ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15 серпня 2018 р. Справа № 903/206/18

за позовом приватного підприємства "Ельбе УА", м. Луцьк

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: приватна фірма "Ельбе", м.Луцьк

до відповідача: публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Волинській області, м. Луцьк

про зняття арешту

Суддя Кравчук А.М.

Секретар судового засідання Легерко В.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3, довіреність від 14.08.2018 року

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: н/з

від відповідача: ОСОБА_4, довіреність №1378-К-О від 06.04.2018 року

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: н/з

встановив: ПП "Ельбе УА" звернулося до господарського суду Волинської області з позовною заявою до ПАТ КБ "Приватбанк" про зняття арешту з належної ПП "Ельбе УА" земельної ділянки площею 0,1896 га, кадастровий номер :22:123:0040, розташованої у м. Луцьку, вул. Глушець, 59, накладеного ОСОБА_1 відділом ДВС у м. Луцьку ГТУЮ у Волинській області по виконавчому провадженні №34615416, про забезпечення позову шляхом зупинення до вирішення справи по суті продажу майна, арештованого ОСОБА_1 відділом ДВС у м. Луцьку ГТУЮ у Волинській області по виконавчому провадженні №4615416.

Заява обгрунтована тим, що в межах виконавчого провадження №34615416 по виконанню виконавчого листа №2-8006/11, виданого Луцьким міськрайонним судом, про стягнення з ПП "Ельбе" на користь ПАТ КБ "Приватбанк" здійснюється продаж земельної ділянки, право власності якої належить ПП "Ельбе УА".

Ухвалою суду від 28.03.2018 року заяву приватного підприємства "Ельбе УА" від 23.03.2018 року про забезпечення позову задоволено частково, зупинено до вирішення справи по суті продаж земельної ділянки площею 0,1896 га, кадастровий номер :22:123:0040, що знаходяться за адресою: м. Луцьк, вул. Глушець, 59.

Ухвалами суду від 28.03.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено 25.04.2018 року. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Волинській області (м. Луцьк, вул. Винниченка, 27а, ).

08.05.2018 року надійшов відзив ПАТ КБ "Приватбанк" на позовну заяву з клопотанням про залучення до участі у справі ПФ "Ельбе" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, витребування у ПП "Ельбе УА" оригіналів державного акту на право власності на спірну земельну ділянку, договору купівлі-продажу від 02.04.2017 року №1074; в ГУ Держгеокадастру у Волинській області інформацію про те, чи видавався ПП "Ельбе УА" державний акт №251835 від 07.06.2017 року та чи здійснювалася його державна реєстрація, оригінали технічної документації зі складання державних актів на право власності на спірну земельну ділянку.

Позивач у відповіді від 16.05.2018 року на відзив відповідача позовні вимоги підтримав, зазначив, що на момент укладення договору про іпотеку будівлі у іпотекодавця ПФ "Ельбе" не могло бути права власності на земельну ділянку, що є предметом спору, оскільки таке право виникло 21.09.2007 року, тому жодних підстав вважати земельну ділянку обтяженою іпотекою немає. Внесення державним виконавцем до реєстру обтяжень відомостей про обтяження земельної ділянки не є саме по собі свідченням її належності відповідній особі. Таким чином, позивач правомірно володіє земельною ділянкою, оформленою і зареєстрованою відповідно до законодавства, що підтверджено відповідними доказами.

Протокольною ухвалою від 16.05.2018 року, зокрема, поновлено строк ПАТ КБ "Приватбанк" на подання відзиву та долучено його до матеріалів справи, задоволено клопотання про витребування доказів, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача приватну фірму "Ельбе", продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів по 27.06.2018 року, розгляд справи в підготовчому засіданні відкладено на 06.06.2018 року.

Ухвалою суду від 16.05.2018 року судом витребувано в ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Волинській області, приватного підприємства "Ельбе УА" відповідні документи.

ПАТ КБ "Приватбанк" у поясненнях від 05.06.2018 року зазначив, що як вбачається з технічної документації із землеустрою щодо складання документів на спірну земельну ділянку, право власності набуто позивачем шляхом внесення її до статутного фонду ПП "Ельбе УА" співзасновником ПФ "Ельбе", що також підтверджується статутом позивача, який нотаріально не посвідчений. Факт засвідчення нотаріусом справжності підписів сторін не є підтвердженням нотаріального посвідчення самого статуту. Такі зміни вносились у 2011 році виключно з метою відчуження спірної земельної ділянки і носять фіктивний характер.

ОСОБА_1 ВДВС міста ОСОБА_2 ГТУЮ у Волинській області у поясненнях від 06.06.2018 року №33791 позовні вимоги заперечує. Зазначає, що ним в межах виконавчого провадження були вжиті всі належні заходи для виконання рішення суду. ПФ "Ельбе" було достовірно відомо про наявність виконавчого провадження №34615416, так як 21.01.2013 року представник фірми ознайомлювався із матеріалами виконавчого провадження. Проте, жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості перед ПАТ КБ "Приватбанк", боржником вчинено не було.

Суд протокольною ухвалою від 06.06.2018 року строк подачі пояснень ОСОБА_1 ВДВС міста ОСОБА_2 ГТУЮ у Волинській області поновив до 06.06.2018 року та долучив пояснення до матеріалів справи, розгляд справи у підготовчому засіданні відклав на 20.06.2018 року о 16 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 06.06.2018 року продовжено строк ПФ "Ельбе" для надання пояснень по суті спору по 05.06.2018 року, пояснення ПФ "Ельбе" від 04.06.2018 року долучено до матеріалів справи.

ПФ "Ельбе" у поясненнях від 04.06.2018 року позовні вимоги підтримує. Зазначає, що твердження відповідача, що спірна земельна ділянка мала бути передана в іпотеку на підставі умов іпотечного договору є безпідставним, оскільки ЗУ "Про іпотеку" чітко визначено умови виникнення іпотеки, він не передбачає розповсюдження іпотеки на певний предмет внаслідок можливого вчинення в майбутньому певних дій. Крім того, ПФ "Ельбе" свою господарську діяльність не здійснює тривалий час, у зв'язку з чим документи на придбання та подальшого відчуження земельної ділянки у ПФ "Ельбе" не збереглися.

Суд протокольною ухвалою від 20.06.2018 року закрив підготовче засідання, розгляд справи по суті призначив 01.08.2018 року о 12 год. 00 хв.

ОСОБА_1 ВДВС міста ОСОБА_2 ГТУЮ у Волинській області розгляд справи просить проводити без участі його представника. У задоволенні позову просить відмовити.

ПАТ КБ "Приватбанк" у клопотанні від 31.07.2018 року провадження у справі просить зупинити до набрання законної сили судовим рішенням у справі №903/518/18.

Суд протокольною ухвалою від 01.08.2018 року у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі відмовив.

На підставі ст.ст. 120, 195, 216, 234 ГПК України, господарський суд протокольною ухвалою від 01.08.2018 року оголосив перерву у судовому засіданні до 15.08.2018 року до 14 год. 00 хв.

ПАТ КБ "Приватбанк" у поясненнях від 13.08.2018 року зазначає, що попереднім власником не приймалось жодного рішення про передачу у власність земельної ділянки на користь ПП "Ельбе УА". Нотаріальне посвідчення справжності підписів та відповідності копії оригіналу статуту ПП "Ельбе УА" із змінами, державну реєстрацію яких проведено 19.07.2011 року, в жодному разі не можна віднести до нотаріального посвідчення правочину про перехід права власності на земельну ділянку на користь позивача. Таким чином, відчуження земельної ділянки до позивача слід віднести до нікчемного правочину, де перехід права власності не відбувся.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача позов заперечив.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Волинської області №6/30-75 від 17.05.2005 року визнано за Приватною фірмою „Ельбе право власності на обєкт нерухомого майна: склади загального призначення та другої групи площею 360 м.кв, що знаходяться за адресою м.Луцьк, вул.Дубнівська, 22; зобов'язано Волинське обласне бюро технічної інвентаризації зареєструвати за Приватною фірмою „Ельбе ( м.Луцьк, вул.Суворова, 5, ) право власності на обєкт нерухомого майна: склади загального призначення та другої групи площею 360 м.кв, що знаходяться за адресою м.Луцьк, вул.Дубнівська, 22.

Рішенням Луцької міської ради №6/54 від 27.09.2006 року, зокрема, затверджено ПФ "Ельбе" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування складських приміщень на вул. Глушець, площею 0,1896 га; надано ПФ "Ельбе" на умовах оренди на 5-ть років для обслугвоування складських приміщень / кадастровий номер 221230040/ земельну ділянку площею 0,1896 га. (а.с. 71-77).

Факт отримання ПФ "Ельбе" спірної земельної ділянки в оренду підтверджується актом прийому-передачі (а.с.78).

Рішенням Луцької міської ради №12/28 від 28.03.2007 року вирішено продати у власність ПФ "Ельбе" земельну ділянку площею 0,1896 га на вул. Глушець, 59 (а.с. 153).

02.04.2007 року між ПФ "Ельбе" та Луцькою міською радою укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, зареєстрований у реєстрі правочинів за №1074 (а.с. 154).

03.05.2007 року між ОСОБА_5 та ПАТ КБ "Приватбанк" укладено кредитний договір №М3-32.

10.05.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ПФ "Ельбе" укладено договір іпотеки, який забезпечує виконання зобов'язань ОСОБА_5 (директор ПФ "Ельбе") за кредитним договором №М3-32 від 07.05.2007 року. Предмет забезпечення: склади загального призначення другої групи (А-1) за адресою м. Луцьк, вул. Глушець, буд. 59 та належить іпотекодавцеві на підставі рішення господарського суду Волинської області №6-30-75 від 17.05.2005 року і зареєстровано у КП "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" 09.09.2005 року №1078, в книзі:25 в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно №12015213 (№ витягу 8307836). Згідно п. 7 договору у разі набуття іпотекодавцем права власності на земельну ділянку, на якій розташована нерухомість, що є предметом іпотеки, на дану земельну ділянку розповсюджується іпотека.Про всі зміни власника земельної ділянки, набуття іпотекодавцем або іншою особою права власності на земельну ділянку, на якій розташована нерухомість, що є предметом іпотеки, іпотекодавець зобов'язаний повідомляти іпотекодержателя протягом 5-ти днів з дня укладення відповідного правочину, прийняття відповідним органом державної влади рішень тощо (а.с. 30-32).

Рішенням Луцького міськрайонного суду №2-8006/11 (провадження №2/0308/445/12) від 19.06.2012 року стягнуто з ПФ "Ельбе" на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №М3-32 від 07.05.2007 року в сумі 269 194, 77 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України № 475/97-ВР від 17.07.1997). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Суд бере до уваги те, що п. 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.04 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

За сутністю права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить зокрема від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Постановою ОСОБА_1 відділу ДВС Луцького МУЮ від 03.10.2012 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-8006/11 від 11.09.2012 року (а.с. 211).

В межах виконавчого провадження №34615416, на виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.09.2012 року про стягнення боргу з ПФ "Ельбе" на користь ПАТ КБ "Приватбанк", актом ОСОБА_1 відділу ДВС міста ОСОБА_2 ГТУЮ у Волинській області від 08.09.2015 року здійснено опис та арешт майна, зокрема, земельної ділянки площею 0,1896 га, складів загального призначення та другої групи /А-1/, що знаходиться за адресою м.Луцьк, вул. Глушець, 59 (а.с. 21-24).

10.10.2017 року постановою ОСОБА_1 відділу ДВС міста ОСОБА_2 ГТУЮ у Волинській області винесено постанову про опис та арешт майна боржника, зокрема, земельної ділянки для обслуговування складських приміщень, площею 0,1896 га, за адресою м.Луцьк, вул. Глушець, 59 та належить на праві приватної власності на підставі державного акту ЯД296014 ПФ "Ельбе" (а.с. 26-28).

07.02.2018 року ОСОБА_1 відділом ДВС міста ОСОБА_2 ГТУЮ у Волинській області винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні (а.с. 19-20).

Згідно висновку станом на 21.02.2018 року вартість земельної ділянки площею 0,1896 га становить 840 300 грн. 00 коп., вартість складів загального призначення другої групи (А-1) - 1 205 369 грн. 00 коп. (а.с. 25).

Листом №14010 від 01.03.2018 року ДВС повідомила боржника ПФ "Ельбе" про можливість оскарження висновку про вартість майна (а.с. 17).

Склади загального призначення та другої групи (А-1), земельна ділянка площею 0,1896 га виставлені на торги ,які призначені на 06.04.2018 року, стартова ціна - 1 205 439 грн. 00 коп. (а.с. 15-16).

ПП "Ельбе УА" звернулось до господарського суду за захистом своїх прав у зв'язку з відчуженням в межах виконавчого провадження, де боржником є ПФ "Ельбе", земельної ділянки, право власності якої належить ПП "Ельбе УА".

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №251835, зареєстрованого управлінням Держкомзему у м.Луцьку Волинської області 07.06.2012 року, ПП "Ельбе УА" набуло право власності на спірну земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.04.2007 року №1074 та статуту від 19.07.2011 року (а.с. 29). Згідно Інформаційної довідки Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, право власності на спірну земельну ділянку належить ПП "Ельбе УА" (а.с. 44-49).

Договір №1074 від 02.04.2007 року укладений між ПФ "Ельбе" та Луцькою міською радою.

Під час укладення договору іпотеки 10.05.2007 року з ПАТ КБ "Приватбанк", ПФ "Ельбе", всупереч п. 7 договору, не повідомило банк про укладення договору купівлі-продажу з Луцькою міською радою від 02.04.2007 року земельної ділянки, на якій розташована нерухомість, що є предметом іпотеки.

Акт на право власності на земельну ділянку був зареєстрований 07.06.2012 року і ПФ "Ельбе" стала власником спірної земельної ділянки.

Вказані дії порушили права ПАТ КБ "Приватбанк", як кредитора та іпотекодержателя у спірних правовідносинах.

Згідно ч. 4 ст. 6 ЗУ "Про іпотеку" (в редакції, чинній на момент укладення договору іпотеки) якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Якщо ця земельна ділянка належить іншій особі та була передана іпотекодавцю в оренду (користування), після звернення стягнення на будівлі (споруди) їх новий власник набуває права і обов'язки, які мав іпотекодавець за правочином, яким встановлено умови оренди цієї земельної ділянки (користування нею).

Земельна ділянка та будівля (споруда), яка на ній розташована, нерозривно пов'язані між собою, а отже іпотека щодо будівлі (споруди) повинна поширюватись і на земельну ділянку, на якій вона розташована, і навпаки, причому навіть у тих випадках, коли предметом у договорі іпотеки визначено лише один об'єкт.

Таким чином, іпотека за договором іпотеки від 10.05.2007 року розповсюджується також і на земельну ділянку, площею 0,1896 га, на якій розташований предмет іпотеки - склади загального призначення та другої групи (А-1).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВГС України №910/4703/15 від 11.11.2015 року.

Згідно ч. 3 ст.9 ЗУ "Про іпотеку" іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя, зокрема, передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку.

Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним (ч. 3 ст. 12 ЗУ "Про іпотеку").

Державний акт на право власності за ПП "Ельбу УА" на земельну ділянку серія ЯМ №251835, зареєстрований управлінням Держкомзему у м.Луцьку Волинської області 07.06.2012 року, не береться судом до уваги, з огляду на таке.

Статут ПП "Ельбе УА" в редакції, чинній на момент вступу ПФ "Ельбе", в матеріалах справи відсутній. Крім того, позивачем не вказано на підставі якого документу здійснено такий вступ (рішення власника тощо), та відповідно не долучено його до матеріалів справи, що позбавляє суд перевірити їх відповідність чинному законодавству, дати правову оцінку та перевірити наявність нотаріального посвідчення відповідного правочину.

Згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 09.10.2017 року №11-3-0.2-7469/2-17 станом на 01.01.2013 року, тобто в період, який мав місце після видачі цього державного акту, право власності на дану земельну ділянку було зареєстровано за ПФ "Ельбе" згідно державного акту серія ЯД №396014 від 21.09.2007 року на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.2007 року за Р№1074 (а.с. 87).

Державний акт від 07.06.2012 року на право власності земельної ділянки ПП "Ельбе УА, виданий в період чинності арештів, накладених в т.ч. на спірну земельну ділянку, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, сформованого 09.06.2016 року (а.с. 90-95).

Обтяження внесені до реєстру 29.04.2011 року з приводу накладення арешту на нерухоме майно, зокрема, спірну земельну ділянку, яка на той час належала ПФ "Ельбе".

Відомості про обтяження всього нерухомого майна ПФ "Ельбе" аналогічного змісту внесені до реєстру за №9615618 від 15.03.2010 року, №11738637 від 19.10.2011 року.

02.07.2012 року директором ПФ "Ельбе" прийнято рішення про вихід із складу учасників ПП "Ельбе УА", передачу належної ПФ "Ельбе" частки у статутному фонді ОСОБА_6 (а.с. 129).

Згідно протоколу №9/7/2012 від 09.07.2012 року загальними зборами учасників ПП "Ельбе УА" вирішено, зокрема, надати згоду на вихід ПФ "Ельбе" з числа засновників ПП "Ельбе УА"; збільшити частку статутного капіталу ОСОБА_6 до 100% (складається із земельної ділянки площею 0,1896 га, цільове призначення - для обслуговування складських приміщень, що знаходиться за адресою м.Луцьк, вул. Глушець, 59); внести зміни в статут підприємства, зокрема, змінити кадастровий номер земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м.Луцьк, вул. Глушець, 59 і входить до статутного фонду підприємства (а.с. 130-131).

Відповідні зміни внесені до статуту ПП "Ельбе УА" (а.с. 132-141).

Згідно ст. 82 ЗК України юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними особами України) можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності у разі, зокрема, внесення земельних ділянок її засновниками до статутного капіталу.

Угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються (ст. 132 ЗК України).

Угоди про перехід права власності на земельні ділянки вважаються укладеними з дня їх нотаріального посвідчення.

Таким чином, підставою для розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та видачі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку є нотаріально засвідчене рішення власника земельної ділянки про її внесення до статутного фонду, яке і зазначається у державному актів на право приватної власності на земельну ділянку у графі "підстава набуття".

Згідно ч. 1 ст. 219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ст. 215 ЦК України).

Факт засвідчення нотаріусом справжності підписів засновників ПП "Ельбе УА" в статуті підприємства не є підтвердженням нотаріального посвідчення самого статуту.

Акт приймання-передачі спірної земельної від ПФ "Ельбе" до ПП "Ельбе УА" в матеріалах справи відсутній.

Долучене до матеріалів справи рішенням директора ПФ "Ельбе" від 02.07.2012 року про вихід зі складу учасників ПП "Ельбе УА" та передачі належної частки у статутному фонді ОСОБА_6 нотаріально не посвідчене і не може бути належним доказом переходу права власності на спірну земельну ділянку.

Враховуючи вищевикладене, перехід права власності на спірну земельну ділянку від ПФ "Ельбе" до ПП "Ельбе УА" не відбувся, оскільки не було дотримано встановленого законом порядку її передачі, зокрема, правочин щодо внесення до статутного фонду ПП "Ельбе УА" спірної земельної ділянки нотаріально посвідченим не був.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВГС України №911/1258/14 від 20.11.2014 року.

Крім того, ухвалою Луцького міськрайонного суду від 01.06.2018 року №161/4477/18, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 26.07.2018 року у задоволенні скарги Приватної фірми «Ельбе» на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Волинській області в частині проведення опису та накладення арешту на майно - земельну ділянку площею 0,1896, кадастровий номер 0:22:123:0040 за адресою м.Луцьк, вул.. Глушець, 59. відмовлено.

Судами посилання представника скаржника на передачу на реалізацію майна, яке не належить боржнику судом не прийняті до уваги, оскільки державним виконавцем будо вчинено всіх виконавчих дій, що слугують підставою для передачі майна на реалізацію, та станом на дату звернення з відповідною заявкою до Волинської філії державного підприємства «Сетам» не було встановлено обставин, які б перешкоджали вчиненню таких дій.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з тим, що позивачем не доведено належним чином з посиланням на відповідні докази право власності на земельну ділянку площею 0,1896 га, кадастровий номер :22:123:0040, розташованої по вул. Глушець, 59 у м.Луцьку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Підстави віднесення судових витрат на відповідача відсутні.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову приватного підприємства "Ельбе УА", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача приватна фірма "Ельбе" до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Волинській області про зняття арешту, відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного господарського суду відповідно до ст. 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення

складений 17.08.2018 року

Суддя А. М. Кравчук