РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року Справа № 906/166/18

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Михальчук В.К.

за участю представників сторін:

прокурора: Безпалов А.В.

відповідача 1: не з'явився

відповідача 2: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська Нива" на рішення господарського суду Житомирської області, ухвалене 24.04.18р. суддею Тимошенко О.М. , повний текст складено 02.05.18р.

у справі № 906/166/18

за позовом Керівника Коростенської місцевої прокуратури в інтересах держави

до 1) ОСОБА_2 селищної ради Житомирської області (смт.Народичі, Житомирська область)

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська Нива" (с.Сухарівка, Народицький район, Житомирська область)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача (прокурора) - Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області

про визнання незаконним та скасувати рішення № 543 від 07.06.17., визнання недійсним договору оренди № 246 від 01.07.17., повернути земельну ділянку площею 40,00 га

В березні 2018 року керівником Коростенської місцевої прокуратури в інтересах держави подано до господарського суду Житомирської позов до ОСОБА_2 селищної ради Житомирської області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліська Нива» про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_2 селищної ради Народицького району Житомирської області № 543 від 07.06.2017 року «Про укладення попереднього договору оренди земельної ділянки з ТОВ «Поліська Нива»; визнання недійсним договір оренди № 246 від 01.07.2017 року, укладений між ОСОБА_2 селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Поліська Нива», зареєстрованого ОСОБА_2 селищною радою в реєстрі земель за №246 від 01.07.2017 року; зобовязання Товариство з обмеженою відповідальністю «Поліська Нива» повернути земельну ділянку загальною площею 40,00 га, яка заходиться на території ОСОБА_2 селищної ради за межами населених пунктів, до земель запасу ОСОБА_2 селищної ради Житомирської області у стані не гіршому порівняно з тим, у якому її одержано в користування.

В обгрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що належним розпорядником спірної земельної ділянки є центральний орган виконавчої влади, а саме Кабінет Міністрів України; спірне рішення було прийняте ОСОБА_2 селищною радою з перевищенням повноважень, за відсутності землевпорядної документації, технічної документації та нормативно-грошової оцінки вказаних земель /а.с. 2-8/.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 24.04.2018 року у справі № 906/166/18, позов керівника Коростенської місцевої прокуратури в інтересах держави до ОСОБА_2 селищної ради Житомирської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліська Нива» про визнання незаконним та скасування рішення № 543 від 07.06.2017 року, визнання недійсним договору оренди №246 від 01.07.2017 року, повернення земельної ділянки площею 40,00 га задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення ОСОБА_2 селищної ради Народицького району Житомирської області № 543 від 07.06.2017 року «Про укладення попереднього договору оренди земельної ділянки з ТОВ «Поліська Нива».

Визнано недійсним договір оренди № 246 від 01.07.2017 року, укладений між ОСОБА_2 селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Поліська Нива», зареєстрованого ОСОБА_2 селищною радою в реєстрі земель за №246 від 01.07.2017 року щодо земельної ділянки загальною площею 40,00 га.

Зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю «Поліська Нива» повернути земельну ділянку загальною площею 40,00 га, яка знаходиться на території ОСОБА_2 селищної ради за межами населених пунктів, до земель запасу ОСОБА_2 селищної ради Житомирської області у стані не гіршому порівняно з тим, у якому її одержано в користування.

Стягнуто з ОСОБА_2 селищної ради Житомирської області на користь Прокуратури Житомирської області 2643,00грн. судового збору.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліська Нива» на користь Прокуратури Житомирської області - 2643,00 грн. судового збору.

Рішення мотивовано тим, що спірна земельна ділянка перебуває у державній власності, а тому ОСОБА_2 селищна рада не мала повноважень приймати рішення стосовно розпорядження даною землею, відтак, суд дійшов висновків, щодо обґрунтованості звернення прокурора з даним позовом /а.с. 51-55/.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Поліська Нива», не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернулось до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Житомирської області від 24.04.2018 року у справі № 906/166/18 скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт вказує, що прокурором не подано до суду доказів на підтвердження рівня забрудненості ґрунтів, за якими можна віднести земельні ділянки, надані в оренду за спірним рішенням до певної категорії забрудненості саме на час подання позову.

Апелянт зауважує, що визнання радіоактивного забруднення земельних ділянок, які були передані в оренду за спірним рішенням, проводилось на основі матеріалів, складених Житомирською обласною проектно-розвідувальною станцією хімізації сільського господарства в 1991-1992 роках, на даний час в результаті реорганізацій правонаступником даної установи є державна установа «Інститут охорони ґрунтів України», структурним підрозділом є Житомирська філія ДУ «Держгрунтохорона». Спеціалістами даної установи було проведено радіологічне обстеження в 2016 році земель сільськогосподарського призначення, розташованих на території Базарської сільської ради, Народицького району Житомирської області, що були виведені із сільськогосподарського користування внаслідок їх радіоактивного забруднення у результаті аварії на ЧАЕС. На підставі отриманих результатів досліджень та відповідно до ЗУ «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», щодо питання існуючого критерію забруднення ґрунтового покриву земель зазначено: що земельні ділянки можуть використовуватись для ведення сільськогосподарського виробництва (Довідка видана Житомирською філією ДУ «Держгрунтохорони» від 24.10.2016 року).

Отже, прокурором не доведено фактичних обстежень ґрунтів органами ДУ «Інститут охорони ґрунтів України» на підтвердження того, що за своїми показниками, зазначені землі відносяться до відповідної категорії забрудненості, та не надано доказів для порівняння доаварійного стану ґрунтів й наявного фактичного стану показників забруднення на момент подання позову. Також, прокурором не було надано доказів, які підтверджують обставини належності спірної земельної ділянки площею 40,00 га, знаходиться на території ОСОБА_2 селищної ради за межами населених пунктів до земель державної форми власності, в тому числі матеріали паювання земель реформованого КСП ім. Щорса в межах виданого акту на право постійного користування землею.

Крім того, скаржник звертає увагу, що прокурором не було належним чином доведено факт порушення інтересів держави, а тому керівник Коростенської місцевої прокуратури не мав права подавати позовну заяву від Кабінету Міністрів України, так як не мав повноважень відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру». Судом не належно досліджено форму власності спірної земельної ділянки, так як земельна ділянка була передана з земель реформованого КСП ім.Щорса. Суд передчасно прийшов до висновку, що спірна земельна ділянка належить до державної форми власності на підставі ч.1 ст.84 Земельного кодексу України та п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про внесення змін о деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності».

Таким чином, на думку апелянта, наявні усі правові підстави для скасування оскаржуваного рішення суду від 24.04.2018 року у справі № 906/166/18, оскільки дане судове рішення прийняте за неповнотою встановлених обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального так і процесуального права /а.с. 74-77/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 року у складі колегії суддів: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І., суддя Тимошенко О.М. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліська Нива» на рішення господарського суду Житомирської області від 24.04.18 року у справі № 906/166/18, розгляд справи призначено на 04.07.2018 року /а.с.72-73/.

21.06.2018 року Коростенською місцевою прокуратурою подано до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. № 19432/18 від 21.06.2018 року), в якому прокурор заперечує проти апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення /а.с. 105-107/.

На підставі розпорядження керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду від 04.07.2018р. № 01-03/409, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 906/166/18 у зв'язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії по справі № 906/166/18 ОСОБА_3 та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І., суддя Мамченко Ю.А., про що складено протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2018 року /а.с.116-117/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 04.07.2018 року, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліська Нива» на рішення господарського суду Житомирської області від 24.04.18 року у справі № 906/166/18, яка призначена до розгляду 04.07.2018 року об 11:00 год. прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І., суддя Мамченко Ю.А. /а.с. 118/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 04.07.2018 року у справі № 906/166/18, розгляд апеляційної скарги відкладено на 19.07.2018 року /а.с. 125-126/.

12.07.2018 року на електронну адресу суду від Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області надійшло клопотання (вх № 22167/18 від 12.07.2018 року), в якому заявник зазначає, що він є заінтересованою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, просить розгляд даної справи проводити без його участі /а.с. 133-134/.

На підставі розпорядження керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду від 19.07.2018р. № 01-03/504, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 906/166/18 у зв'язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії по справі № 906/166/18 ОСОБА_4 та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І., суддя Павлюк І.Ю., про що складено протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2018 року /а.с.143-144/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 19.07.2018 року, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліська Нива» на рішення господарського суду Житомирської області від 24.04.18 року у справі № 906/166/18, яка призначена до розгляду 19.07.2018 року прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І., суддя Павлюк І.Ю. /а.с. 145/.

19.07.2018 року в судовому засіданні прокурор та представник апелянта ТОВ «Поліська Нива» повністю підтримали вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї відповідно. Вважають, що розпорядником спірної земельної ділянки є Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 19.07.2018 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача (прокурора) Головне Управління Держгеокадастру у Житомирській області; розгляд справи відкладено на 15.08.2018 року /а.с. 151-154/.

На підставі розпорядження керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду від 13.08.2018р. № 01-03/632, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 906/166/18 у зв'язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії по справі № 906/166/18 ОСОБА_5 та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І., суддя Тимошенко О.М., про що складено протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2018 року /а.с.176-177/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 року, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліська Нива» на рішення господарського суду Житомирської області від 24.04.18 року у справі № 906/166/18, яка призначена до розгляду 15.08.2018 року прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І., суддя Тимошенко О.М. /а.с. 178/.

13.08.2018 року на електрону адресу суду від ОСОБА_2 селищної ради Народицького району Житомирської області надійшов лист за № 01-26/1138 від 13.08.2018 року, згідно якого відповідач ОСОБА_2 селищна рада повідомляє про неможливість бути присутнім при розгляді справи 15.08.2018 року, разом з тим підтримує апеляційну скаргу подану ТОВ «Поліська Нива» та просить рішення господарського суду Житомирської області від 24.04.2018 року у справі № 906/166/18 скасувати, а в позовних вимогах керівника Коростенської місцевої прокуратури відмовити в повному обсязі /а.с. 179-180/.

15.08.2018 року на електрону адресу суду від Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області надійшло клопотання (вх. № 26185/18 від 15.08.2018 року), в якому просить розгляд даної справи здійснювати без його участі /а.с. 182-183/.

15.08.2018 року в судовому засіданні представник ТОВ «Поліська Нива» повністю підтримав вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив рішення господарського суду Житомирської області від 24.04.2018 року у справі № 906/166/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові прокурора відмовити повністю.

Прокурор заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги ТОВ «Поліська Нива» з підстав, викладених у письмовому відзиві, вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм процесуального так і матеріального права, а тому підстави для його скасування відсутні, при цьому зауважував, що спірна земельна ділянка є державною власністю розпорядником якої є Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області.

ОСОБА_2 селищна рада та Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, явку повноважних представників в судовому засіданні не забезпечили, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що ухвалою суду від 19.07.2018 року явка представників сторін в судове засідання 15.08.2018 року обовязковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представників ОСОБА_2 селищної ради та Головного управління Держгеокадастру у Житомирській, оскільки їхня не явка не перешкоджає перегляду справи.

Відповідно до част.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши пояснення прокурора та представника ТОВ «Поліська Нива», дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

07.06.2017 року рішенням пятнадцятої сесії ОСОБА_2 селищної ради Житомирської області № 453 «Про укладання попереднього договору земельної ділянки з ТОВ «Поліська Нива», серед іншого, вирішено: на період виготовлення проекту землеустрою та до укладення довгострокового договору оренди земельної ділянки, укласти з ТОВ «Поліська Нива» з 01.07.2017 року по 31.05.2018 року попередній договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 40,00 га із земель реформованого КПС ім. Щорса, на території ОСОБА_2 селищної ради /а.с. 14/.

01.07.2017 року між ОСОБА_2 селищною радою в особі голови ОСОБА_6 (орендодавець) та ТОВ «Поліська Нива» в особі директора ОСОБА_7 (орендар) укладено договір оренди землі (попередній) №246, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (землі резерву селищної ради) на підставі рішення сесії ОСОБА_2 селищної ради від 07.06.2017 року № 543 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що виділена в натурі, яка знаходиться на території ОСОБА_2 селищної ради, із земель реформованого КСП ім. Щорса, Народицького району, за межами населеного пункту с.Базар.

Пунктом 2 Договору встановлено, що в оренду передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення (землі резерву селищної ради) загальною площею 40,00 га, у тому числі: рілля 40,00 га.

Відповідно до п.8 Договору, договір укладено з 01.07.2017 року по 31.05.2018 року.

Договір оренди землі (попередній) зареєстровано у ОСОБА_2 селищній раді, про що у Державному реєстрі вчинено запис від 01.07.2017 року за № 246 /а.с. 15-17/.

Передача земельної ділянки здійснена шляхом підписання між сторонами 01.07.2017 року акту прийому-передачі обєкта оренди (земельної ділянки) /а.с.18/.

Відповідно до інформації відділу у Народицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, передана у користування земельна ділянка площею 40,00 га розташована за межами населеного пункту с.Базар, є державною власністю та має статус земель запасу, відноситься до земель сільськогосподарського призначення (рядок 94 - земель запасу, гр.18 - радіоактивно забруднені сільськогосподарські угіддя, які не використовуються в сільськогосподарському виробництві), технічна документація із землеустрою не виготовлялась, нормативно - грошова оцінка вказаних земель не розроблялась /а.с.19/.

Звертаючись із даним позовом до суду, керівник Коростенської місцевої прокуратури зазначає, що належним розпорядником спірної земельної ділянки є центральний орган виконавчої влади, а саме Кабінет Міністрів України. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», здійснення державного контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності, покладено на центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Органом виконавчої влади відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15 «Про державну службу України з питань геодезії, картографії і кадастру» є Державна служба України з питань геодезії, картографії і кадастру та її територіальні органи.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель, мають звертатись до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Таким чином, приймаючи до уваги, що даний позов не пов'язаний з відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився та враховуючи, що чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель, однак, у вказаного державного органу відсутні повноваження щодо звернення до суду з даного питання, що унеможливлює здійснення ним захисту інтересів держави у даній сфері, прокурором предявлено цей позов у інтересах держави як позивачем.

Взявши до уваги правове обґрунтування підстав звернення прокурора до суду в інтересах держави, місцевий господарський суд зазначив, що територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин є Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області.

Разом з тим, суд першої інстанції вказав, що відповідно до п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України № З-рп/99 у справі №1-1/99 від 08.04.1999 прокурор або його заступник самостійно визначає з посиланням на чинне законодавство в чому полягає порушення інтересів держави, обґрунтовуючи в позовній заяві необхідність їх захисту, та визначає орган, який уповноважений державою виконувати відповідні функції в спірних правовідносинах.

За приписами ч.2 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 N1-рп/99 зі справи за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (далі - Рішення Конституційного Суду України) під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

За приписами ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, зокрема охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо. Розпорядником спірної земельної ділянки є Кабінет Міністрів України. Органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №15 від 14.01.15 «Про державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру. Однак у вказаного державного органу відсутні повноваження щодо звернення до суду з даного питання, що унеможливлює здійснення ним захисту інтересів держави.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд погодився із доводами прокурора та дійшов висновку щодо обґрунтованості звернення прокурора, як позивача із даним позовом до суду.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими твердженнями прокурора та висновком суду щодо підставності звернення прокурора із даним позовом до суду в інтересів держави у статусі позивача, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст.2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі статтями 167, 170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Одним із зазначених органів є прокуратура, на яку покладено функції представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

З урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст.129 Конституції України).

Положення п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

Аналіз ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

В свою чергу, не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається, а здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача. Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Згідно з ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до п.1 ч.6 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).

Відповідно до ст.53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до п. 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності 01.01.2013 року, у державній власності залишаються:

а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки:

- на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна державної власності;

- які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук;

- які належать до земель оборони;

б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України;

в) землі зон відчуження та безумовного (обов'язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу.

Апеляційним судом встановлено, що згідно інформаційної довідки відділу у Народицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області передана у користування земельна ділянка площею 40,00 га розташована за межами населеного пункту с.Базар, є державною власністю та має статус земель запасу, відноситься до земель сільськогосподарського призначення (рядок 94 - земель запасу, гр.18 - радіоактивно забруднені сільськогосподарські угіддя, які не використовуються в сільськогосподарському виробництві), технічна документація із землеустрою не виготовлялась, нормативно - грошова оцінка вказаних земель не розроблялась.

Крім того, прокурором в судових засіданнях суду апеляційної інстанції неодноразово зверталася увагу, що спірна земельна ділянка належить до земель державної власності, розпорядником якої є Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Згідно з ст.5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Відповідно до абз.8 п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 10.09.2014р. № 442, ліквідовано Державну інспекцію сільського господарства, а функції із здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів покладено на Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру.

Абзацом 2 п.3 вищевказаної постанови передбачено, що на Міністерство аграрної політики та продовольства покладено функції із забезпечення формування державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (надалі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015р. № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до підпункту 25 пункту 4 даного Положення, Держгеокадастр організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок, дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Згідно пп.31 п.4 Положення, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333 затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру в області (надалі - Положення про Головне управління), згідно з підпунктом 30 пункту 4 якого Головне управління Держгеокадастру в області здійснює державний нагляд (контроль) в агропромисловому комплексі у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за дотриманням вимог земельного законодавства органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування з питань передачі земель у власність та надання у користування, у тому числі в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах.

Відповідно до п.п.3 п.6 Положення про Головне управління, посадові особи Головного управління в межах своїх повноважень мають право звертатися до суду лише з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Беручи до уваги викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, її територіальні органи.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.2 Земельного кодексу України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно ч.ч.1-3 ст.78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.84 Земельного кодексу України, у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч.4 ст.122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч.2 ст.90 Земельного кодексу України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.ч.1, 2 п.п. «а, б, в, г» ч.3 ст.152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу.

Згідно з п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1 ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Отже, підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення (невизнання або оспорювання) цього права на земельну ділянку.

Виходячи з наведених норм статтей 16, 393 ЦК України та статті 152 ЗК України право на оспорювання та оскарження акту органа державної влади, органа місцевого самоврядування, що стосується розпорядження або користування земельною ділянкою належить власнику, землекористувачу такої земельної ділянки або особі, яка доведе, що відповідно до законодавства звертається в інтересах цих осіб за захистом порушеного, невизнаного або оспорюваного права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що у Положенні про Головне управління Держгеокадастру в області дійсно не передбачено права посадових осіб Головного управління в межах своїх повноважень звертатися до суду з позовом, предметом якого є вимоги, заявлені у даній справі.

Разом з тим, здійснивши аналіз норм чинного законодавства, колегія суддів приймає до уваги те, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області є органом виконавчої влади, через який держава Україна реалізує своє право державної власності на спірні земельні ділянки.

Звертаючись з даним позовом до суду прокурор взяв до уваги лише функції посадових осіб Держгеокадастру та його територіальних органів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, не надавши жодної оцінки його правам як органу виконавчої влади, який виконує функції розпорядника відповідних земель від імені власника, яким є держава Україна.

Отже, беручи до уваги викладене, колегія суддів констатує, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області має право звертатися до суду з позовом, предметом якого є вимоги, заявлені у даній справі.

Судом апеляційної інстанції також враховується позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.07.2018р. у справі № 917/1461/17 щодо необхідності дослідження повноважень Держгеокадастру та його територіальних органів, як органів виконавчої влади, через яких держава Україна реалізує своє право державної власності на земельні ділянки та право на звернення до суду з позовами за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів, а також правомірності пред'явлення позову прокурором саме без зазначення Держгеокадастру та його територіальних органів в якості позивача.

Відповідно до п.4 ст.53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.5 ст.174 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.185 ГПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Пунктом 2 ч.1 ст.226 ГПК України встановлено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Отже, оскільки прокурор звертаючись до суду, в порушення вищенаведених норм права, не визначив в якості позивача орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, не обґрунтував наявність підстав для представництва інтересів держави у даній справі, тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до приписів п. 2 ч.1 ст. 226 ГПК України, оскільки прокурор не мав повноважень на її підписання.

Місцевий господарський суд на допущені прокурором порушення законодавства уваги не звернув, у звязку із чим дійшов до передчасних висновків щодо обґрунтованості звернення прокурора з даним позовом до суду, а відтак і до задоволення його вимог.

Згідно із п.4 ч.1 ст.275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У відповідності до част.1 ст.278 ГПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги «Поліська Нива», рішення господарського суду Житомирської області від 24.04.2018 року у даній справі необхідно скасувати у зв'язку із неповним зясування обставин, порушенням норм процесуального права і прийняти нове рішення, яким позов керівника Коростенської місцевої прокуратури залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст.269, 270, 271, 273, 275, 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська Нива" на рішення господарського суду Житомирської області від 24.04.2018р. у справі № 906/166/18 задоволити частково.

Рішення господарського суду Житомирської області від 24.04.2018р. у справі № 906/166/18 скасувати.

Позов Керівника Коростенської місцевої прокуратури в інтересах держави до ОСОБА_2 селищної ради Житомирської області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська Нива", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача (прокурора) - Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання незаконним та скасувати рішення № 543 від 07.06.17., визнання недійсним договору оренди № 246 від 01.07.17., повернути земельну ділянку площею 40,00 га залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 906/166/18 повернути господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "21" серпня 2018 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Тимошенко О.М.