ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.08.2018                      Справа № 905/1130/18

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Поліщук А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “СП ЮКОЙЛ” до Товариства з обмеженою відповідальністю “ДРУЖКІВСЬКИЙ ХЛІБ” про стягнення за договором поставки № 24/01/2018-ОС від 24.01.2018 на суму 20495 грн. 21 коп., -

За участю представників сторін:

від позивача – не з’явились;

від відповідача – не з’явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “СП ЮКОЙЛ” звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “ДРУЖКІВСЬКИЙ ХЛІБ” про стягнення за договором поставки №24/01/2018-ОС від 24.01.2018 на суму 20495 грн. 21 коп.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю “СП ЮКОЙЛ” посилається на порушення відповідачем грошових зобов’язань за договором поставки продукції №24/01/2018-ОС від 24.01.2018, у зв’язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість за договором, пеню за прострочення оплати, збитки від інфляції та 3% річних.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.06.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/1130/18. Підготовче судове засідання призначено на 09.07.2018.

04.07.2018 від представника позивача, через канцелярію господарського суду Донецької області, надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 09.07.2018 відкладено підготовче засідання на 24.07.2018.

18.07.2018 від представника позивача, через канцелярію господарського суду Донецької області, надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

24.07.2018 ухвалою господарського суду Донецької області закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 13.08.2018.

У судовому засіданні представники позивача та відповідача не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином. Відповідач відзиву до суду не надав.

Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз’яснено, що у випадку нез’явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку ст.ст.80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.01.2018 між ТОВ «СП Юкойл» (надалі-Постачальник) та ТОВ «Дружківський хліб» (надалі-Покупець) було укладено Договір поставки № 24/01/2018-ОС (надалі - Договір). На умовах, викладених в цьому Договорі, Постачальник зобов’язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити масла, мастила та технічні рідини, іменовані в подальшому «Товар» (п.1.1 Договору).

Найменування, асортимент, ціна, кількість Товару вказуються у видаткових накладних, наданих Постачальником на кожну узгоджену, поставлену партію Товару, і завірених підписом повноважного представника Покупця. У кожній видатковій накладній в обов’язковому порядку вказується номер і дата цього Договору. На вимогу однієї із сторін, умови щодо найменування, асортименту, ціни і кількості Товару, що поставляється, фіксуються в специфікаціях, належно оформлених у вигляді Додатків до цього Договору, які є невід’ємною його частиною. Ціна товару за цим Договором встановлюється у гривнях і вказується в рахунку, що пред’являється до оплати Постачальником на кожну узгоджену, поставлену партію Товару, з відображенням її у відповідній видатковій накладній (п. 1.3, п. 2.1 Договору).

Покупець здійснює оплату вартості узгодженої партії поставленого Товару, на підставі рахунку, пред’явленого до оплати Постачальником, протягом 7 (семи) календарних днів з моменту поставки відповідної партії Товару (п 3.2 Договору).

Відповідно до п. 3.3 Договору, датою оплати Товару вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у випадку недотримання Покупцем строків оплати, встановлених п.3.2 та п.3.5. цього Договору, покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

При недотриманні Постачальником термінів постачання Товару, встановлених п.4.3 цього Договору, Постачальник виплачує Покупцю неустойку у розмірі 0,2% від вартості непоставленого в строк (недопоставленого) Товару, за кожний день прострочення поставки (п.7.3 Договору).

Даний Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31.12.2019, або до належного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов’язань за цим Договором, в залежності від того, яка з цих подій настане раніше (п.10.1 Договору).

Договір підписаний уповноваженими особами сторін та скріплений їх печатками (а.с.5-8).

На виконання договірних зобов'язань ТОВ «СП Юкойл» поставило ТОВ «Дружківський хліб» товар на загальну суму 20391грн. 86коп. згідно видаткової накладної №001472 від 30.01.2018 (а.с.9).

ТОВ «Дружківський хліб» отримав товар, про що свідчить підпис Покупця на видатковій накладній та штамп підприємства, який був частково оплачений 12.04.2018 платіжним дорученням №385 на суму 5000 грн.

Оскільки, відповідач встановлений Договором №24/01-2018-ОС від 24.01.2018 обов’язок щодо оплати продукції у повному обсязі не виконав позивачем заявлено вимоги, зокрема, про стягнення основного боргу в сумі 15391грн. 86 коп.

Надаючи правову кваліфікацію вказаним обставинам, суд виходить з наступного:

Внаслідок укладення Договором поставки №24/01/2018-ОС від 01.024.01.2018 між сторонами згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Разом з тим, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Як визначено положеннями ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов’язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов’язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.2.2. Договору ціна Товару, зазначена в рахунках на оплату, що виставляються Постачальником, і відображена у відповідних видаткових накладних, визначається з урахуванням умов поставки, передбачених цим договором.

У відповідності до п 3.2 Договору Покупець зобов'язаний оплачувати товар в продовж 7(семи) календарних днів з моменту передачі такої партії Товару.

Відповідач не відмовився від прийняття поставлених товарів та не повідомив постачальника про будь-які недоліки чи невідповідності. Матеріали справи складених Сторонами будь-яких актів невідповідності щодо якості чи кількості поставленого товару.

Отже, суд вважає, що товар був поставлений постачальником та прийнятий Покупцем належним чином, без застережень щодо недоліків та відсутності необхідних товаросупровідних документів.

Таким чином, оскільки відповідач прийняв товар згідно видаткової накладної №001472 від 30.01.2018, обов'язок щодо остаточного розрахунку за отриманий товару у відповідача настав 06.02.2018 (п.3.2 Договору).

Як вказує позивач, відповідачем оплачено отриманий товар частково, на суму 5000 грн., остаточний розрахунок виконано не було в порушення п.п.3.2 Договору.

26.03.2018 позивач надіслав відповідачу претензію №02/18 про виконання зобов’язань, сплату сум штрафних санкцій та збитків, всього на суму 21521 грн.18 коп. (а.с.10).

Вищевказана претензія відповідачем була отримана 30.03.2018, однак відповіді на теперішній час відповідачем не надано та доказів сплати вказаної заборгованості в повному обсязі відповідачем суду не надано. (а.с.11).

ТОВ «Дружківський хліб» отримав товар, про що свідчить підпис Покупця на видатковій накладній та штамп підприємства, який був частково оплачений 12.04.2018 платіжним дорученням №385 на суму 5000 грн.

Враховуючи, наведені вище норми законодавства та встановлені судом фактичні обставини щодо отримання відповідачем товару по Договору №24/01/2018-ОС від 24.01.2018 у останнього виникло зобов’язання з його оплати.

Сплату заборгованості у розмірі 15391грн. 86коп. боржником не здійснено, доказів перерахування коштів на користь позивача суду не надано, документів, які б підтверджували безпідставність нарахування заборгованості, контррозрахунок заборгованості, а також інших належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідачем суду не надано.

Таким чином, відповідач свої зобов’язання за договором поставки №24/01/2018-ОС від 24.01.2018 щодо оплати поставленого товару у строки обумовлені сторонами договору не виконав, а отже прострочив виконання зобов’язання, у розумінні ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України. Доказів зворотного відповідачем суду не надано.

За таких обставин, враховуючи викладене суд вважає, що позов в частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 15391грн.86коп. підлягає задоволенню.

Крім стягнення суми основного боргу позивач просить стягнути з відповідача:

пеню в розмірі 4487грн. 95коп. за період з 07.02.2018 по 11.04.2018 та за період з 12.04.2018 по 11.06.2018 нараховану на суму заборгованості у розмірі 15391грн. 86коп. (п. 7.2. Договору);

інфляційні втрати в розмір 430грн. 97коп. з лютого 2018 року по травень 2018 року нараховану на суму заборгованості у розмірі 15391грн. 86коп. (ст.625 Цивільного кодексу України);

3% річних в розмірі 184грн. 43коп. за період з 07.02.2018 по 11.04.2018 та за період з 12.04.2018 по 11.06.2018 нараховану на суму заборгованості у розмірі 15391грн. 86коп. (ст.625 Цивільного кодексу України).

Як вже було досліджено судом, пунктом 7.2. Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати поставленої партії Товару, Покупець зобов'язаний сплатити на користь Постачальника пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та пред’явлено до стягнення 3% річних в загальному розмірі 184грн. 43коп. та інфляційні втрати в загальному розмірі 430грн. 97коп.

Перевіривши розрахунок 3% річних, судом встановлено, що розмір таких нарахувань складає 184грн.43коп. а отже є арифметично вірним та підлягає задоволенню у цій частині позову.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.18р. у справу №910/24266/16 вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Відповідно до п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.13р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з огляду на вищенаведене, базою для нарахування інфляційної складової боргу є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

За висновками суду, позивачем при здійсненні розрахунку інфляційних збитків, вказаних правил враховано не було, що призвело до безпідставного збільшення інфляційної складової боргу. За розрахунком суду, стягненню з відповідача на користь позивача належить інфляційна складова боргу у розмірі 224грн. 31коп.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 цього Кодексу передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування грошовими коштами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

Пунктом 1 ст.216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п.1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

За порушення грошових зобов’язань позивач, керуючись пунктом 7.2 Договору просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 4487грн. 95коп. за період з 07.02.2018 по 11.04.2018 нараховану на суму заборгованості у розмірі 20391грн. 86 коп. та за період з 12.04.2018 по 11.06.2018 нараховану на суму заборгованості у розмірі 15391грн. 86 коп.

Перевіривши розрахунок пені, судом встановлено, що він є арифметично вірним та підлягає задоволенню у цій частині позову.

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Усупереч вказаним нормам, відповідач не надав господарському суду доказів, які спростовують доводи позивача повному обсязі, отже позовні вимоги ТОВ «СП Юкойл» до ТОВ «Дружківський хліб» про стягнення суми заборгованості, пені, інфляційних втрат та 3% річних підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 20288грн. 55коп.

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позову, з ТОВ «Дружківський хліб» підлягає стягненню судовий збір у сумі 1744,23 грн.

Керуючись статтями 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СП Юкойл» до ТОВ «Дружківський хліб» про стягнення заборгованості за договором поставки у розмірі 20495грн. 21коп. – задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружківський хліб» (84206, Донецька область, м.Дружківка, вул.Лізи Чайкіної, б.56, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СП Юкойл» (69014, м.Запоріжжя, вул.Базова, б.3-А, ) заборгованість в загальному розмірі 20288 (двадцять тисяч двісті вісімдесят вісім) грн. 55коп., з яких:

-          вартість поставленого товару в розмірі 15391грн.86 грн.;

-          пеня в розмірі 4487грн.95коп.;

-          інфляційні втрати в розмір 224грн.31коп.;

-           3% річних в розмірі 184грн.43коп.;

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружківський хліб» (84206, Донецька область, м.Дружківка, вул.Лізи Чайкіної, б.56, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СП Юкойл» (69014, м.Запоріжжя, вул.Базова, б.3-А, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1744 (одна тисяча сімсот сорок чотири) грн. 23 коп.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 13 серпня 2018 року.

Повний текст рішення складено та підписано 14 серпня 2018 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов