РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року м.Харків Справа № 913/329/17

Провадження №14/913/329/17

Господарський суд Луганської області у складі головуючого судді Лісовицького Є.А.

за участю секретаря судового засідання Богуславській Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Мединський і К, м. Дружківка Донецької області

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Краснодонвугілля, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 2 773 949 грн. 79 коп.

У судовому засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: представник не прибув.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Мединський і К звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Краснодонвугілля, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, заборгованість за договором про надання транспортних послуг №464/429-У/12-КУО від 28.12.2015 в розмірі 2 773 949 грн. 79 коп.

- 2351317 грн. 64 коп. - заборгованість за послуги;

- 142732 грн. 82 коп. - пеня;

- 42944 грн. 25 коп. - 3% річних;

- 236955 грн. 08 коп. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору про надання транспортних послуг від 28.12.2015 №464/429-У/12-15КУО.

Ухвалою від 19.04.2017 Господарським судом Луганської області порушено провадження у справі №913/329/17.

Ухвалою від 07.06.2017 Господарський суд Луганської області відмовив у прийнятті зустрічної позовної заяви. Заяву та додані до неї матеріали повернуті заявнику.

Ухвалою суду від 07.06.2017 розгляд справи №913/329/17 відкладено на 13.06.2017 о 10 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 13.06.2017 продовжено строк розгляду справи на 15 днів до 04.07.2017, а також, у звязку з надходженням апеляційної скарги на ухвалу суду від 07.06.2017 про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви, провадження у справі №913/329/17 зупинено до повернення справи до Господарського суду Луганської області.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 19.06.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства Краснодонвугілля на ухвалу Господарського суду Луганської області від 07.06.2017 у справі №913/329/17 повернуто заявнику, а справу №913/329/17 Господарському суду Луганської області.

Ухвалою від 20.06.2017 Господарський суд Луганської області поновив провадження у справі №913/329/17. Розгляд справи призначено на 03.07.2017 об 11 год. 25 хв.

29.06.2017 на адресу суду надійшов запит Донецького апеляційного господарського суду про термінове направлення йому справи №913/329/17, у звязку з надходженням касаційної скарги ОСОБА_1 акціонерного товариства Краснодонвугілля на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 19.06.2017 у справі №913/329/17.

Ухвалою суду від 29.06.2017 провадження у справі №913/329/17 зупинено до повернення справи до Господарського суду Луганської області.

30.06.2017 справа №913/329/17 була направлена до Донецького апеляційного господарського суду для подальшого направлення до Вищого господарського суду України для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 акціонерного товариства Краснодонвугілля на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 19.06.2017.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 26.09.2017 касаційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства Краснодонвугілля на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 19.06.2017 у справі №913/329/17 Господарського суду Луганської області повернуто скаржнику.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 12.10.2017 у справі №913/329/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод на ухвалу Господарського суду Луганської області від 07.06.2017 у справі №913/329/17 повернуто без розгляду

Ухвалою Вищого господарського суду України від 05.12.2017 касаційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 19.06.2017 у справі №913/329/17 Господарського суду Луганської області повернуто скаржнику.

У звязку з надходженням касаційної скарги ОСОБА_1 акціонерного товариства Авдіїївський коксохімічний завод на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 12.10.2017 у справі №913/329/17, Донецький апеляційний господарський суд надіслав Господарському суду Луганської області запит про термінове направлення на його адресу справи.

Ухвалою Верховного Суду від 23.03.2018 касаційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства Авдіїївський коксохімічний завод на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 12.10.2017 року у справі № 913/329/17 повернуто скаржнику разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвалою Верховного Суду від 03.05.2018 касаційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства Єнакієвський металургійний завод на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 12.10.2017 року у справі № 913/329/17 повернуто скаржнику разом з доданими до неї матеріалами.

04.06.2018 справа №913/329/17 надійшла на адресу Господарського суду Луганської області.

Ухвалою суду від 05.06.2018 Господарський суд Луганської області поновив провадження у справі №913/329/17. Суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Також вказаною ухвалою суд призначив справу до судового розгляду по суті на 02.07.2018 о 10 год. 00 хв.

20.06.2018 на адресу Господарського суду Луганської області надійшов запит Донецького апеляційного господарського суду про термінове направлення на його адресу справи №913/329/17, у звязку з надходженням касаційної скарги ОСОБА_1 акціонерного товариства Єнакієвський коксохімпром на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 12.10.2017 у справі №913/329/17.

Ухвалою суду від 20.06.2018 провадження у справі №913/329/17 зупинено до повернення справи до Господарського суду Луганської області.

Ухвалою Верховного Суду від 09.07.2018 касаційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства Єнакієвський коксохімпром на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 12.10.2017 у справі №913/329/17 повернуто скаржнику разом з доданими до неї документами.

Ухвалою суду від 01.08.2018 провадження у справі №913/329/17 поновлено та призначено до судового розгляду по суті на 13.08.2018.

Разом з цим, 29.06.2017 від позивача на адресу суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог б/н від 27.06.2017 (в порядку ст. 22 ГПК України в редакції до 15.12.2017), за якою останній просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання транспортних послуг №464/429-У/12-КУО від 28.12.2015 в розмірі 2 773 949 грн. 79 коп., в тому числі: заборгованість за послуги - 2351317 грн. 64 коп., пеня - 142732 грн. 82 коп., 3% річних - 42944 грн. 25 коп., інфляційні втрати - 236955 грн. 08 коп.

В той же час, як вже було встановлено судом, 30.06.2017 справа №913/329/17 була направлена до Донецького апеляційного господарського суду для подальшого направлення до Вищого господарського суду України для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 акціонерного товариства «Краснодонвугілля» на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 19.06.2017.

Слід зазначити, що ухвалою суду від 01.08.2018 провадження у справі №913/329/17 поновлено та призначено до судового розгляду по суті на 13.08.2018.

Відповідно до ст. 46 Господарського процесуального кодексу України (в редакції після 15.12.2017) позивач вправі зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання і це є саме правом позивача.

Оскільки, суд з об'єктивних причин не міг вчасно розглянути заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, і змінами до законодавства звужено проміжок часу на вчинення даної дії, а заява подана вчасно, суд приймає заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог.

У звязку з чим, позовними вимогами слід вважати стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання транспортних послуг №464/429-У/12-КУО від 28.12.2015 в розмірі 2 773 949 грн. 79 коп., в тому числі: заборгованість за послуги - 2351317 грн. 64 коп., пеня - 142732 грн. 82 коп., 3% річних - 42944 грн. 25 коп., інфляційні втрати - 236955 грн. 08 коп.

Крім того, 22.03.2018 від позивача на адресу суду надійшло клопотання б/н від 20.03.2018 про застосування заходів процесуального примусу до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Краснодонвугілля» та ОСОБА_1 акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», а саме стягнути з кожного з них штраф у розмірі до пятдесяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вказане клопотання позивач обґрунтував приписами ст.ст. 131, 132, 135 Господарського процесуального кодексу України та зазначає про зловживання відповідачем та ОСОБА_1 акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» своїми процесуальними правами та вчинення останніми дій які перешкоджають судочинству.

Дослідивши подане клопотання, суд дійшов до наступного.

За приписами частин 1, 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 135 Господарського процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, № 16652/04, від 02.12.2010 та рішення Суду у справі Мусієнко проти України, № 26976/06, від 20.01.2011, відповідно).

Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Слід зазначити, що 02.04.2018 до Верховного суду у складі Касаційного господарського суду звернувся позивач з аналогічним клопотанням б/н від 20.03.2018 про застосування заходів процесуального примусу до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Краснодонвугілля» та ОСОБА_1 акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», шляхом стягнення з кожного з них штраф у розмірі до пятдесяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.05.2018 застосовано до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Краснодонвугілля» та ОСОБА_1 акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», за зловживання процесуальними правами, заходу процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі 2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 3524, 00 грн. з кожного.

Оскільки питання щодо застосування заходів процесуального примусу вже було вирішено ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.05.2018, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання, у звязку з чим, у задоволенні клопотання позивача про застосування заходів процесуального примусу слід відмовити.

Позивач правом на участь свого представника у судовому засіданні 13.08.2018 не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, будь яких заяв або клопотань до суду не надав.

Відповідач правом на участь в судовому засіданні 13.08.2018 не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

28 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мединський і К» (далі - перевізник) та Публічним акціонерним товариством «Краснодонвугілля» (далі замовник, боржник) було укладено договір про надання транспортних послуг №464/429-У/12-15КУО (далі - договір).

Додатковою угодою №352/10 від 20.05.2016 сторони узгодили, що у звязку з перейменуванням Публічного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» в Приватне акціонерне товариство «Краснодонвугілля» в преамбулі та за текстом договору замість Публічного акціонерного товариство «Краснодонвугілля» слід вважати Приватне акціонерне товариство «Краснодонвугілля».

Так, у відповідності до п. 1.1. договору №464/429-У/12-15КУО про надання транспортних послуг від 28.12.2015, перевізник (позивач) на свій страх та ризик надає послуги з транспортного обслуговування ОСОБА_1 акціонерного товариства «Краснодонвугілля» в обємі та на умовах, обумовлених цим договором. Послуги надаються на загальну суму 4 311 657 грн. 72 коп., з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п.2.2. договору транспортні послуги виконуються перевізником на підставі заявок замовника, з позначенням вантажовідправника та вантажоотримувача (назва фірми, юридична адреса, контактний телефон, найменування вантажу).

Пунктом 2.5.8 договору сторони погодили, що перевізник надає замовнику щомісячно, не пізніше 2 числа наступного за звітним, акти прймання передачі виконаних робіт з усіма необхідними документами, які підтверджують кожний вид робіт.

Відповідно до п.3.2. договору замовник сплачує перевізнику вартість усіх наданих послуг, визначених у підписаних актах приймання передачі за надані послуги по перевезенню, відповідно до розділу 2 цього договору, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок перевізника протягом 60 (шестидесяти) календарних днів з дати підписання актів виконаних робіт.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що порушення замовником пункту 3.2. договору, надає право перевізнику на нарахування пені в розмірі однієї облікової ставки НБУ, яка діє в період, за який нараховується пеня, від загальної суми заборгованості, за кожний календарний день прострочення.

Сторони п.8.1. договору узгодили, що вказаний договір вступає в дію з 01.01.2016 по 31.03.2016 включно, а в частині фінансових розрахунків до повного їх погашення.

Додатковою угодою №138/4 від 31.03.2016 сторони узгодили продовжити дію договору до 30.04.2016 включно, а в частині фінансових розрахунків до повного їх погашення.

Додатковою угодою №522/12 від 29.04.2016 сторони узгодили продовжити дію договору до 31.12.2016 включно, а в частині фінансових розрахунків до повного їх погашення.

В обґрунтування виконання взятих на себе зобов'язань за договором в частині виконання погоджених сторонами робіт позивач надав наступні акти приймання виконаних наданих послуг, товарно транспортні накладні та податкові накладні на загальну суму 2 351317 грн. 64 коп. Зокрема наступні акти:

- Акт приймання передачі наданих послуг №5541 від 31.08.2016 на суму 3630,89 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №5542 від 31.08.2016 на суму 10774,01 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №5543 від 31.08.2016 на суму 139297,39 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №5544 від 31.08.2016 на суму 214077,67 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №5545 від 31.08.2016 на суму 381861,00 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №5546 від 31.08.2016 на суму 260220,68 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №5547 від 31.08.2016 на суму 30105,40 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №5548 від 20.08.2016 на суму 279412,82 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №5549 від 31.08.2016 на суму 17262,00 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №5550 від 31.08.2016 на суму 77315,04 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №5552 від 31.08.2016 на суму 16616,52 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №5553 від 31.08.2016 на суму 21152,36 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №5554 від 31.08.2016 на суму 23263,13 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №5555 від 31.08.2016 на суму 19385,94 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №5556 від 31.08.2016 на суму 17257,80 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №5557 від 31.08.2016 на суму 13329,12 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №5560 від 31.08.2016 на суму 350244,19 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №7186 від 31.10.2016 на суму 30703,84 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №7089 від 31.10.2016 на суму 13056,38 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №7090 від 31.10.2016 на суму 11801,83 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №7549 від 16.11.2016 на суму 13699,54 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №7550 від 16.11.2016 на суму 17792,35 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №7956 від 29.11.2016 на суму 28061,02 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №7962 від 29.11.2016 на суму 42422,48 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №8003 від 30.11.2016 на суму 1880,17 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №8014 від 01.12.2016 на суму 1635,06 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №8267 від 07.12.2016 на суму 32047,32 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №8723 від 23.12.2016 на суму 17851,46 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №5533 від 31.08.2016 на суму 20279,64 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №844 від 30.01.2017 на суму 21105,58 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №845 від 31.01.2017 на суму 8172 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №5913 від 14.09.2016 на суму 18941,06 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №5914 від 15.09.2016 на суму 31047,11 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №7091 від 31.10.2016 на суму 22237,42 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №7957 від 29.11.2016 на суму 6083,44 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №7958 від 29.11.2016 на суму 16994,82 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №7959 від 29.11.2016 на суму 19966,86 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №7960 від 29.11.2016 на суму 24788,27 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №7961 від 29.11.2016 на суму 7289,35 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №8001 від 30.11.2016 на суму 5116,72 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №8002 від 30.11.2016 на суму 16337,46 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №8004 від 30.11.2016 на суму 36677,68 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №8005 від 30.11.2016 на суму 7126,55 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №8332 від 09.12.2016 на суму 5881,26 грн., разом з ПДВ;

- Акт приймання передачі наданих послуг №8723 від 23.12.2016 на суму 17851,46 грн., разом з ПДВ.

В той же час, на підтвердження наданих послуг позивачем надані відповідні товарно - транспорті накладні.

21.03.2017 позивач направив на адресу відповідача претензію про сплату заборгованості в сумі 2351317,64 грн. за наступними актами приймання передачі наданих послуг №5533 від 20.08.2016, №5541 від 31.08.2018, №5542 від 31.08.2016, №5543 від 31.08.2016, №5544 від 31.08.2016, №5545 від 31.08.2016, №5546 від 31.08.2016, №5547 від 31.08.2016, №5548 від 20.08.2016, №5549 від 31.08.2016, №5550 від 31.08.2016, №5552 від 31.08.2016, №5553 від 31.08.2016, №5554 від 31.08.2016, №5555 від 31.08.2016, №5556 від 31.08.2016, №5557 від 31.08.2016, №5560 від 31.08.2016, №7186 від 31.10.2016,, №7090 від 31.10.2016, №7549 від 16.11.2016, №7550 від 16.11.2016, №7956 від 29.11.2016, №7962 від 29.11.2016, №8003 від 30.11.2016, №8014 від 01.12.2016, №8267 від 07.12.2016, №8723 від 23.12.2016, №5533 від 31.08.2016, №844 від 30.01.2017, №845 від 31.01.2017, №5913 від 14.09.2016, №5914 від 15.09.2016, №7091 від 31.10.2016, №7957 від 29.11.2016, №7958 від 29.11.2016, №7959 від 29.11.2016, №7960 від 29.11.2016, №7961 від 29.11.2016, №8001 від 30.11.2016, №8002 від 30.11.2016, №8004 від 30.11.2016, №8005 від 30.11.2016, №8332 від 09.12.2016, №8723 від 23.12.2016.

У зазначеній вимозі позивач просив відповідача здійснити оплату за вказаними Актами приймання передачі наданих послуг та надати відповідь не пізніше 29.05.2017, в іншому випадку перевізник мусить звернутися до господарського суду з позовом про стягнення заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних нарахувань.

10.04.2017 позивачем на адресу відповідача додатково була направлена на вимога про сплату заборгованості в розмірі 2351317,64 грн.

Крім того, позивач за вказаною вимогою просив відповідача підписати та направити на адресу позивача другий екземпляр наступних актів приймання передачі наданих послуг, зокрема: №5533 від 20.08.2016, №5913 від 14.09.2016, №5914 від 15.09.2016, №7091 від 31.10.2016, №7957 від 29.11.2016, №7958 від 29.11.2016, №7959 від 29.11.2016, №7960 від 29.11.2016, №7961 від 29.11.2016, №8001 від 30.11.2016, №8002 від 30.11.2016, №8004 від 30.11.2016, №8005 від 30.11.2016, №8332 від 09.12.2016, №844 від 30.01.2017, №845 від 31.01.2017.

Проте, вказані претензія та вимога були залишені відповідачем без відповіді, другий екземпляр вищезазначених актів приймання передачі наданих послуг на адресу позивача не повертався, заборгованість по вказаним актам відповідачем не сплачена.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором, акти приймання передачі наданих послуг не підписав, оплату наданих послуг не здійснив, внаслідок чого заборгованість відповідача за договором становить 2351317,64 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 142732,82 грн., 3% річних в розмірі 42944,25 грн., інфляційні нарахування в розмірі 236955,08 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

За своїм змістом та правовою природою, укладений між сторонами договір про надання транспортних послуг №464/429-У/12-15КУО від 28.12.2015 є договором надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм розділу 63 Цивільного кодексу України.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. (ч.1. ст. 903 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Порядок оформлення документів на перевезення визначені у розділі 11 Правил, згідно якого основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості неменше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Отже, товарно-транспортна накладна (ТТН) є єдиним документом для списання товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника, оприбуткування їх у вантажоодержувача, а також для складського, оперативного та бухгалтерського обліку.

Позивачем до позову були надані відповідні товарно-транспортні накладні, які підтверджували надання послуг за договором про надання транспортних послуг №464/429-У/12-15КУО від 28.12.2015.

Приймаючи до уваги зазначене та враховуючи, що відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання зобов'язання щодо оплати отриманих послуг та не спростовано заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором про надання транспортних послуг №464/429-У/12-15КУО від 28.12.2015 належним чином доведений, документально підтверджений та строк оплати, у відповідності до умов договору є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 2351317,64 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, за прострочення відповідачем виконання зобов'язання за договором позивачем нарахована пеня у розмірі 142732 грн. 82 коп., 3 % річних у розмірі 42944 грн. 25 коп. та інфляційні втрати у розмірі 236955 грн. 08 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як свідчить наданий позивачем розрахунок, нарахування пені здійснювалося відповідно до п.4.1 договору, за яким зазначено, що у випадку порушення замовником (відповідачем у справі) п.3.2. договору, надає право перевізнику на нарахування пені в розмірі однієї облікової ставки НБУ, яка діє в період, за який нараховується пеня, від загальної суми заборгованості, за кожний календарний день прострочення.

Судом встановлено, що відповідачем у встановлений строк свого обов'язку з оплати наданих послуг не виконано, чим допущено прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), а тому позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нарахована пеня.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за загальний період по кожній накладній, за допомогою «Юридичної інформаційно пошукової системи Законодавство», зазначає, що при розрахунку були допущені помилки, а саме позивачем не взято до уваги дату підписання актів приймання передачі наданих послуг та не враховано по одному дню прострочення за кожною накладною.

З урахуванням викладеного, сума пені складає 142 949 грн. 35 коп.

Оскільки право збільшення позовних вимог відповідно до Господарського процесуального кодексу України належить виключно позивачу, за таких обставин суд розглядає вимоги позивача про стягнення пені за договором в розмірі 142 732 грн. 82 коп.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних.

Якщо укладеним сторонами договором передбачено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшено проценти, слід вважати іншим розміром процентів.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за загальний період по кожній накладній, за допомогою «Юридичної інформаційно пошукової системи Законодавство», зазначає, що при розрахунку були допущені помилки, а саме позивачем не взято до уваги дату підписання актів приймання передачі наданих послуг та не враховано по одному дню прострочення за кожною накладною.

З урахуванням викладеного, сума 3% річних складає 43086 грн. 89 коп.

Оскільки право збільшення позовних вимог відповідно до Господарського процесуального кодексу України належить виключно позивачу, за таких обставин суд розглядає вимоги позивача про стягнення 3% річних за договором в розмірі 42944 грн. 25 коп.

Щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань слід зазначити наступне.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України «Про інформацію» є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Згідно п. 3.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань за загальний період по кожній накладній, за допомогою «Юридичної інформаційно пошукової системи Законодавство», зазначає, що при розрахунку були допущені арифметичні помилки.

З урахуванням викладеного, сума інфляційних нарахувань складає 237722 грн. 55 коп.

Оскільки право збільшення позовних вимог відповідно до Господарського процесуального кодексу України належить виключно позивачу, за таких обставин суд розглядає вимоги позивача про стягнення інфляційних нарахувань за договором в розмірі 236955 грн. 08 коп.

Виходячи з наведеного, позов слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача основний борг в розмірі 2 351 317 грн. 64 коп., пеню в розмірі 142 732 грн. 82 коп., 3% річних в розмірі 42 944 грн. 25 коп., інфляційні нарахування в розмірі 236 955 грн. 08 коп. (всього 2 773 949 грн. 79 коп.).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, у разі задоволення позову покладається на відповідача.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 41 609 грн. 25 коп.

У судовому засіданні 13.08.2018, відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено лише вступну і резолютивну частину рішення.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 129, 233,238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мединський і К» до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Краснодонвугілля» про стягнення 2 773 949 грн. 79 коп. задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Краснодонвугілля» (93404, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, будинок 54, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мединський і К» (86400, Донецька область, м. Дружківка, вул. Енгельса, будинок 110, ) основний борг в розмірі 2 351 317 грн. 64 коп., пеню в розмірі 142 732 грн. 82 коп., 3% річних в розмірі 42 944 грн. 25 коп., інфляційні нарахування в розмірі 236 955 грн. 08 коп., витрати на сплачений судовий збір в розмірі 41 609 грн. 25 коп. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 серпня 2018 року.

Суддя Є.А.Лісовицький