ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.08.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/557/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П.А. , секретар судового засідання Кучма І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Шенгелія Гія, АДРЕСА_2

для листування : 87547, АДРЕСА_1.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Технорейл", вул. Гаркуші, 36, м. Івано-Франківськ,76018

про стягнення заборгованості в сумі 39 994 грн.

представники сторін не з"явилися

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Івано-Франківської області подано позов фізичної особи - підприємця Шенгелія Гія про стягнення заборгованості у розмірі 39994,00грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення умов укладеного між сторонами договору поставки № ТР-07/04 від 10.04.2017 відповідачем не доплачено кошти за отриману продукцію в розмірі 39 994 грн.

Ухвалою Господарський суд Івано-Франківської області від 05.07.2018 постановив відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справі за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання по суті на 17.07.2018.

17 липня 2018 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 31.07.18.

Ухвалою суду від 23.07.2018 відмовлено у задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця Шенгелія Гія про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою від 31.07.2018 відкладено розгляд справи на 13.08.2018.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, хоча про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, хоча про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав.

За таких обставин, враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, суд, вважає за можливе розглянути справу без участі повноважних представників сторін за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору.

Розглянувши документи і матеріали, подані позивачем, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 86 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, із врахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

10.04.2017 між фізичною особою-підприємцем Шенгелія Гія та товариством з обмеженою відповідальністю "Технорейл" укладено договір поставки № ТР-07/04.

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов"язується поставити і передати у власність покупцю певну продукцію, а покупець зобов"язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 1.2 договору, кількість та асортимент товару передбачаються у специфікації, яка додається до договору (додаток № 1) і є невід"ємною частиною договору.

На виконання умов договору та специфікації, позивач згідно накладної № 12/04 від 14.04.2017 передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 104 360 грн.

Відповідно до п. 5.1 договору, оплата поставленого товару здійснюється на умовах 50% передоплати, решту 50% по факту готовності протягом 10-15 календарних днів (день отримання вважається день підписання представником покупця акту приймання-передачі товару або видаткової накладної).

Відповідач здійснив на користь постачальника три платежі за договором:

- 20.04.2017 за платіжним дорученням № 2112 на суму 6 389, 35 грн.;

- 20.04.2017 за платіжним дорученням № 2113 на суму 7 976,65 грн.;

- 26.04.2017 за платіжним дорученням № 2115 на суму 50 000 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар складає 39 994 грн.

Позивачем направлено на адресу відповідача претензію від 28.11.2017 про сплату заборгованості в розмірі 40000 грн. Претензія відповідачем отримана 06.12.2017.

07.02.2018 позивачем направлено відповідачу вимогу про сплату суми заборгованості в розмірі 39 994 грн. Вимога відповідачем отримана 14.02.2018.

Фізичною особою-підприємцем Шенгелія Гія відповіді на претензію та вимогу не отримано, заборгованість не оплачено.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема із правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вказана норма Цивільного Кодексу кореспондується із ст. 193 ГК України, відповідно до ч. 1 якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що копії документів, які знаходяться в матеріалах справи та надавались позивачем суду в якості доказів невиконання відповідачем зобов"язань за Договором через порушення умов останнього, є письмовими доказами невиконання відповідачем зобов"язань, взятих ним, відповідно до Договору.

Відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 39994 грн. за договором поставки № ТР-07/04 від 10.04.2017 є обгрунтованими, тому позов підлягає задоволенню.

Судові витрати, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного у відповідності до ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов фізичної особи - підприємця Шенгелія Гія до товариства з обмеженою відповідальністю "Технорейл" про стягнення заборгованості у розмірі 39994 грн., задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Технорейл" (, п/р 0328 в Івано-Франківськійфілії ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 336677) на користь фізичної особи-підприємця Шенгелія Гія (код ЄДРПОУ НОМЕР_1, п/р НОМЕР_2 у Донецьке РУ ПАТ КБ "Приватбанк" , МФО 335496) 39 994 (тридцять дев"ять тисяч дев"ятсот дев"яносто чотири) грн. суми основного боргу та 1762 (тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 13.08.2018

Суддя Шкіндер П.А.в