КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2018 р. Справа№ 5011-43/12756-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Разіної Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Сотнікової І.О.,

у присутності представників сторін:

арбітражний керуючий Оліфіренко О.І. - посвідчення № 841 від 15.04.2013

від ОСОБА_3: ОСОБА_4 - довіреність № 937 від 05.05.16

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду міста Києва від 14.05.2018 року

у справі № 5011-43/12756-2012 (суддя Яковенко А.В.)

за заявою ОСОБА_3

про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню

за заявою Акціонерного товариства закритого типу „Метра Сервіс"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю „Женева"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю „Ренесанс-Д"

про стягнення коштів та зобов'язання вчинити дії

в межах справи № 5011-43/12756-2012

за заявою ОСОБА_3

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Женева"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.05.2018 року у справі №5011-43/12756-2012 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду ОСОБА_3 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 14.05.2018 року повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву кредитора ОСОБА_3 про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 02.02.2017 року по справі № 5011-43/12756-2012 таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів вказану апеляційну скаргу у справі № 5011-43/12756-2012 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Майданевича А.Г., Разіної Т.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду міста Києва від 14.05.2018 року у справі № 5011-43/12756-2012 залишено без руху та встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом 10 днів з дня отримання відповідної ухвали.

Згідно відомостей, які містяться на зворотньому поштовому повідомленні, уповноважена особа скаржника отримала копію вищезазначеної ухвали суду апеляційної інстанції 29.06.2018 року.

04.07.2018 року, згідно відтиску штампу канцелярії Київського апеляційного господарського суду, тобто у встановлений судом строк, скаржником на виконання ухвали суду від 25.06.2018 року подано докази направлення апеляційної скарги іншим учасникам провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.07.2018 року колегією суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Мацданевич А.Г., Разіна Т.І. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду міста Києва від 14.05.2018 року у справі № 5011-43/12756-2012, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 09.08.2018 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від ліквідатора ТОВ „Женева" Олефіренка О.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, а від представника скаржника - клопотання про зупинення провадження у справі до прийняття постанови Київським апеляційним господарським судом за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 року у даній справі.

Мотивуючи подане клопотання про зупинення провадження у справі № 5011-43/12756-2012 скаржник вказує на те, що ним в апеляційному порядку оскаржується ухвала Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 року у даній справі про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута та закриття провадження у даній справі про банкрутство, а відтак, за його твердженням, розгляд даної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 14.05.2018 року матиме сенс у випадку скасування ухвали від 09.07.2018 року, а в протилежному випадку така необхідність буде відсутня.

До вказаного клопотання заявником додано роздруківку з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвали Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 року у даній справі про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута та закриття провадження у справі № 5011-43/12756-2012 про банкрутство ТОВ „Женева", а також копію першої сторінки апеляційної скарги на вищезазначену ухвалу місцевого господарського суду з відміткою Господарського суду міста Києва про її отримання 24.07.2018 року.

В той же час, заявником не надано суду жодних доказів на підтвердження відкриття Київським апеляційним господарським судом апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою та призначення її до розгляду, з огляду на що вказане клопотання наразі не підлягає задоволенню.

В подальшому представником скаржника заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи в межах строків на апеляційне оскарження, яке мотивовано необхідністю надання додаткового часу для надходження поданої ним апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, її реєстрації та відкриття за нею апеляційного провадження з метою отримання можливості повторно клопотати перед судом про зупинення провадження у справі № 5011-43/12756-2012 щодо перегляду ухвали суду першої інстанції від 14.05.2018 року.

Розглянувши заявлене клопотання про відкладення розгляду справи, заслухавши позиції присутніх учасників провадження у справі, враховуючи, що матеріалів справи достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті та беручи до уваги те, що відкладення є правом суду, а не обов'язком, з метою недопущення безпідставного затягування розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про відмову у його задоволенні.

Представник скаржника в судовому засіданні 09.08.2018 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 14.05.2018 року повністю та прийняти нове рішення, задовольнити заяву кредитора ОСОБА_3 про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 02.02.2017 року по справі № 5011-43/12756-2012 таким, що не підлягає виконанню.

Ліквідатор банкрута в судовому засіданні проти вимог скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а також зазначив про наявність, на його думку, підстав для закриття апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою, оскільки права та інтереси ОСОБА_3 оскаржуваною ухвалою не порушені, а провадження у справі про банкрутство ТОВ „Женева" - закрито.

Разом з тим, дані твердження ліквідатора судом відхиляються, оскільки ОСОБА_3, як кредитор у справі, наділений процесуальними правами щодо звернення до суду з відповідними заявами та клопотаннями в межах справи про банкрутство, а оскільки оскаржувану останнім ухвалу прийнято судом першої інстанції 14.05.2018 року, тобто до закриття провадження у справі про банкрутство відповідно до ухвали від 09.07.2018 року, судова колегія вважає за можливо здійснити апеляційний розгляд справи по суті.

09.08.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду міста Києва від 14.05.2018 року - скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення заяви ОСОБА_3 про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 02.02.2017 року по справі № 5011-43/12756-2012 таким, що не підлягає виконанню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закону про банкрутство).

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, ухвалою господарського суду міста Києва від 19.09.2012 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ „Женева".

Ухвалою попереднього засідання місцевого суду від 15.01.2013 затверджено реєстр вимог кредиторів на суму 1 924 998,76 грн.

Постановою господарського суду міста Києва від 21.11.2013 року ТОВ „Женева" визнано банкрутом, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Гороховського А.В.

Ухвалою місцевого суду від 06.08.2015 року достроково припинено повноваження ліквідатора ТОВ „Женева" Гороховського А.В. та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Глеваського В.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.11.2015 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду Україин від 05.04.2016 року, достроково припинено повноваження ліквідатора ТОВ „Женева" арбітражного керуючого Глеваського В.В. та призначено на відповідну посаду арбітражного керуючого Олефіренка О.І.

20.01.2016 року між ТОВ „Женева" в особі ліквідатора Глеваського В.В. та ТОВ „Ренесанс-Д" було укладено Договір відповідального зберігання з правом користування.

Відповідно до умов вищевказаного Договору ТОВ „Женева" передає, а ТОВ „Ренесанс-Д" приймає на відповідальне зберігання наступне майно: нежиле приміщення загальною площею 170, 8 кв.м., що розташоване за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 29.

Пунктом 4.1. Договору відповідального зберігання передбачено, що термін відповідального зберігання з правом користування встановлюється з 20 січня 2016 року по 18 січня 2019 року.

Факт приймання-передачі приміщення підтверджено наявним у матеріалах справи актом прийому-передачі від 20.01.2016 року.

В подальшому, 08.08.2016 між АТЗТ „Метра Сервіс" (далі - Орендар) та ТОВ „Женева" в особі арбітражного керуючого Олефіренка О.І. (далі - Орендодавець) укладено Договір № 08/16 оренди нежилого приміщення, а саме магазину „Діадема", загальною площею 170,8 кв.м., що розташоване за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 29.

Відповідно до п. 2.1. договору, Орендодавець зобов'язаний передати у користування Орендарю орендоване майно після сплати Орендарем авансового платежу, визначеного у п. 3.3. Договору, на розрахунковий рахунок Орендодавця. З моменту сплати Орендарем авансового платежу, визначеного у п. 3.3. Договору починається обчислення строку оренди за цим Договором.

Відповідно до п. 3.3. договору, Орендар зобов'язаний внести авансовий платіж на розрахунковий рахунок Орендодавця у розмірі 15 000,00 (п'ятнадцять тисяч) грн. протягом 3 (трьох) днів, після підписання Договору.

На виконання умов договору Орендарем сплачено авансовий платіж на суму 15 000,00 грн, що підтверджено квитанціями з банку №ПН975791С1 від 09.08.2016 та №ПН975790С1 від 09.08.2016.

Проте, Орендодавець не забезпечив передачу Орендарю приміщення в обумовлені сторонами строки, у зв'язку з чим АТЗТ „Метра Сервіс" звернулось до суду першої інстанції із заявою про стягнення коштів та зобов'язання вчинити дії (усунення перешкод в користуванні нежилим приміщенням) в межах справи №5011-43/12756-2012.

За наслідками розгляду поданої заяви ухвалою господарського суду міста Києва від 03.11.2016 року у справі №5011-43/12756-2012 стягнуто з ТОВ „Женева" на користь АТЗТ „Метра Сервіс" 45 000,00 грн. штрафу та 8 268,00 грн. судового збору; усунуто перешкоди в користуванні АТЗТ „Метра Сервіс" належним боржнику приміщенням, а саме: магазину „Діадема" загальною площею 170,8 кв. м., який розташований за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, буд. 29, в тому числі, але, не обмежуючись наданням можливості безперешкодного доступу (проходу) до приміщення, надання можливості здійснювати господарську діяльність в приміщенні; надання можливості встановлення охорони приміщення; здійснення інших дій, пов'язаних із виконанням договору оренди; зобов'язано вселити АТЗТ „Метра Сервіс" до нежилого приміщення - магазину „Діадема" загальною площею 170,8 кв. м., який розташований за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, буд. 29. Зобов'язано вселити АТЗТ „Метра Сервіс" до нежитлового приміщення - магазину „Діадема" загальною площею 170,8 кв. м., який розташований за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, буд. 29.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2017 року ухвалу господарського суду міста Києва від 03.11.2016 року у справі №5011-43/12756-2012 скасовано, постановлено нове рішення, яким відмовлено АТЗТ „Метра Сервіс" у задоволенні заяви про стягнення коштів та зобов'язання вчинити дії.

В порядку ч. 2 ст. 101, ст. 99, п. 1 ч. 1 ст. 83 ГПК України, в редакції до 15.12.2017 року, визнано недійсним Договір відповідального зберігання з правом користування від 20.01.2016 року укладений між ТОВ „Женева" та ТОВ „Ренесанс-Д", а також Договір № 08/16 оренди нежилого приміщення від 08.08.2016 року, укладений між АТЗТ „Метра Сервіс" та ТОВ „Женева".

Застосовано реституцію і зобов'язано ТОВ „Ренесанс-Д" повернути ТОВ „Женева" нежитлове приміщення загальною площею 170,8 кв.м., що розташоване за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 29.

На виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2017 року у даній справі 02.02.2017 року господарським судом міста Києва видано наказ по справі № 5011-43/12756-2012, відповідно до якого застосовано реституцію та зобов'язано ТОВ „Ренесанс-Д" повернути ТОВ „Женева" нежитлове приміщення загальною площею 170, 8 кв.м., що розташоване за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 29.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.04.2017 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2017 року у справі № 5011-43/12756-2012 в частині визнання недійсним Договору відповідального зберігання з правом користування від 20.01.2016 року, укладеного між ТОВ „Женева" та ТОВ „Ренесанс-Д", скасовано. В іншій частині постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2017 року у справі № 5011-43/12756-2012 залишено без змін.

15.08.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції із заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, в якій просить суд визнати наказ Господарського суду міста Києва від 02.02.2017 року по справі № 5011-43/12756-2012 таким, що не підлягає виконанню.

Вказана заява, мотивована тим, що оскільки постановою Вищого господарського суду України від 04.04.2017 року скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2017 року в частині визнання недійсним Договору відповідального зберігання з правом користування від 20.01.2016 року, укладеного між ТОВ „Женева" та ТОВ „Ренесанс-Д", то і реституція щодо зобов'язання повернути відповідне майно також є скасованою, а відтак існують підстави для визнання наказу від 02.02.2017 року у справі № 5011-43/12756-2012 таким, що не підлягає виконанню.

За наслідками розгляду поданої заяви, ухвалою господарського суду міста Києва від 14.05.2018 року у справі №5011-43/12756-2012 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Приймаючи вказану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що постановою Вищого господарського суду України від 04.04.2017 року у справі № 5011-43/12756-2012 було скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2017 року у даній справі в частині визнання недійсним Договору відповідального зберігання з правом користування від 20.01.2016 року укладеного між ТОВ „Женева" та ТОВ „Ренесанс-Д", а в іншій частині постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2017 року у справі №5011-43/12756-2012 залишено без змін, тобто постанова суду апеляційної інстанції в частині зобов'язання ТОВ „Ренесанс-Д" повернути ТОВ „Женева" нежитлове приміщення загальною площею 170,8 кв.м., що розташоване за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 29 залишилось не змінним.

Однак, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 4 ст. 117 ГПК України в редакції, чинній на дату звернення ОСОБА_3 із заявою, Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Аналогічне положення міститься в ч. 2 ст. 328 ГПК України у новій редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної ували.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

За загальним правилом ст. 216 ЦК України основним наслідком укладення правочину, що не відповідає вимогам закону (ст. 203 ЦК України) і визнається недійсним незалежно від підстав недійсності є двостороння реституція, яка полягає у приведенні сторін у первісний стан.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише за наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним або який визнано недійсним.

З урахуванням положень п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК результатом реституції можна визнати такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення. Порушенням права в такому випадку визнається вчинення правочину за наявності станом на момент його вчинення дефекту, який за законом може бути підставою недійсності правочину, а реституція виступає наслідком факту визнання правочину недійсним або констатації недійсності правочину (в разі нікчемності правочину) і заходом, спрямованим на приведення майнового стану сторін недійсного правочину до початкового стану, тобто такого, який вони мали до вчинення правочину.

Як було зазначено вище, постановою суду апеляційної інстанції визнано недійсним Договір відповідального зберігання з правом користування від 20.01.2016 року, укладений між ТОВ „Женева" та ТОВ „Ренесанс-Д", та Договір № 08/16 оренди нежилого приміщення від 08.08.2016 року, укладений між АТЗТ „Метра Сервіс" та ТОВ „Женева", а також застосовано реституцію і зобов'язано ТОВ „Ренесанс-Д" повернути ТОВ „Женева" нежитлове приміщення загальною площею 170, 8 кв.м., що розташоване за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 29.

Водночас, постановою Вищого господарського суду України від 04.04.2017 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2017 року у справі № 5011-43/12756-2012 в частині визнання недійсним Договору відповідального зберігання з правом користування від 20.01.2016 року, укладеного між ТОВ „Женева" та ТОВ „Ренесанс-Д", скасовано.

Тобто, за результатами касаційного перегляду справи Договір відповідального зберігання з правом користування від 20.01.2016 року, укладений між ТОВ „Женева" та ТОВ „Ренесанс-Д", відновив свою дію.

Колегією суддів встановлено, що у зв'язку із визнанням недійсним Договору відповідального зберігання з правом користування від 20.01.2016 року, укладеного між ТОВ „Женева" та ТОВ „Ренесанс-Д", судом апеляційної інстанції у постанові від 23.01.2017 року було застосовано реституцію як наслідок визнання правочину недійсним.

Разом з тим, оскільки постановою Вищого господарського суду України від 04.04.2017 року скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2017 року у справі № 5011-43/12756-2012 в частині визнання недійсним Договору відповідального зберігання з правом користування від 20.01.2016 року, тобто відповідний договір відновив свою дію за наслідками касаційного розгляду справи, то судова колегія погоджується з доводами скаржника про те, що реституція, яку застосовано апеляційним судом як наслідок визнанням договору недійсним, також є скасованою, оскільки не може існувати самостійно за наявності чинного правочину.

Відтак наявні підстави для задоволення заяви ОСОБА_3 та визнання наказу Господарського суду міста Києва від 02.02.2017 року по справі № 5011-43/12756-2012 таким, що не підлягає виконанню.

Водночас, необхідно зазначити, що відповідно до п.п. 2.2.2 Договору відповідального зберігання з правом користування від 20.01.2016 року, Поклажодавець має право у будь-який час забрати у Зберігача все майно, передане на зберігання або його частину до закінчення строку цього Договору, з дотриманням строків, визначених п. 2.1.3. Договору, зокрема, повернути майно Поклажодавця протягом п'яти (5) місяців з моменту отримання вимоги.

Згідно ст. 953 ЦК України, зберігач зобов'язаний на першу вимогу Поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Таким чином, у зв'язку із неповерненням ТОВ „Ренесанс-Д" майна на неодноразові вимоги ТОВ „Женева", як зазначає ліквідатор, останнє не позбавлено права звернення до суду з відповідним позовом до ТОВ „Ренесанс-Д", обравши при цьому належний спосіб захисту свого цивільного права.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду міста Києва від 14.05.2018 року у справі № 5011-43/12756-2012 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 14.05.2018 року у справі № 5011-43/12756-2012 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким заяву кредитора ОСОБА_3 задовольнити

4. Визнати наказ Господарського суду міста Києва від 02.02.2017 року по справі № 5011-43/12756-2012 таким, що не підлягає виконанню.

5. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

6. Матеріали справи повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови підписано 14.08.2018 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді А.Г. Майданевич

Т.І. Разіна