12.2011 № 02/2011 (новація) відхилила та наполягала, що сума 1 673 952,00 грн. 01.12.2011 була нею отримана від СТОВ "Юнайтед Гроуверс" готівковими коштами та передана нею 01.12.2011 в позику СТОВ "Юнайтед Гроуверс" саме готівковими коштами за приходно-касовим ордером на підставі договору позики від 01.12.2011 № 02/2011. На дані обставини ОСОБА_8 також посилалась в своїх поясненнях, що надійшли до суду першої інстанції 09.09.2013 (т. 10 стор. 86 - 87)

Зазначені пояснення ОСОБА_8 подальшої поведінки сторін з описом виконання нею зобов'язань за договором від 01.12.2011 № 02/2011 виключає тлумачення його змісту судом згідно із ст. 213 ЦК України як заміну боргу СТОВ "Юнайтед Гроуверс" по договору позики № 07/2008 від 18.11.2008 позиковим зобов'язанням по договору від 01.12.2011 № 02/2011, оскільки ОСОБА_8 наполягає, що сума боргу за договором № 07/2008 від 18.11.2008 була нею отримана від СТОВ "Юнайтед Гроуверс" в готівковій формі і в готівковій формі за прибутковим касовим ордером знову передана в позику боржнику.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір, за яким одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості є договором позики, який є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вже зазначалось вище, ця особливість реальних договорів передбачена у ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Частиною другою ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладення договору позики від 01.12.2011 № 02/2011 та виконання своїх зобов'язань за ним перед СТОВ "Юнайтед Гроуверс" ОСОБА_8 до заяви про визнання кредиторських вимог додано незасвідчені копії акта порівняння розрахунків № 3 від 31.10.2012 та квитанції до прибуткового касового ордеру № 28 від 01.12.2012 (т. 5 стор. 13 - 21).

Оглянувши, наявну в матеріалах незасвідчену копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 28 від 01.12.2012 щодо прийняття СТОВ "Юнайтед Гроуверс" грошових коштів у сумі 1 673 952,33 грн. від ОСОБА_8 на підставі договору позики від 01.12.2011, колегія суддів встановила, що її оформлення не відповідає вимогам пп. 3.1, 3.3 п. 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затв. постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637: в графі підпису головного бухгалтера не зазначено прізвище та ініціали особи, яка їх підписала, відсутній підпис, прізвище, ініціали в графі касира.

Колегія суддів звертає увагу, що документів щодо виконання директором СТОВ "Юнайтед Гроуверс" на момент отримання грошових коштів посадових обов'язків одночасно директора, головного бухгалтера та касира матеріали справи не містять.

Згідно з процесуальним законодавством сторони мають певні права та обов'язки, реалізація яких, як правило, залежить від самих учасників процесу.

Надання доказів на підтвердження доводів і обставини, на які кредитор посилається як на підставу свої вимог, є обов'язком саме кредитора, при цьому суд може зобов'язати кредитора надати певні докази в оригіналах, якщо це необхідно для забезпечення об'єктивного розгляду справи, і ненадання їх за вимогою суду або не реагування на вимогу суду є неналежним виконання процесуальних прав та свідчить про те, що кредитор не вчиняє активних дій для доведення обґрунтованості своїх вимог перед судом.

У справі, яка є предметом перегляду, кредитори і боржник були заздалегідь поінформовані судом про необхідність подання оригіналів договору, квитанцій до прибуткового касового ордеру та інших документів (прибуткових касових ордерів, звітності товариства тощо), які могли б підтвердити реальність отримання позичальником грошових коштів за договорами позики.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У разі ненадання запитуваної інформації суд має право розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

З матеріалів справи також вбачається, що ухвалою господарського суду Київської області від 18.12.2015 було призначено у справі № Б24/081-12 судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені питання: чи відповідають дати підписання договору позики № 005 від 04.07.2010, № 02/2011 від 01.12.2011 р. та № 07/2008 від 18.11.2008 датам укладення вказаних договорів?; чи відповідають дати підписання квитанції до прибуткових касових ордерів № 08 від 28.03.2011, №17 від 05.07.2010, №10 від 17.05.2011, № 02 від 16.02.2011, №01 від 24.01.2012, №18 від 22.08.2011, № 02 від 24.01.2012, № 21 від 29.09.2011, № 10 від 14.09.2012, № 04 від 31.01.2012, № 05 від 03.02.2012; № 28 від 01.12.2011 даті створення вказаних квитанцій до прибуткового касового ордеру?. Проведення почеркознавчої експертизи було доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, у розпорядження якого ухвалено надіслати том № 4 та том № 5 матеріалів справи № Б 24/081-12.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.02.2017 проведення призначеної господарським судом Київської області ухвалою суду від 18.12.2015 у справі № Б24/081-12 судової почеркознавчої експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Супровідним листом від 25.04.2017 № 6098/17-34 (вх. №8814/17 від 27.04.2017) від Київського НДІСЕ до місцевого господарського суду надійшло клопотання щодо надання необхідних матеріалів для проведення судово-технічної експертизи документів №6098/17-34:

- оригінал договору позики № 005 від 04.07.2010, укладений між ОСОБА_10 та СТОВ "Юнайтед Гроуверс";

- оригінали квитанцій до прибуткових касових ордерів: № 08 від 28.03.2011, № 17 від 05.07.2010, № 10 від 17.05.2011, № 02 від 16.02.2011, № 01 від 24.01.2012, № 18 від 22.08.2011, № 02 від 24.01.2012, № 21 від 29.09.2011, № 10 від 14.09.2012, № 04 від 31.01.2012, № 05 від 03.02.2012;

- оригінали договорів позики № 02/2011 від 01.12.2011 та № 07/2008 від 18.11.2008 р., укладених з ОСОБА_8 та СТОВ "Юнайтед Гроуверс";

- оригінали квитанцій до прибуткових касових ордерів: № 28 від 01.12.2011 та № 27 від 18.11.2008.

Ухвалами місцевого господарського суду документи необхідні для проведення судової почеркознавчої експертизи витребовувались неодноразово.

Арбітражний керуючий ОСОБА_12 подав письмі пояснення, в яких зазначив про неможливість надати витребувані ухвалою суду від 10.05.2017 документи, оскільки попереднім керівником СТОВ "Юнайтед Гроуверс" вищезазначені документи не передавалися.

Представник боржника подав письмові пояснення місцевому господарському суду, в яких зазначив про неможливість надати витребувані ухвалою суду від 08.06.2017 документи, оскільки витребувані документи ТОВ "Юнайтед Гроуверс" ніколи не мало.

За актом приймання-передачі від 12.07.2017 ОСОБА_8 передала, а помічник судді Лопатіна А.В. прийняв лише договір позики від 01.12.2011 № 02/2011, який було скеровано судовому експерту з метою дослідження оригіналу експертною установою. В решті клопотання судових експертів про надання додаткових документів судом було відмовлено, оскільки інші витребувані документи учасники справи про банкрутство СТОВ "Юнайтед Гроуверс" не надали.

Оскільки оплата за проведення призначеної експертизи до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз не надходила, судово-технічна експертиза документів залишена без виконання, про що свідчить лист Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 06.02.2018 № 6098/17-34.

Незважаючи на відсутність в матеріалах справи, ненадання на вимогу суду, оригіналів документів на підтвердження передачі позикодавцями грошових коштів позичальнику, місцевий господарський суд визнав їх вимоги доведеними, пославшись на преюдиціальність обставин, встановлених щодо ОСОБА_8 у рішенні Апеляційного суду міста Києва від 18.12.2014 у справі № 22-11358, щодо ОСОБА_10 у рішенні Апеляційного суду міста Києва від 11.02.2015 у справі № 22-ц/796/2738/2015.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, в редакції чинній з 15.12.2017, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Проте, як вбачається з рішення Апеляційного суду міста Києва від 11.02.2015 № 22-ц/796/2738/2015 ним не встановлено наявність чи відсутність заборгованості СТОВ "Юнайтед Гроуверс" перед ОСОБА_10 за договором позики від 04.07.2010 № 005. Дана обставина взагалі не була предметом дослідження суду у спорі між СТОВ "Юнайтед Гроуверс" та ОСОБА_10, третя особа: ОСОБА_14 про визнання недійсним договору позики від 04.07.2010 № 005.

Так, відмовляючи в задоволенні позову СТОВ "Юнайтед Гроуверс" про визнання недійсним договору позики від 04.07.2010 № 005 у рішенні від 11.02.2015 у справі № 22-ц/796/2738/2015, Апеляційний суд міста Києва вказав на відсутність у розпорядженні суду доказів того, що під час підписання оспорюваного договору ОСОБА_14 використав підробну (фальшиву) печатку СТОВ "Юнайтед Гроуверс"; доказів того, що видані ОСОБА_14 на підтвердження факту отримання грошових коштів у розмірі 199 385,00 грн. квитанції, завірені печаткою СТОВ "Юнайтед Гроуверс", є підробленою (фальшивою). Також суд зазначив, що при доведеності письмовими доказами факту, що на час підписання оспорюваного договору за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців особою, яка має право вчиняти юридичні дії від імені СТОВ "Юнайтед Гроуверс" без довіреності, у тому числі підписувати договори, зазначений ОСОБА_14 (підписант, керівник), допустимих доказів (вирок суду) того, що при укладенні оспорюваного договору позики були вчинені шахрайські дії по заволодінню належними ОСОБА_10 грошовими коштами у розмірі 199 385,00 грн. з використанням печатки СТОВ "Юнайтед Гроуверс", суду не надано.

Також суд вказав, що відомості про отримання позичальником коштів від позикодавця зазначені в 11 квитанціях до прибутково-касових ордерів на загальну суму 199 385,00 грн., з огляду на цей факт твердження позивача про те, що кошти від ОСОБА_10 до каси товариства не надходили, на банківський рахунок внесені не були, Апеляційний суд міста Києва при розгляді справи № 22-ц/796/2738/2015 не прийняв у якості підстав для визнання договору недійсним.

Тобто, Апеляційний суд міста Києва у рішенні від 11.02.2015 у справі № 22-ц/796/2738/2015 обставини прийняття СТОВ "Юнайтед Гроуверс" коштів від ОСОБА_10 за 11 квитанціями до прибутково-касових ордерів на загальну суму 199 385,00 грн. не встановлював.

А правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, згідно із ч. 7 ст. 75 ГПК України, не є обов'язковою для господарського суду.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 18.12.2014 у справі № 22-11358 (№ 22-ц/796/11358/2014) свідчить, що ним не встановлено наявність чи відсутність заборгованості СТОВ "Юнайтед Гроуверс" перед ОСОБА_8 за договором позики від 04.07.2010 № 005. Дана обставина взагалі не була предметом дослідження суду у спорі між СТОВ "Юнайтед Гроуверс" та ОСОБА_8 про визнання недійсним договору позики №02/2011 від 01.12.2011.

Так, відмовляючи в задоволенні позову СТОВ "Юнайтед Гроуверс" про визнання недійсним договору позики № 02/2011 від 01.12.2011 у рішенні від 18.12.2014 у справі № 22-11358 (№ 22-ц/796/11358/2014), Апеляційний суд міста Києва вказав на відсутність у розпорядженні суду доказів того, що під час підписання оспорюваного договору ОСОБА_14 використав підробну (фальшиву) печатку СТОВ "Юнайтед Гроуверс"; доказів того, що видана ОСОБА_14 на підтвердження факту отримання грошових коштів у розмірі 1 673 952,33 грн., завірена печаткою СТОВ "Юнайтед Гроуверс", є підробленою (фальшивою). Також суд зазначив, що при доведеності письмовими доказами факту, що на час підписання оспорюваного договору за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців особою, яка має право вчиняти юридичні дії від імені СТОВ "Юнайтед Гроуверс" без довіреності, у тому числі підписувати договори, зазначений ОСОБА_14 (підписант, керівник), допустимих доказів (вирок суду) того, що при укладенні оспорюваного договору позики були вчинені шахрайські дії по заволодінню належними ОСОБА_8 грошовими коштами у розмірі 1 673 952,33 грн. з використанням печатки СТОВ "Юнайтед Гроуверс", суду не надано.

Також суд вказав, що відомості про отримання позичальником від позикодавця 1 673 952,33 грн. на підставі договору позики (займу відповідно до тексту квитанції) від 01.12.2011 зазначено в квитанції до прибуткового касового ордеру № 28 від 01.12.2011, з огляду на цей факт твердження позивача про те, що кошти від ОСОБА_8 до каси товариства не надходили, на банківський рахунок внесені не були, Апеляційний суд міста Києва при розгляді справи № 22-11358 (№ 22-ц/796/11358/2014) не прийняв у якості підстав для визнання договору недійсним.

Тобто, і в даному випадку, Апеляційний суд міста Києва у рішенні від 18.12.2014 у справі № 22-11358 (№ 22-ц/796/11358/2014) не встановлював обставини прийняття СТОВ "Юнайтед Гроуверс" коштів від ОСОБА_8 за квитанцією до прибуткового касового ордеру № 28 від 01.12.2011 суму 1 673 952,33 грн.

А правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, згідно із ч. 7 ст. 75 ГПК України, не є обов'язковою для господарського суду.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Колегія суддів зауважує, що на підставі рішень Апеляційного суду міста Києва у рішенні від 18.12.2014 у справі № 22-11358 (№ 22-ц/796/11358/2014), та від 11.02.2015 у справі № 22-ц/796/2738/2015 про відмову у визнанні недійсними договорів позики у зв'язку з недоведеністю позовних вимог не можна встановити обставини, які входять в предмет доказування у справі № Б24/081-12, зокрема обставини внесення позикодавцями грошових коштів в касу позичальника.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" № 6 від 23.03.2012 роз'яснено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Згідно з 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (затверджено постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637) (далі - Положення № 637), касова книга - документ установленої форми, що застосовуються для здійснення первинного обліку готівки в касу; касовий ордер - це первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси. Форми касових ордерів, що використовуються спеціалізованими підприємствами та установами Національного банку України, які не мають оборотної каси, установлюються відповідним нормативно-правовим актом Національного банку України; касові документи - це документи (касові ордери та відомості на виплату грошей, розрахункові документи, квитанції програмно-технічних комплексів самообслуговування, відомості закупівлі сільськогосподарської продукції, інші прибуткові та видаткові касові документи), за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку; касові операції - це операції підприємств (підприємців) між собою та з фізичними особами, що пов'язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку.

Пунктом 2.6. п. 2 Положення № 637 передбачено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній мірі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно до пп. 3.1, 3.3 п. 3 Положення № 637, касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів. Приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

У квитанції до прибуткового касового ордера зазначаються: назва підприємства; номер документа; від кого прийнято готівку; підстава; сума; дата складання; підписи головного бухгалтера та касира, печатку (штамп) касира або відмітка касового апарату.

Підпунктом 3.11 п. 3 Положення № 637 передбачено, що прибуткові та видаткові касові ордери до передавання в касу реєструються бухгалтером у журналі реєстрації прибуткових і видаткових касових документів (додаток 4), який ведеться окремо за прибутковими та видатковими операціями.

Таким чином, належними доказами, у розумінні ст.ст.33, 34 ГПК України в редакції до 15.12.2017, які б підтверджували внесення ОСОБА_8 та ОСОБА_10 готівкових коштів до каси СТОВ "Юнайтед Гроуверс", тобто доказами передачі позикодавцем у власність позичальникові грошових коштів у розумінні ст. 1046 ЦК України, є відповідна квитанції до прибуткового касового ордера про приймання товариством готівки від ОСОБА_8 та ОСОБА_10, журнал реєстрації прибуткових касових документів, касова книга.

Саме така правова позиція висловлена Вищим господарським судом України у постанові від 22.11.2017 у справі № 5015/7368/11.

Водночас, вказані документи, як і належно засвідчені копії чи оригінали відповідних квитанцій до прибуткових касових ордерів в матеріалах справи відсутні, на вимогу суду не надані, що спростовує висновок місцевого господарського суду про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 було передано СТОВ "Юнайтед Гроуверс" готівкові кошти у розмірі 1 673 952,33 грн. та 199 385,00 грн. відповідно.

Статті 33, 36 ГПК України в редакції до 15.12.2017 передбачали, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Аналогічні положення містить і редакція ГПК України з 15.12.2017. Більш того, ч. 2 ст. 74 ГПК України передбачає, що у разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Згідно із ч. 2, 4, 6 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються посвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність копії оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції поставив під сумнів наявні у справі незасвідчені копії письмових доказів, про що свідчить вимога суду надати оригінали договору позики № 005 від 04.07.2010, укладений між ОСОБА_10 та СТОВ "Юнайтед Гроуверс"; оригінали квитанцій до прибуткових касових ордерів: № 08 від 28.03.2011, № 17 від 05.07.2010, № 10 від 17.05.2011, № 02 від 16.02.2011, № 01 від 24.01.2012, № 18 від 22.08.2011, № 02 від 24.01.2012, № 21 від 29.09.2011, № 10 від 14.09.2012, № 04 від 31.01.2012, № 05 від 03.02.2012; оригінали договорів позики № 02/2011 від 01.12.2011 та № 07/2008 від 18.11.2008 р., укладених з ОСОБА_8 та СТОВ "Юнайтед Гроуверс"; оригінали квитанцій до прибуткових касових ордерів: № 28 від 01.12.2011 та № 27 від 18.11.2008, а також призначена, але не проведена судова експертиза оригіналів вказаних документів.

Проте, в порушення приписів ч. 6 ст. 91 ГПК України місцевий господарський суд не застосував правових наслідків, передбачених цією статтею щодо письмових доказів, оригінали яких не були надані на вимогу суду.

Колегія суддів критично оцінює визнання кредиторських вимог ОСОБА_8 та ОСОБА_10 до СТОВ "Юнайтед Гроуверс" боржником і розпорядником майна.

Так, в поясненнях від 09.08.2013 наданим від імені боржника директором СТОВ "Юнайтед Гроуверс" ОСОБА_14 визнано грошові вимоги ОСОБА_8 на суму 2 226 356,16 грн. за договором позики від 01.12.2011 № 02/2011 та ОСОБА_10 на суму 1 061 637,38 грн. за договором позики від 04.07.2010 № 005, а також вказав, що зазначена заборгованість наявна в обліку СТОВ "Юнайтед Гроуверс" (т. 9 стор. 34 - 36). 09.09.2013 від імені ОСОБА_14 навіть надано через канцелярію місцевого господарського суду оригінал акту звірки від 18.10.2012, складений СТОВ "Юнайтед Гроуверс" в особі ОСОБА_14 і ОСОБА_8 станом на 17.10.2012. (т. 10 стор. 146 - 147).

В той же час, складена за підписом СТОВ "Юнайтед Гроуверс" ОСОБА_14 довідка про кредиторську - дебіторську заборгованість СТОВ "Юнайтед Гроуверс" станом на 17.10.2012 (після порушення провадження у справі про банкрутство СТОВ "Юнайтед Гроуверс") не містить даних щодо заборгованості за договорами позики, зокрема по процентам, ні перед ОСОБА_8, ні перед ОСОБА_10 (т. 3 стор. 85).

Розпорядник майна СТОВ "Юнайтед Гроуверс" ОСОБА_12 у запереченнях від 05.08.2013 просив суд відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_8 про визнання кредиторських вимог та включення їх до реєстру вимог кредиторів СТОВ "Юнайтед Гроуверс", оскільки керівником СТОВ "Юнайтед Гроуверс" оригінали вищезазначених документів розпоряднику майна для огляду не надавались ( т. 9 стор. 40 - 41).

Розпорядник майна СТОВ "Юнайтед Гроуверс" ОСОБА_12 у запереченнях від 05.08.2013 просив суд відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_10 про визнання кредиторських вимог та включення їх до реєстру вимог кредиторів СТОВ "Юнайтед Гроуверс", оскільки керівником СТОВ "Юнайтед Гроуверс" оригінали вищезазначених документів розпоряднику майна для огляду не надавались ( т. 9 стор. 44 - 45).

Залучені 04.08.2014 представником СТОВ "Юнайтед Гроуверс" до матеріалів справи письмові докази (т. 21 стор. 1 - 149), зокрема копії касової книги СТОВ "Юнайтед Гроуверс", копії виписки з касової книги СТОВ "Юнайтед Гроуверс", що велась в ел.вигляді, картка рахунку 301 за період з 01.01.2008 по 31.12.2011, копії листів банків та виписок по особовим рахункам СТОВ "Юнайтед Гроуверс", копія витягу звіту ТОВ "Консалтингова компанія "Піфагор" за результатами фінансово-господарського аналізу діяльності СТОВ "Юнайтед Гроуверс" від 11.11.2013, копія висновку експерта КНДІСЕ за результатами проведення судово-економічної експертизи № 168/14-45 від 20.03.2014 у кримінальному провадженні № 0000215, не підтверджують відносин СТОВ "Юнайтед Гроуверс" з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 за договорами позики та отримання готівкових коштів від зазначених осіб до каси підприємства.

Таким чином, вимоги ОСОБА_8 про визнання кредитором та включення вимог до реєстру вимог кредиторів СТОВ "Юнайтед Гроуверс", заява від 09.11.2012 № 01.11 (вх. №19463 від 30.11.2012), та вимоги ОСОБА_10 про визнання кредитором та включення вимог до реєстру вимог кредиторів СТОВ "Юнайтед Гроуверс", заява від 10.11.2012 № 5.12 (вх. № 19464 від 30.11.2012), не підтверджені наданими до заяв доказами та матеріалами справи.

Колегія суддів відхиляє як помилкові доводи скаржника щодо преюдиціального значення для даної справи обставин, встановлених ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.10.2017 у справі № 361/4035/17р.-к, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 75 ГПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Не мають преюдиціального значення для суду також обставини, встановлені рішенням господарського суду Київської області від 04.05.2018 у справі № 911/276/18 щодо недійсності договору позики № 005від 04.07.2010, оскільки даного рішення не існувало на момент розгляду судом першої інстанції заяв ОСОБА_8 та ОСОБА_10 про включення їх вимог до реєстру вимог кредиторів СТОВ "Юнайтед Гроуверс".

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для визнання ОСОБА_8 кредитором СТОВ "Юнайтед Гроуверс" з сумою кредиторських вимог, що з урахуванням понесених на сплату судового збору витрат в розмірі 1073,00 (встановлений Законом розмір) становить 453040,04 грн., які, враховуючи приписи статті 31 Закону, підлягають задоволенню в наступній черговості: 1073,00 грн. - в першу чергу, 451967,04 грн. - в четверту чергу, та для визнання ОСОБА_10 кредитором СТОВ "Юнайтед Гроуверс" з сумою кредиторських вимог, що з урахуванням понесених на сплату судового збору витрат в розмірі 1073,00 (встановлений Законом розмір) становить 278072,50 грн., які, враховуючи приписи статті 31 Закону, підлягають задоволенню в наступній черговості: 1073,00 грн. - в першу чергу, 199185,00 грн. - в четверту чергу, 77814,50 грн. - в шосту чергу, суперечить нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, ухвала місцевого господарського суду - скасуванню на підставі п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 277 ГПК, в задоволенні заяви ОСОБА_8 про визнання кредиторських вимог до СТОВ "Юнайтед Гроуверс" та заяви ОСОБА_10 про визнання кредиторських вимог до СТОВ "Юнайтед Гроуверс" слід відмовити з огляду на недоведеність.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Київської області від 18.05.2018 у справі № Б24/081-12 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Київської області від 18.05.2018 у справі № Б24/081-12 скасувати.

3. В задоволенні заяви ОСОБА_8 про визнання кредитором та включення вимог до реєстру вимог кредиторів Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Гроуверс" від 09.11.2012 № 01.11 (вх. №19463 від 30.11.2012) відмовити повністю.

4. В задоволенні заяви ОСОБА_10 про визнання кредитором та включення вимог до реєстру вимог кредиторів Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Гроуверс" від 10.11.2012 № 5.12 (вх. № 19464 від 30.11.2012) відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді Є.Ю. Шаптала

І.А. Іоннікова