ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2018 р. Справа № 914/133/18

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді: Плотніцького Б.Д.

Суддів: Данко Л.С.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: Совинській С.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №03 від 01.02.2018);

від відповідача: не зявились,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Ібоя Преміум, б/н від 17.04.2018 (вх. № ЛАГС 01-05/1284/18 від 24.04.2018)

на рішення Господарського суду Львівської області від 15.03.2018 (повний текст рішення виготовлено 19.03.2018)

у справі №914/133/18, суддя Запотічняк О.Д.,

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Ібоя Преміум, м.Дніпро,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми Галвест, м.Львів,

про стягнення заборгованості в сумі 140 352,00грн, інфляційних втрат в сумі 13 807,96грн та 3 % річних в сумі 3 538,00грн.

.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Ібоя Преміум (далі ТзОВ «Ібоя Преміум») звернулось в Господарський суд Львівської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми Галвест (далі - ТзОВ «ВКФ «Галвест») 140 352,00грн. заборгованості, 13 807,96грн. інфляційних втрат та 3 538,00грн. 3 % річних.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.03.2018 у справі №914/133/18 (суддя Запотічняк О.Д.) в задоволенні позову відмовлено.

При цьому, місцевий господарський суд керувався положеннями ст.ст.530, 663, 693 ЦК України та виходив з того, що позивачем не доведено виникнення у відповідача обовязку поставити товар, оскільки не надано доказів на підтвердження погодження сторонами умов поставки.

Не погоджуючись з даним рішенням місцевого господарського суду, ТзОВ Ібоя Преміум оскаржило його в апеляційному порядку, звернувшись до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 17.04.2018 (вх. № ЛАГС 01-05/1284/18 від 24.04.2018), в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 15.03.2018 у справі №914/133/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити повністю з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач покликається на положення ч.2 ст.693 ЦК України, якою визначено право покупця вимагати повернення суми попередньої оплати у випадку не передання продавцем товару у встановлений строк, визнання відповідачем факту отримання від ТзОВ Ібоя Преміум коштів у розмірі 140 352, 00 грн. та відсутність доказів їх повернення.

При цьому, скаржник зазначає, що в матеріалах справи наявні претензії ТзОВ Ібоя Преміум до відповідача про повернення передоплати, а потреби доказувати в суді першої інстанції факт їх відправлення ТзОВ «ВКФ «Галвест» не виникало, оскільки представник відповідача в судовому засіданні не заперечував факт отримання вказаних вимог.

Скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 263 ГПК України, відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, б/н від 14.05.2018, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржене рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

При цьому, відповідач зазначає, що сторони попередньо домовились про продаж гранітного щебеню на умовах договору №110 від 28.12.2016 і після отримання авансового платежу компанія ТзОВ «ВКФ «Галвест» почала виготовлення та складування обумовленого товару. Однак, ТзОВ «Ібоя Преміум» не виконало домовленостей, оскільки не повернуло належним чином оформленого примірника договору №110 від 28.12.2016, оплатило лише авансовий платіж, не здійснило забір товару з місця складування, передбаченого договором, та не компенсувало коштів за зберігання товару у місці складування.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2018 справу №914/133/18 передано на розгляд колегії суддів: Плотніцькому Б.Д. (головуючий суддя), ОСОБА_1, ОСОБА_3

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 25.04.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ Ібоя Преміум.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 04.05.2018 розгляд апеляційної скарги призначено на 23.05.2018.

У звязку з перебуванням у відпустці судді члена-колегії ОСОБА_3, розгляд справи 23.05.2018 не відбувся.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 29.05.2018 розгляд апеляційної скарги призначено на 06.06.2018.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 06.06.2018 розгляд апеляційної скарги відкладено на 20.06.2018 та визначено обовязковою участь сторін у судовому засіданні.

У звязку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Плотніцького Б.Д. та з урахуванням положень абз. 2 пп. 2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 21 від 03.03.2016, розгляд апеляційної скарги 20.06.2018 не відбувся.

Враховуючи те, що обставини, які унеможливили розгляд справи 20.06.2018 відпали, ухвалою суду від 25.06.2018 розгляд справи призначено на 08.08.2018.

У звязку з перебуванням судді Кравчук Н.М. у довготривалій відпустці, на підставі розпорядження в.о.керівника апарату суду №407 від 07.08.2018 проведено автоматичну заміну судді-члена складу колегії суддів, замість судді Кравчук Н.М. введено суддю Данко Л.С.

У дане судове засідання зявився представник скаржника, який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та висловив свої міркування з питань, що виникли в ході розгляду справи.

Відповідач участі уповноваженого представника у судовому засіданні не забезпечив, надіслана на його адресу поштова кореспонденція повернулась на адресу суду з відміткою поштового відділення звязку: «за закінченням терміну зберігання».

Враховуючи те, що сторін не було позбавлено конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що рішення Господарського суду Львівської області від 15.03.2018 у справі №914/133/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, правочини можуть бути двосторонніми.

Відповідно до ч.1,2 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України зобовязання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 28 грудня 2016 року ТзОВ «ВКФ «Галвест» предявило ТзОВ Ібоя Преміум рахунок №42 на оплату щебеню фракції 20x40 в кількості 680 тон по ціні 206,40 грн. (з ПДВ) на загальну суму 140 352,00 грн. Даний рахунок був оплачений позивачем в повному обсязі згідно платіжного доручення №2 від 28.12.2016.

В рахунку №42 від 28.12.2016 містяться посилання на договір поставки №110 від 28.12.2016, однак, долучений відповідачем до матеріалів справи примірник вказаного договору купівлі-продажу підписаний лише відповідачем і будь-яких доказів його передачі позивачу для підписання суду не надано.

Оскільки з матеріалів справи не вбачається погодження сторонами виконання договору купівлі-продажу щебеню у момент вчинення правочину, письмового договору купівлі-продажу чи договору поставки між сторонами укладено не було, а рахунок №42 не містись всіх істотних умов договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підтвердження виникнення між сторонами договірних відносин.

Позивач стверджує, що термін поставки був обумовлений сторонами до 27 січня 2017 року, а форма розрахунків - попередня оплата за весь обєм щебеню в кількості 680 тон.

Зважаючи на те, що відповідач не виконав своїх зобовязань та не здійснив поставку щебеню фр.20х40 в кількості 680 тонн по ціні 140 352,00 грн. за весь обєм в м.Дніпро, ТзОВ «Ібоя Преміум» звернулось в Господарський суд Львівської області з позовною заявою про стягнення з ТзОВ «ВКФ «Галвест» передоплати у розмірі 140 352,00 грн., 3538,00грн. 3% річних 13807,96 грн. інфляційних втрат (нараховані за період з 30.01.2017 по 15.01.2018).

Відповідно до ч.2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Дана норма закону дає право покупцю, який сплатив попередню оплату, вимагати повернення такої оплати, якщо продавець не передав товар у встановлений строк.

Відповідно до положень ст. 663 ГПК України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначалось вище, письмового договору з погодженими строками поставки щебеню між сторонами укладено не було, а оплату 140 352,00грн. здійснено позивачем на підставі рахунку №42 від 28.12.2016.

Однак, колегія суддів зазначає, що сторонами долучено до матеріалів справи відмінні між собою рахунки №42 від 28.12.2016.

Так, позивачем долучено до матеріалів справи рахунок (а.с.17), який не підписаний зі сторони відповідача та свідчить про оплату щебеню фракції 20x40 в кількості 680 тон по ціні 206,40 грн. (з ПДВ) на загальну суму 140 352,00грн. з доставкою в м. Дніпропетровськ, а відповідачем подано рахунок (а.с. 54), який підписаний, скріплений печаткою ТзОВ «ВКФ «Галвест» та свідчить про оплату авансового платежу за гранітний щебінь фракції 20x40 в кількості 680 тонн.

При цьому, як в рахунку, поданому позивачем, так і в рахунку, поданому відповідачем, зазначено, що товар відпускається за фактом надходження коштів на р/р постачальника, самовивозом, за наявності довіреності та паспорта.

Відтак, невідомо, чи відповідач повинен був самостійно поставити товар позивачу у м. Дніпро, чи сам позивач повинен був забрати товар зі складу відповідача.

Зважаючи на те, що будь-яких інших документів, в яких були б обумовлені сторонами умови поставки, зокрема, і у вказаний позивачем строк (до 27.01.2017), суду не надано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено, коли саме у відповідача виник обовязок поставити товар.

Позивач стверджує, що 30.01.2017 він звернувся до відповідача з претензією, в якій просив відповідача у семиденний строк з дня отримання претензії виконати свої договірні зобовязання та здійснити поставку щебеню фракції 20x40 в кількості 680 тон.

29 серпня 2017 року позивач повторно звернувся до відповідача з претензією №31/13-ю, в якій просив відповідача у семиденний строк з дня отримання претензії, виконати свої договірні зобовязання та здійснити поставку щебеню фракції 20x40 в кількості 680 тон.

Дані претензії долучено позивачем до матеріалів справи, однак жодних доказів про те, що такі направлялись відповідачу, позивач під час розгляду справи судом першої інстанції не надав.

30 травня 2018 року до Львівського апеляційного господарського суду від ТзОВ Ібоя Преміум надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналів доказів відправлення ТзОВ «ВКФ «Галвест» претензії №31/13 на суму 140352,00 грн. (фіскального чека на цінний лист №706, опису вкладення претензії на суму 140352,00 грн. у лист з оголошеною цінністю, довідкової інформації Укрпошта про вручення претензії-вимоги №706).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч.8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обгрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Зважаючи на те, що позивачем не обгрунтовано неможливості подання до суду першої інстанції доказів відправлення ТзОВ «ВКФ «Галвест» претензії №31/13-ю на суму 140352,00 грн., колегія суддів не може прийняти вказані докази до розгляду.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що, поданий позивачем фіскальний чек та опис вкладення не можуть вважатись належними та допустимими доказами надіслання відповідачу претензії №31/13-ю, оскільки такі датовані 28.08.2017, а претензія від 29.08.2017.

Відповідно до положень частин 1 та 3 статей 74, 76 - 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у позовній заяві та у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що рішення Господарського суду Львівської області від 15.03.2018 у справі № 914/133/18 прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 240, 269, 275, 276, 281, 282, 283, 284 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 15.03.2018 у справі №914/133/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Ібоя Преміум без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений та підписаний 09.08.2018

Головуючий суддя Б.Д. Плотніцький

Суддя Л.С. Данко

Суддя І.Б. Малех