ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

16.08.2018 м. ХарківСправа № 922/2222/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

Без виклику представників сторін

розглянувши заяву прокурора про вжиття заходів забезпечення позову у справі

за позовом Військового прокурора Харківського гарнізону м. Харків (61045, м. Харків, вул. Клочківська, 228) в інтересах держави в особі : 1) Державного концерну "Укроборонпром" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36, код 37854297); 2) Державного підприємства "Харківський завод транспортного устаткування", (61102, м. Харків, вул. Достоєвського, 3, код 14309764)
до Приватного акціонерного товариства "Харківський завод транспортного устаткування" (61035, м. Харків, вул. Каштанова, 14, код 32677185)
про стягнення 460502,26 грн.

ВСТАНОВИВ:

Військовий прокурор Харківського гарнізону м. Харків звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою в інтересах держави в особі: 1) Державного концерну "Укроборонпром"; 2) Державного підприємства "Харківський завод транспортного устаткування", до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Харківський завод транспортного устаткування", в якій прокурор та позивачі просять стягнути з відповідача: суму основного боргу у розмірі 460502,32 грн., яка складається з: суми основного боргу у розмірі 3004245,22 грн., збитків від інфляції у розмірі 85088,14 грн.; 3% річних у розмірі 19447,27 грн., пені у розмірі 30424,52 грн. та штрафу у розмірі 21297,17 грн. Крім того, прокурор просить стягнути на його користь судовий збір у розмірі 6907,54 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.08.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Підготовче засідання призначено на "05" вересня 2018 р. о(об) 11:00.

15.08.2018р. до господарського суду Харківської області надійшла заява Військового прокурора Харківського гарнізону про вжиття заходів до забезпечення позову за вх.№23502, в якій прокурор просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача: Приватного акціонерного товариства "Харківський завод транспортного устаткування" в межах заявленої до стягнення суми заборгованості у розмірі 460502,32 грн. або еквівалент вказаної суми у будь-яких інших іноземних валютах, що будуть виявлені при виконанні ухвали, в тому числі, але не виключно на грошові кошти на відкритих рахунках відповідача або, які будуть відкриті та виявлені під час виконання ухвали.

В обґрунтування поданої заяви прокурор зазначає про невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті виконаних послуг згідно договору про надання послуг №ДП/11-01-15 від 31.08.2015р. позивачу протягом 1,5 років, всупереч наявності у відповідача прибутку, що прокурор підтвердив відомостями про прибутки відповідача. Також, прокурор зазначає про наявність у позивача заборгованості перед по заробітній платі, яка складає станом на 31.07.2018р. 2658101,39 грн., в підтвердження зазначеного надано: довідку Державного підприємства "Харківський завод транспортного устаткування" від 31.07.2018р.; відповідь Головного управління статистики у Харківській області від 03.07.2018р. та депутатський запит щодо вирішення питання відновлення належного функціонування та погашення заборгованості по заробітних платах на ДП "ХЗТУ" народного депутата ОСОБА_1

Розглянувши подану прокурором заяву про забезпечення позову, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За змістом ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як на підставу для забезпечення даного позову прокурор посилається на неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків за договором №ДП/11-01-15 від 31.08.2015 перед позивачем, що впливає на платоспроможність ДП ХЗТУ (зокрема по виплаті заробітної плати перед робітниками) яке входить до складу ДК Укроборонпром, та безпосереднім учасником оборонно-промислового комплексу. Проте, прокурором у клопотанні про вжиття заходів забезпечення позову жодним чином не обґрунтовано, у чому саме полягає утруднення чи неможливість виконання рішення у разі задоволення позовних вимог. Прокурором до заяви про забезпечення позову не подано доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заходів до забезпечення позову.

За змістом п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Також суд зазначає, що вирішуючи питання про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, заявник не обґрунтовує, яким чином невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання у подальшому рішення господарського суду.

При цьому, сам прокурор в своєму клопотанні вказує на те, що згідно з відомостями про річну фінансову звітність емітента АТ ХЗТУ за 2017 рік, розміщеному в мережі Інтернет на веб-порталі Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, чистий фінансовий результат (рядок 2350) складає прибуток у сумі 1 788 тис. грн., а за аналогічний період (2016 року) - 2 306 тис. грн.

Отже, викладені обставини, вказують на прибутковість господарської діяльності АТ ХЗТУ за 2016-2017 роки на суму.

Також, суд зазначає, що заходи забезпечення позову визначені прокурором у заяві шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача можуть перешкоджати господарській діяльності товариства (оплаті товарів, робіт, послуг, виплаті заробітної плати, сплаті податків, зборів, обов'язкових платежів, кредитів і процентів за користування кредитами, тощо). Обмеження в користуванні власними обіговими грошовими коштами зможе стати обставиною, яка суттєво вплине на господарську діяльність відповідача та заважатиме її поточному веденню.

Приписами статей 73, 74, 76, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про вжиття заходів забезпечення позову, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового забезпечення позову.

Враховуючи вищенаведене та те, що заявником не було надано доказів на підтвердження того, що не забезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду та вчинення відповідачем конкретних дій, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Військового прокурора Харківського гарнізону про вжиття заходів до забезпечення позову за вх.№23502 - відмовити.

Ухвала суду набирає після підписання суддею та може бути оскаржена згідно зі ст.256 ГПК України протягом десяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області.

Ухвалу підписано 16.08.2018р.

Суддя ОСОБА_2