КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2018 р. Справа№ 911/63/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Сітайло Л.Г.

Калатай Н.Ф.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача 1: Компанець Л.В. - голова, Бондар І.Г. (довіреність № 17 від 04.05.2018),

від позивача 2: не з»явився,

від відповідача 1 : не з»явився,

від відповідача 2: Лозинська О.Л. (довіреність № 283 від 21.06.2018),

від третьої особи 1: не з»явився,

від третьої особи 2: не з»явився,

від третьої особи 3: Костюченко І.В. (довіреність № 27-26488/17 від 27.12.2017),

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства " Комерційний банк "Хрещатик"

на рішення Господарського суду Київської області від 20.06.2018

у справі № 911/63/18 (суддя Мальована Л.Я.)

за позовом 1.МГО "Спілка інвесторів Черняхівського 21Б".

2.Броварської міської ради Київської області.

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-Фактор"

2.Публічного акціонерного товариства " Комерційний банк "Хрещатик"

третя особа 1)ОСОБА_6

третя особа 2) Відділ капітального будівництва Броварської міської ради

третя особа 3) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання недійсними договорів іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 20.06.2018р. у справі №911/63/18 позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір іпотеки майнових прав № 060/025-пп від 30.05.2011 року укладений між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Т-Фактор". Визнано недійсним Договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 30.12.2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк Хрещатик" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Т-Фактор". Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-Фактор" на користь Міської громадської організації "Спілка інвесторів Черняхівського 21Б"- 3 524грн. судового збору. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" на користь Броварської міської ради Київської області - 3 524 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що предметом іпотеки були майнові права на окремі квартири, що не були виділені в натурі і на які не було зареєстроване право власності як на окремі об'єкти нерухомості, що є порушенням ч.3 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», оскільки об'єкти, що будуть створені в майбутньому мають зобов'язальних характер.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 20.06.2018р. та прийняти нове рішення про відмову в позові.

В апеляційній скарзі відповідач 2 зазначає про те, що в порушення припису ч.6 ст. 91 ГПК України суд не витребував та не дослідив жодного оригіналу письмового доказу у матеріалах справи та неправомірно взяв що уваги копії, які Банк ставив під сумнів.

Скаржник зазначає й про те, що позивачі оскаржують договір іпотеки від 30.05.2011р. і який є припиненим 30.12.2014 після укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Внаслідок звернення стягнення на майнові права на 20 квартир була погашена заборгованість за кредитним договором №025-пп від 30.05.2011, укладеним із ОСОБА_6, тобто позов, як зазначає скаржник, заявлений із значним пропуском строку позовної давності.

Скаржник зазначає й також про те, що судом не залучено до участі у справі 13 фізичних осіб, не залучено в якості третіх осіб ОП «Броварипромжитлобуд», ТОВ «Північзахідтрансбуд».

Ухвалою колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів Сітайло Л.Г., Калатай Н.Ф. від 06.08.2018р. відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 20.08.2018р., встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, письмових пояснень, заяв до 16.08.2018р.

15.08.2018р. від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 20.06.2018р. у справи №911/63/18 без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про те, що апеляційна скарга не спростовує доводів позивача 1 про те, що майнові права на майбутні квартири (об'єкти інвестування) не можуть бути предметом іпотеки, оскільки мають зобов'язальний характер і полягають у праві вимоги до забудовника побудувати об'єкт житлового будівництва та передати інвестору право власності на квартиру.

Позивач у відзиві зазначає й про те, що оскільки відповідачі не надали витребувані у них оригінали доказів суд мав право розглянути справу на підставі доказів, що є у справі, в тому числі і на підставі копій доказів, оригінали яких суд витребовував.

Від позивача 15.08.2018р. надійшли заперечення на клопотання відповідача 2 про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, в яких позивач просить відмовити у задоволенні клопотання відповідача 2 про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

В свою чергу в апеляційній скарзі відповідач просив долучити до матеріалів справи додаткові докази згідно з додатком.

Судова колегія додані до апеляційної скарги документи долучає до матеріалів справи, однак їх не оцінює, оскільки скаржником не наведено поважних причин, чому вони не були подані до суду першої інстанції.

17.08.2018р. від третьої особи 3 надійшли пояснення на апеляційну скаргу, де третя особа 3 зазначає про те, що підтримує апеляційну скаргу ПАТ «КБ «Хрещатик» та просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 20.06.2018р. та прийняти нове рішення, про відмову в позові.

У поясненнях на апеляційну скаргу третя особа 3 зазначає про те, що у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним.

В судове засідання апеляційного господарського суду 20.08.2018р. не з'явився позивач 2, відповідач 1, треті особа 1 та 2.

Від позивача 2 надійшло клопотання 16.08.2018р. про відкладення розгляду справи, яке позивач 2 обгрунтовує тим, що ухвалу про призначення розгляду справи на 20.08.2018р. отримав 13.08.2018р., , у зв'язку з робочим навантаженням підготувати належним чином заперечення до поданої апеляційної скарги є неможливим, з 13.08.2018р. знаходиться представник у відпустці, а з 17.08.2018р. по 24.08.2018р. буде перебувати за кордоном.

Судова колегія відмовляє в задоволення клопотання про відкладення з огляду на те, що представником юридичної особи - Броварської міської ради Київської області, може бути й інша особа, згідно наданими юридичною особою повноваженнями на представництво. Судова колегія також враховує те, що явка представників сторін та третіх осіб в судове засідання не визнана обов'язковою.

Щодо неявки в судове засідання апеляційного господарського суду відповідача 1 та третіх осіб 1 та 2.

Враховуючи те, що відповідач 1 та треті особи 1 та 2 про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчить відмітка на зворотній стороні ухвали від 06.08.2018р. та повідомлення про вручення поштового відправлення, враховуючи те, що явка представників сторін та третіх осіб в судове засідання не визнана обов'язковою, неявка позивача 2, відповідача 1 та третіх осіб 1 та 2 не перешкоджає розгляду справи по суті судова колегія ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності позивача 2, відповідача 1 та третіх осіб 1 та 2.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача 1, відповідача 2 та третьої особи 3 судова колегія встановила.

Господарським судом Київської області встановлено, що Орендне підприємство "Броварипромжитлобуд" почало будівництво багатоквартирного 301 кв. житлового будинку з вбудованими приміщеннями соціально - культурної сфери по АДРЕСА_1, як забудовник та замовник на підставі договору оренди земельної ділянки від 14.08.2006 року та зареєстрованої проектної документації від 28.09.2006 року, в тому числі, на залучені кошти інвесторів - фізичних осіб, про що були укладені договори про пайову участь у будівництві житлового будинку.

Відповідно до умов договорів пайової участі пайовик приймає дольову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку шляхом внесення грошових коштів в інвестування своєї частки (квартири або нежитлового приміщення), з подальшим отриманням її у свою власність, а орендне підприємство "Броварипромжитлобуд" виконує комплекс заходів по правовому, технічному та організаційному забезпеченню будівництва.

Отже орендне підприємство "Броварипромжитлобуд" виконує будівельні роботи за рахунок коштів пайовиків - фізичних осіб.

16.08.2007 року між ОП "Броварипромжитлобуд" та ТОВ "Північзахідтрансбуд" був укладений Договір № 2/ч про дольову участь у будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1, відповідно до умов якого ОП "Броварипромжитлобуд" передало, а ТОВ "Північзахідтрансбуд" прийняло функції забудовника, змовника та землекористувача на період будівництва. В свою чергу, в якості компенсації, ТОВ "Північзахідтрансбуд" на підставі п. 1.4 договору, після здачі будинку в експлуатацію, залишає у своєму розпорядженні площу Об'єкта на яку нею особисто, або залученими інвесторами, внесено інвестиції. Сума внесених інвестицій входить у загальну вартість будівництва та має бути документально підтверджена.

Відповідно до п. 2.4. Договору 2/ч проінвестовані квартири є власністю інвесторів та відповідно до п.5.1.5. Договору № 2/ч ОП "Броварипромжитлобуд" зобов'язується протягом 15 днів передати ТОВ "Північзахідтрансбуд" перелік пайовиків, які прийняли участь у фінансуванні Об'єкту будівництва, із зазначенням номеру квартири та нежитлових приміщень, а ТОВ "Північзахідтрансбуд" у відповідності до п.6.1.6. зобов'язується передати інвесторам будівництва та іншим пайовикам, закінчені будівництвом приміщення на підставі акту прийому - передач приміщень.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі посилаються на те, що інвестори-пайовики після внесення адресних (цільових) коштів у 100% розмірі, стали співвласниками даного незавершеного будівництва, тому при вчинені будь яких правочинів, що стосуються об'єкту нерухомості необхідна згода всіх інвесторів на такі дії. На дату укладання договору 2/ч від 16.08.2007 року загальна сума проінвестованих коштів від пайовиків - фізичних осіб становить 24 106 590,00 грн. (двадцять чотири мільйони сто шість тисяч п'ятсот дев'яносто гривень). На виконання умов Договору 2/ч, з кожним пайовиком - фізичною особою була підписана тристороння Додаткова угода від 31.08.2007 року до Договору про пайову участь у будівництві житлового будинку, про зміну сторони Договору, з ОП "Броварипромжитлобуд" на ТОВ "Північзахідтрансбуд".

04.10.2007 року між ОП "Броварипромжитлобуд" (далі - Продавець) та ТОВ "Північзахідтрансбуд" (далі - Покупець) було укладено договір купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва по АДРЕСА_1, який було посвідчено приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Базир Н.М., про що вчинено запис у реєстрі нотаріальних дій № 1807, відповідно до умов якого продавець зобов'язався передати у власність Покупцю об'єкт незавершеного будівництва, а саме багатоквартирний 301 кв. житловий будинок з збудованими приміщеннями соціально - культурної сфери, готовністю 6 %, а Покупець зобов'язувався прийняти об'єкт та сплатити за нього 5 780 308,00 (п'ять мільйонів сімсот вісімдесят тисяч триста вісім) гривень.

15.10.2007 року було зареєстроване право власності на об'єкт незавершеного будівництва за ТОВ Північзахідтрансбуд", що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, номер 16146571 виданого Комунальним підприємством Броварської міської ради "Броварське бюро технічної інвентаризації" від 03.10.2017 року реєстраційний номер 20433100.

Оскільки ОП "Броварипромжитлобуд" при укладанні договору купівлі - продажу не отримав згоду від інвесторів - пайовиків на продаж об'єкту фінансування, укладений договір купівлі - продажу від 04.10.2007 року є недійсним.

Позивач 1 вказує на те, що ТОВ "Північзахідтрансбуд" було відомо про існування інвесторів - пайовиків на підставі Договору №2/ч від 16.08.2007 року.

Таким чином при нотаріальному посвідченні договору купівлі - продажу і продавець, і покупець приховали інформацію від нотаріуса про існування третіх осіб, які мають право на предмет Договору, та про залучення інвестиційних коштів на будівництво даного об'єкту, тим самим внесли в офіційні документи завідома неправдиві дані.

Відповідно до ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Договір купівлі - продажу було укладено з порушенням прав та законних інтересів пайовиків - фізичних осіб, оскільки ОП "Броварипромжитлобуд" продало об'єкт недобудови разом з квартирами пайовиків, тобто з чужим майном.

У 2010 році у організації "Північзахідтрансбуд" виникли фінансові труднощі, через які не можливо було продовження будівництва, тому права забудовника та замовника знову були передані новому забудовнику, а саме організації ТОВ "Т-Фактор", шляхом укладання тристороннього Додаткового договору З/Ч від 22.10.2010р. до договору 2/ч від 16.08.2007р. про дольову участь у будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1 між ОП "Броварипромжитлобуд" - Сторона 1, ТОВ "Північзахідтрансбуд" - Сторона 2 та ТОВ "Т-Фактор" - Сторона 3.

Засновником третього забудовника ТОВ "Т-Фактор" у розмірі - 100% є ОСОБА_6 і він же є директором другого забудовника ТОВ "Північзахідтрансбуд".

16.02.2011 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Північзахідтрансбуд" з грошовими вимогами про стягнення заборгованості, проте коштів у ТОВ "Північзахідтрансбуд", для погашення боргу не було, тому в рахунок погашення боргу був переданий об'єкт нерухомості шляхом укладання Мирової угоди. На дату укладання Мирової угоди ТОВ "Північзахідтрансбуд" має зобов'язання, перед інвесторами - фізичними особами, які фінансували дане будівництво. Мирова угода була укладена без згоди інвесторів та пайовиків.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.02.2011 року у справі № 2-520/11 між ТОВ "Північзахідтрансбуд" та ОСОБА_6 затверджено мирову угоду, згідно якої відповідач в рахунок погашення боргу за договором поворотної фінансової допомоги від 10.04.2008 в розмірі 2 000 000,00грн. та заборгованості за договором комісії від 17.06.2008 р., 03.12.2008 р., 05.12.2008 р., в розмірі 1 500 000 грн. 00 коп., а всього 3 500 000,00грн. передає ОСОБА_6 об'єкт незавершеного будівництва, а саме багатоквартирний 301 кв. житловий будинок з вбудованими приміщеннями соціально-культурної сфери, готовністю 6 %. У свою чергу, ОСОБА_6 приймає в рахунок погашення заборгованості вказаний об'єкт незавершеного будівництва. Пунктом 5 зазначеної мирової угоди за громадянином ОСОБА_6 визнано право власності на вказаний об'єкт нерухомості.

22.03.2011 року зареєстровано нову редакцію статуту ТОВ "Т- Фактор" у пункті 7.1 якого зазначено, що засновник ОСОБА_6 передає у статутний фонд: Майнові цінності: об'єкт незавершеного будівництва, а саме багатоквартирний 301 кв. житловий будинок , готовністю 6%, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, проте право власності на даний об'єкт нерухомості, в зв'язку із внесенням його до статутного фонду, не перейшло від ОСОБА_6 до ТОВ "Т-Фактор", про що зазначено у висновках Постанови Київського апеляційного суду № 911/2185/13 від 19.12.2013 року, а саме: внесення ОСОБА_6 об'єкту незавершеного будівництва до статутного капіталу ТОВ "Т-Фактор" не спричиняє автоматичного переходу права власності на вказаний об'єкт від нього до ТОВ "Т-Фактор" і таке право має бути зареєстроване за ТОВ "Т-Фактор" відповідно до вимог статті 182 Цивільного кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

30.05.2011 р. на підставі Кредитного поговору № 025-пп ОСОБА_6, як фізична особа отримує кредит в ПАТ "КБ Хрещатик" у розмірі 6 000 000 грн. 00 коп., строком до 30.04.2013 року, в якості забезпечення кредиту передано, під заставу 22 (19-трикімнатних та 3-двокімнатних) квартир, що становить 2020,05 м2, шляхом укладання договору поруки між Банком та ТОВ "Т-Фактор", згідно якого ТОВ "Т-Фактор" бере на себе повну відповідальність за невиконання ОСОБА_6 зобов'язань по кредитному договору №025-пп від 30.05.2011р., а також договір Іпотеки майнових прав №060/025-пп від 30.05.11р., згідно якого ТОВ "Т-Фактор" передає майнові права на 22 квартири, загальною площею 2 020,05м2, в якості забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 по кредитному договору №025-пп від 30.05.2011р.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

З огляду на вищевикладені обставини позивач просить визнати недійсним договір іпотеки та договір про задоволення вимог іпотекодержателя, оскільки останні не відповідають вимогам Закону України "Про іпотеку" та ст.ст. 203, 215 ЦК України.

ПАТ "КБ "Хрещатик" у відзив на позовну заяву просив застосувати до заявлених позовних вимог строк позовної давності, оскільки спірний договір про задоволення вимог іпотекодержателя укладений 30.12.2014 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже, на думку відповідача, строк позовної давності за вказаною вимогою закінчився 30.12.2017 року.

Частинами 4, 5 статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Початок перебігу позовної давності визначається відповідно до правил статті 261 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (в тому числі в редакції, яка діяла на момент укладання спірного договору іпотеки) банківською таємницею, зокрема, є операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди.

Позивачі вказують, що оскільки, спірні договори відносилися до банківської таємниці, а також враховуючи те, що позивачі не були сторонами в оскаржуваних договорів, про їх існування вони могли дізнатися лише від однієї із сторін договору.

06 липня 2015 року позивач 1 звернувся до Броварського MB ГУМВС України в Київській області з листом № 25, в якому просив надати інформацію про стан досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №002169 від 14.06.2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи, на який було надано відповідь №1258 від 06.07.2015 року, та повідомлено, що Броварським MB ГУМВС України в Київській області направлено офіційний запит в ПАТ Банк "Хрещатик" з метою вилучення документів, на підставі яких засновником ТОВ "Т-Фактор" ОСОБА_6 отримано кредит, гарантом виконання якого виступило ТОВ "Т-Фактор" передавши майнові права на квартири в об'єкті незавершеного будівництва в АДРЕСА_1.

У вересні 2015 року, у приміщенні Броварської міської ради, проводилися збори інвесторів будівництва багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_1 по питанню передачі об'єкта незавершеного будівництва в комунальну власність територіальної громади м.Бровари, на яких був присутній представник ПАТ "КБ" Хрещатик", який повідомив інвесторів про укладення між ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" та ТОВ "Т-Фактор" договору іпотеки майнових прав та договору про задоволення вимог іпотекодержателя, тому ПАТ "КБ "Хрещатик" є власником майнових прав на 20 квартир в об'єкті незвершеного будівництва житлового будинку.

Зі змістом договору іпотеки майнових прав №060/025-пп від 30.05.2011 та договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 30.12.2014, особи, в інтересах яких позивачі звертаються з цим позовом ознайомились після надходження витребуваних документів до Броварського MB ГУMBС України в Київській області.

Про факт укладення договору іпотеки та договору про задоволення вимог іпотекодержателя особи, в інтересах яких позивач 1 звертається з цим позовом, дізналися у вересні 2015 року, а позовну заяву було подано до господарського суду Київської області 02 січня 2018 року, тому трирічний строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, не пропущено.

Щодо доводів скаржника в частині відсутності порушених прав позивачів то судова колегія зазначає.

Частиною 3 статті 215 Цивільного Кодексу України визначено, - якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 25 травня 2016 року у справі №6-605цс16, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Позивач 1, відповідно до Закону України "Про громадські об'єднання", діє на підставі Статуту, яким визначено, що основною метою його діяльності є задоволення та захист законних, соціальних, економічних та інших спільних інтересів членів позивача 1 (п.3.1 Статуту), і що позивач 1 має право представляти та захищати свої законні інтереси та законні інтереси своїх членів (учасників) у державних та громадських органах (п.3.3 Статуту).

Рішенням Броварської міської ради Київської області від 10.10.2017 №597 "Про надання функцій замовника відділу капітального будівництва Броварської міської ради на виготовлення проектно-кошторисної документації та виконання робіт на об'єктах міста" було надано відділу капітального будівництва Броварської міської ради функції замовника на виготовлення проектно-кошторисної документації та виконання робіт на об'єкті: Будівництво 301-квартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями соціально-культурної сфери по АДРЕСА_1.

Згідно з пунктами 1.1., 1.6. Положення про відділ капітального будівництва Броварської міської ради, затвердженого рішенням Броварської міської ради від 15 грудня 2016 року № 414-22-07, відділ капітального будівництва Броварської міської ради (далі Відділ) є бюджетною установою, структурним підрозділом Броварської міської ради та утворюється згідно з структурою встановленою міською радою.

Позивач 2 захищає право власності територіальної громади міста Броварів Київської області на земельну ділянку, яка розташована під об'єктом незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 та право на благоустрій зазначеного міста, оскільки цей об'єкт в недобудованому стані, займає певну територію і, у зв'язку з природною ерозією, починає руйнуватися. Знаходження недобудови, яка руйнується, посеред жилого кварталу недалеко від школи, без відповідної охорони, може призвести до негативних наслідків у вигляді травматизму, забруднення території, в середині та навколо об'єкта.

Стосовно доводів скаржника про те, що перелік проінвестованих квартир відрізняється від квартир які прийняті банком у власність згідно Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, тому банк, як кредитор, реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки у вигляді майнових прав на квартири зазначені у Договорі про задоволення вимог іпотекодержателя, уклавши із ТОВ "Т-Фактор" зазначений договір, не порушуючи при цьому права та інтереси позивача, так як зазначене майно знаходилось в іпотеці у банку, то судова колегія зазначає, що згідно спірного договору предметом іпотеки були майнові права на окремі квартири, що не були виділенні в натурі і на які не було зареєстровано право власності, як на окремі об'єкти нерухомості, що є порушенням ч. 3. ст. 5 Закону України "Про іпотеку", оскільки об'єкти, що будуть створені в майбутньому мають зобов'язальний характер.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України "Про іпотеку" частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Київської області від 20.06.2018р. не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Хрещатик" залишити без задоволення

2. Рішення Господарського суду Київської області від 20.06.2018р.. у справі № 911/63/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/63/18 повернути до Господарського суду Київської області .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови підписано 22.08.2018р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Л.Г. Сітайло

Н.Ф. Калатай