ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/1203/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Чкан Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", в особі філії Газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування" (Харківська обл., смт. Донець)
до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (м. Харків)
про стягнення 1242,27 грн.,
за участю представників:

позивача - провідного юрисконсульта юр. відділу Філії Газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування" ПАТ "Укргазвидобування" ОСОБА_1 (довіреність №2-651д від 22.05.2018),

відповідача - провідного юрисконсульта сектору претензійно-позовної роботи юр. відділу Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" Товариства ОСОБА_2 (довіреність №6-623 від 22.02.2018),

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 1072,39 грн., 3% річних у розмірі 33,47 грн. та інфляційні у розмірі 136,41 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по оплаті отриманих послуг за період січень 2015 - березень 2016 року за договором №МаП001/7ТГ14 від 27.12.2013, укладеним між ПАТ "Укргазвидобування" та ПАТ "Укртрансгаз".

Також, у позовній заяві позивач просить витребувати в Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровськгаз" реєстр фактично протранспортованих обсягів природного газу газовими мережами ПАТ "Дніпропетровськгаз" за березень 2016 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.05.2018 було залишено без руху позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", в особі філії Газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування", та надано йому строк 10 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків.

21.05.2018 позивач надав Господарському суду Харківської області заяву про усунення недоліків на виконання ухвали суду від 07.05.2018.

Також, позивач надав заяву про уточнення позовних вимог щодо періодів нарахованих санкцій, в якій уточнив позовні вимоги та просить суд:

1) витребувати в Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровськгаз" реєстр фактично протранспортованих обсягів природного газу газовими мережами ПАТ "Дніпропетровськгаз" за березень 2016 року;

2) стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 1072,39 грн. за період з 01.01.2015 по 31.03.2016, 3% річних за період з 21.02.2015 по 16.04.2018 у розмірі 33,47 грн. та інфляційні за період з 01.05.2015 по 31.03.2018 у розмірі 136,41 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.05.2018 була прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1203/18.

Цією ухвалою суду вирішено справу №922/1203/18 розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 13.06.2018 о 11:30 год., про що повідомлено учасників справи.

Також, вказаною ухвалою суду встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву та витягу державного реєстратора з ЄДР станом на час розгляду справи.

05.06.2018 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову та просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що наявність укладеного договору ще не свідчить про безумовне надання відповідних послуг за цим договором та не підтверджується жодними іншими доказами позивача, крім того також є безпідставним застосування позивачем тарифів, встановлених НКРЕКП для відповідача. На ринку природного газу, суб'єктами, що здійснюють переміщення природного газу трубопроводами на платній основі та надають відповідні послуги, є оператор газотранспортної системи, який надає послуги транспортування, а також оператори газорозподільних систем, що надають послуги з розподілу природного газу, яким не є ПАТ "Укргазвидобування", в особі філії ГУ "Шебелинкагазвидобування".

Стосовно укладеного відповідачем з позивачем договору №МАП001/7ТГ від 27.12.2013 про надання послуг з транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами відповідач вказує, що укладення такого договору фактично йому навязане, оскільки, по-перше, обєкт відповідача отримує газ з газорозподільної мережі ПАТ "Дніпропетровськгаз", по-друге, законодавчо взагалі не врегульовано питання щодо переміщення (транспортування) газу внутрішньопромисловими газопроводами як окремої послуги, яка надається на платній основі, разом з тим, НКРЕКП з цього питання неодноразово надавало розяснення субєктам ринку природного газу, зокрема, у листах від 01.03.2004 №05-39-14/798, №7389/16.2.1./7-16 від 21.07.2016, про те, що вартість транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами не входить до вартості послуг, які сплачує споживач за транспортування природного газу, а відноситься на собівартість видобутку газу і враховується у ціні на газ власного видобутку, оскільки переміщення вуглеводів внутрішньопромисловими трубопроводами та їх підготовка є складовою частиною технологічного процесу видобутку вуглеводневої сировини, а не відокремленим видом господарської діяльності.

12.06.2018 позивач надав відповідь на відзив відповідача, в якій зазначає, що на час укладення договору (в момент вчинення правочину) сторони діяли відповідно до чинного на той момент в Україні законодавства і зміст правочину ніяким чином не суперечив нормам чинного на 27.12.2013 законодавства України. До того ж, на момент укладення договору №МаП001/7ТГ14 від 27.12.2013 укладення таких договорів на транспортування природного газу не тільки не суперечило чинному на той момент законодавству, а й було передбачено обовязковість їх укладення.

13.06.2018 у судовому засіданні представник позивача просить задовольнити клопотання позивача про витребування в Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровськгаз" реєстру фактично протранспортованих обсягів природного газу газовими мережами ПАТ "Дніпропетровськгаз" за березень 2016 року, що зазначене у позовній заяві.

13.06.2018 судом було постановлено протокольну ухвалу про відхилення вищевказаного клопотання позивача, а також про відкладення підготовчого засідання на 02.07.2018 о 12:00 год., про що повідомлено учасників справи.

27.06.2018 позивач надав клопотання про витребування доказів, в якому просить суд витребувати у ПАТ "Дніпропетровськгаз" оригінал реєстру фактично протранспортованих обсягів природного газу газовими мережами ПАТ "Дніпропетровськгаз" за березень 2016 року, яке було відхилено протокольною ухвалою суду від 02.07.2018.

Відповідач надав заперечення щодо відповіді на відзив, в якому повністю відхиляє позовні вимоги як безпідставні, необґрунтовані та не підлягаючі задоволенню, у зв'язку з чим просить врахувати їх при винесенні судового рішення та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

02.07.2018 ухвалою господарського суду було повідомлено сторін про відкладення підготовчого засідання на 18.07.2018 о 11:00 год.

Позивач надав відповідь на заперечення щодо відповіді на відзив відповідача, в якій вказує, що додані відповідачем до заперечення договір розподілу природного газу, укладений ним з ПАТ "Дніпропетровськгаз", та акти за січень-березень 2016 року лише підтверджують оплату газорозподільчому підприємству за розподіл природного газу вже після його транспортування (переміщення) газопроводами позивача, проте ніяким чином не зачіпають умов договору, укладеного з позивачем, і не звільняють відповідача від виконання своїх обов'язків за договором. Чинним законодавством України не передбачено обов'язку позивача здійснювати безоплатне транспортування переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами природного газу, придбаного суб'єктами господарювання на ринку природного газу, тобто у позивача відсутній інший обов'язок, крім договірних зобов'язань, здійснювати транспортування (переміщення) природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами для відповідача. Однак, відповідачем у запереченні не надано жодних фактів або обставин, які б пояснювали порушення ним умов договору на транспортування природного газу №МаП001/7ТГ14 від 27.12.2013.

Позивач надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд зменшити розмір позовних вимог щодо стягнення заборгованості за вказаним договором на 82,36 грн. (сума заборгованості за березень 2016 року), що складала 1072,39 грн., та з урахуванням вказаного зменшення просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги за договором №МаП001/7ТГ14 від 27.12.2013 у сумі 990,03 грн. за період з 01.01.2015 по 29.02.2016.

Розглянувши цю заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, суд вважає за можливе прийняти її у наданій редакції.

Крім того, позивач надав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 990,03 грн. за період з 01.01.2015 по 29.02.2016, 3% річних за період з 14.07.2015 по 13.07.2018 у розмірі 79,02 грн. та інфляційні втрати за період з 01.08.2015 по 30.06.2018 у розмірі 326,78 грн.

Розглянувши цю заяву, суд вважає за можливе прийняти її у наданій редакції.

Відповідач надав клопотання про долучення до матеріалів справи копій наказів №187-к від 27.04.2018 та №69-к від 17.02.2017, яке було задоволено протокольною ухвалою від 18.07.2018.

18.07.2018 ухвалою господарського суду було повідомлено учасників справи про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 01.08.2018 о 15:00 год.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

27.12.2013 між публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" (транспортер) та Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (споживач) був укладений договір на транспортування природного газу №МаП001/7ТГ14 від 27.12.2013.

Рішенням акціонера №237 Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" від 21.05.2018 було змінено тип, найменування позивача та внесено зміни до статуту позивача шляхом затвердження його у новій редакції, згідно якого найменування Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" змінено на Акціонерне товариство "Укргазвидобування", про що свідчить вищевказана копія рішення №237 від 21.05.2018.

Рішенням акціонера №186 Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" від 21.05.2018 було змінено тип, найменування відповідача та внесено зміни до статуту відповідача шляхом затвердження його у новій редакції, за яким найменування Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" змінено на Акціонерне товариство "Укртрансгаз", що підтверджується копіями рішення №186 від 21.05.2018, витягом зі статуту АТ "Укртрансгаз".

Крім того, рішенням акціонера №188 Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" від 05.06.2018, у зв'язку із зміною найменування Товариства, було змінено найменування філій та представництв відповідача, про що внесено зміни до положень про філії та представництва відповідача шляхом їх затвердження в новій редакції.

Відповідно до п. 1.1 договору на транспортування природного газу №МаП001/7ТГ14 (надалі - договір) предметом договору є надання транспортером (позивачем) споживачеві (відповідачу) оплачуваних послуг з транспортування природного газу по власних мережах до пунктів передачі газу в мережі газорозподільчого підприємства, згідно узгоджених транспортером та газорозподільчим підприємством "актами розмежування ділянок обслуговування газопроводів".

Згідно з п. 1.2 договору транспортування газу здійснюється в обсягах, фактично використаних споживачем та підтверджується реєстром газорозподільчого підприємства.

Пунктом 2.1 договору сторони визначили, що планові обсяги транспортування в 2014 році складають 17,600 тис. куб. м., у тому числі по місяцях. Сума договору складає 1262,98 грн.

Відповідно до п. 3.4 зазначеного договору транспортер забезпечує транспортування природного газу по своїх мережах до ГРС на умовах та в обсягах, визначених цим договором.

Згідно з п. 3.5 договору з моменту передачі газу на ГРС в мережі газорозподільчого підприємства обов'язки транспортера перед споживачем по договору вважаються виконаними. Транспортер не несе відповідальності за дії газорозподільчого підприємства по перерозподілу газу по власних мережах, що призвели до спричинення шкоди споживачу.

Пунктом 4.2 даного договору сторони визначили, що кількість протранспортованого газу споживачу за місяць оформлюється документально "ОСОБА_1 про виконання робіт з транспортування природного газу", який підписується сторонами не пізніше 15 числа наступного за звітним місяцем та є підставою для розрахунків між сторонами договору. В разі, якщо нормативним документом (Постанова КМУ та ін.) платником визначено інший субєкт діяльності, з яким транспортером укладено договір на транспортування природного газу та який зобовязаний оплачувати послуги з транспортування природного газу, використаного споживачем, "ОСОБА_1..." між сторонами не складається.

Відповідно до п. 5.1 договору тариф на транспортування природного газу по газотранспортній системі транспортера визначений постановою НКРЕ від 28.12.2011 №131 зі змінами та доповненнями і встановлюється в розмірі 58,80 грн., крім того ПДВ - 11,96 грн., всього в розмірі 71,76 грн., за 1000 куб.м, про транспортованого газу, відповідно до протоколу узгодження ціни, який є невідємною частиною цього договору.

Згідно з п. 5.2 договору тариф на транспортування газу може змінюватись відповідними відомствами України та приймається сторонами до виконання, без складання додаткової угоди. Транспортер направляє споживачу письмове повідомлення про зміну тарифу.

Пунктом 6.1 цього ж договору сторони узгодили, що споживач здійснює оплату послуг по транспортуванню газу шляхом перерахування грошових коштів на рахунок транспортера в наступному порядку:

- 100% вартості послуг з транспортування природного газу до початку місяця надання послуг (вартість послуг розраховується виходячи з планового обсягу газу, вказаного в даному договорі);

- остаточний розрахунок здійснюється на підставі "ОСОБА_1 про виконання робіт з транспортування природного газу" (п. 4.2), або рахунку-фактури, який надається транспортером споживачу разом з "ОСОБА_1...", але не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем надання послуг.

Відповідно до п. 6.2 договору неотримання (несвоєчасне отримання) споживачем "ОСОБА_1..." та/або рахунку-фактури не є підставою для несплати або затримки оплати послуг транспортеру.

Згідно з п. 11.1 договору, термін дії договору: в частині транспортування з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків за послуги по транспортуванню до 31.03.2015.

Пунктом 11.2 вказаного договору сторони визначили, що, якщо станом на 01.01.2015 між сторонами не буде укладено новий договір, дія цього договору в частині транспортування продовжується до 31 березня 2015 року та достроково припиняється зі вступом в дію нового договору.

Додатковою угодою від 29.12.2014 до договору сторони доповнили п. 2.1 договору плановими обсягами транспортування природного газу на 2015 рік, і визначили, що вони складають 17,600 тис. куб. м., у тому числі по місяцях.

Також, в цій додатковій угоді сторони внесли зміни до п. 11.1 договору, а саме продовжили термін дії договору в частині транспортування природного газу з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за послуги по транспортуванню до 31 березня 2016.

Крім того, сторони змінили п. 11.2 договору та виклали його в наступній редакції: "якщо станом на 01.01.2016 між сторонами не буде укладено новий договір, дія цього договору в частині транспортування продовжується до 31 березня 2016 року та достроково припиняється зі вступом в дію нового договору".

Також, між сторонами був укладений та підписаний протокол №1 узгодження договірної ціни до договору на транспортування природного газу №МаП001/7ТГ14 від 27.12.2013, в якому сторони досягли угоди про величину договірної ціни на послуги з транспортування 1 тисячі метрів кубічних природного газу у розмірі 59,80 (п'ятдесят дев'ять гривень 80 копійок), крім того ПДВ - 11,96 грн. (одинадцять гривень 96 копійок).

В даному протоколі сторони узгодили, що він набирає чинності з 01.01.2014 та є підставою для застосування ціни при проведенні взаємних розрахунків і платежів між сторонами.

Позивач виконав зобов'язання за договором належним чином. Факт надання послуг у січні 2015 лютому 2016 року на суму 990,03 грн. підтверджується щомісячними реєстрами Газорозподільчого підприємства (ПАТ "Днепропетровськгаз") за січень 2015 р. - лютий 2016 р. та щомісячними актами про виконання робіт по транспортуванню природного газу, а саме: від 31.01.2015 на суму 150,58 грн., від 28.02.2015 на суму 117,62 грн., від 31.03.2015 на суму 62,49 грн., від 30.04.2015 на суму 37,28 грн., від 31.05.2015 на суму 3,68 грн., від 30.06.2015 на суму 2,10 грн., від 31.07.2015 на суму 2,26 грн., від 31.08.2015 на суму 2,26 грн., від 30.09.2015 на суму 3,52 грн., від 31.10.2015 на суму 65,94 грн., від 30.11.2015 на суму 95,14 грн., від 31.12.2015 на суму 136,48 грн., від 31.01.2016 на суму 177,41 грн. та від 29.02.2016 на суму 133,27 грн.

За умовами договору позивачем листами: №7-06-467-3 від 16.01.2016, №7-06-8642-3 від 21.08.2015, №7-06-13160-3 від 16.12.2015 та №7-06-1826-3 від 19.02.2016 були надіслані відповідачу рахунки-фактури для оплати отриманих послуг та акти про виконання робіт по транспортуванню природного газу, що підтверджується повідомленнями про вручення відповідачу поштових відправлень, наявними в матеріалах справи.

Проте, в порушення умов договору відповідач не підписав акти про виконання робіт по транспортуванню природного газу щодо послуг, наданих у січні 2015 року - лютому 2016 року та не повернув їх позивачу.

Свою відмову від підписання актів відповідач пояснив у листі №1282/18 від 29.02.2016 тим, що наявність договору №МаП001/7ТГ14 від 27.12.2013 не є підтвердженням фактичного надання послуг, для оплати послуг споживачу, як найменш необхідно мати розрахунок вартості послуг згідно з затвердженими тарифами, з зазначенням періодів та обсягів споживання. Всі раніше надані документи не відповідають зазначеним вимогам.

Як убачається з матеріалів справи, претензій щодо обсягу або якості наданих послуг відповідачем позивачу не пред'явлено.

Позивач стверджує, що відповідач не розрахувався за спожиті послуги, що призвело до виникнення заборгованості за договором в сумі 990,03 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України встановлює обовязковість договору для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з 14.07.2015 по 13.07.2018 в сумі 79,02 грн. та інфляційні втрати за період з 01.08.2015 по 30.06.2018 в сумі 326,78 грн.

Судом встановлено, що позивачем направлялися на адресу відповідача рахунки-фактури для оплати отриманих послуг з актами про виконання робіт по транспортуванню природного газу за січень 2015 лютий 2016, проте відповідач ці акти не підписав і надані послуги не оплатив.

Відсутність підписаних актів не спростовує висновки щодо виконання позивачем своїх зобов'язань за договором у січні 2015 - лютому 2016.

Договором не передбачено обовязок позивача надавати відповідачу інших документів на підтвердження надання послуг окрім актів.

До того ж, п. 4.6 договору визначено, що фактична кількість протранспортованого газу визначається контрольно-вимірювальними приладами споживача по показниках або запису головного (основного) контрольно-вимірювального комерційного приладу, встановленого у споживача, з введенням необхідних поправок, передбачених Держстандартом України.

Тобто, відповідач є обізнаним про обсяги протранспортованого позивачем для нього природного газу, а відповідно з обсягами наданих послуг за договором.

Тому відмова відповідача від підписання актів є безпідставною та необґрунтованою.

Посилання відповідача у своїх запереченнях на відсутність у позивача ліцензії на транспортування газу, як на підставу відмови від підписання актів у зазначеному періоді, суд вважає безпідставною, виходячи з наступного.

На час укладання договору на транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами №МаП001/7ТГ14 від 27.12.2013 діяв Закон України "Про засади функціонування ринку природного газу" від 08.07.2010 №2467-VI, відповідно до підпункту 26 ч. 1 ст. 1 якого, транспортування природного газу - господарська діяльність на ринку природного газу, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу трубопроводами з метою його подальшого зберігання, розподілу або доставки безпосередньо споживачам та замовникам, окрім транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами).

Отже, на момент вчинення правочину позивач не потребував отримання ліцензії на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами.

Згідно з Статутом ПАТ "Укргазвидобування" та положенням про філію ГУ "Шебелинкагазвидобування" позивач є газовидобувним підприємством.

Як пояснив представник позивача, договір був укладений виходячи з потреби в цих послугах відповідача, у якого відсутній власний трубопровід для підключення до газотранспортної системи, щоб на договірних засадах скористатися внутрішньопромисловими трубопроводами позивача з метою доставки придбаного у інших субєктів господарювання природного газу до власної мережі, а також з метою компенсації виробничих витрат позивача, понесених внаслідок переміщення природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами.

З 08.05.2015 набрав чинності Закону України "Про ринок природного газу", пунктом 45 ч. 1 ст. 1 якого визначено, що транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Крім того, у ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" наведені терміни вживаються в наступному значенні:

17) оператор газорозподільної системи - суб'єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників);

19) оператор газотранспортної системи - суб'єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Враховуючи вищевикладене, позивач не здійснює діяльність з транспортування природного газу та не є оператором ГРС або оператором ГТС у розумінні Закону України "Про ринок природного газу", оскільки не здійснює свою господарську діяльність в рамках укладеного з відповідачем договору із залученням магістральних газопроводів, які є обовязковою складовою газотранспортної системи.

Відтак, законодавче регулювання договірних відносин між субєктами господарювання щодо транспортування природного газу внутрішньопромисловими газопроводами здійснюється на підставі норм Господарського та Цивільного кодексів України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і повязана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу; газотранспортна система - технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма обєктами і спорудами, повязаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу.

За умовами укладеного між сторонами договору транспортування природного газу здійснюється внутрішньопромисловими трубопроводами, які не є частиною магістрального трубопроводу, а отже і не є частиною газотранспортної системи.

Положення Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу газотранспортної системи не змінюють порядок надання ПАТ "Укргазвидобування" послуг із транспортування природного газу, а отже не зачіпають відповідні правовідносини товариства з газопостачальними підприємствами. Вищезгадані нормативно-правові акти регулюють порядок транспортування природного газу виключно з привязкою до надання послуг газотранспортною системою. Водночас, укладений договір на транспортування (переміщення) природного газу передбачає надання послуг ПАТ "Укргазвидобування" поза газотранспортної системи - шляхом переміщення природного газу своїми внутрішньопромисловими газопроводами.

Як наслідок, положення Закону України "Про ринок природного газу" в частині транспортування природного газу не застосовуються до правовідносин, які склалися між ПАТ "Укргазвидобування" та ПАТ "Укртрансгаз".

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 179 ЦК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Посилання відповідача у відзиві на позов на листи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП), №05-39-14/798 від 01.03.2004 і №7389/16.2.1/7-16 від 21.07.2016, про розяснення питання щодо послуг з транспортування природного газу промисловими трубопроводами, в яких зазначено, що згідно Закону України "Про ринок природного газу", Закону України "Про трубопровідний транспорт" та Кодексу газотранспортної системи, вартість переміщення природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами має відноситись на собівартість видобутку газу і враховуватись у ціні природного газу власного видобутку, оскільки переміщення вуглеводів внутрішньопромисловими трубопроводами та їх підготовка є складовою частиною технологічного процесу видобутку вуглеводної сировини, а не відокремленим видом господарської діяльності, суд вважає необґрунтованими та підлягаючими відхиленню, оскільки НКРЕКП вказує, що на даний час вказане питання законодавчо не врегульовано та наразі Комісією лише розробляється проект змін до постанови НКРЕКП №2516 від 30.09.2015 р., якою затверджено Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на які покладені спеціальні обовязки.

Крім того, вищевказані листи НКРЕКП не мають обов'язкового характеру та не створюють ані для ПАТ "Укргазвидобування", ані для ПАТ "Укртрансгаз" юридичних наслідків, оскільки відповідно до п. 13 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України №715/2014 від 10.09.2014 р., рішення, прийняті НКРЕКП, оформлюються постановами і розпорядженнями. Рішення НКРЕКП, прийняті у межах її повноважень, обовязкові до виконання суб'єктами природних монополій. Однак, позивач таким не є.

В листі НКРЕКП №4519/16.2.1/7-16 від 10.05.2016 р. вказано що, якщо внутрішньопромислові трубопроводи знаходяться у користуванні газовидобувного підприємства, то питання обслуговування зазначених трубопроводів вирішується відповідно до законодавства у сфері господарської діяльності.

Посилання відповідача на те, що газопроводи, про які йдеться мова у договорі, відносяться до внутрішньопромислових трубопроводів, які є складовою частиною технологічного процесу видобутку вуглеводної сировини і не є відокремленим видом господарської діяльності, а тому переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами не відноситься до господарської діяльності з транспортування природного газу, суд вважає необґрунтованими, оскільки позивач не здійснює транспортування природного газу магістральними трубопроводами та/чи газотранспортною системою, а надає послуги з переміщення природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами, отже вказаний вид діяльності не підпадає під ліцензування та обмеження, встановлені Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом газотранспортної системи.

Транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами не позбавляє права субєкта господарювання надавати вказані послуги, оскільки нормативно-правовими актами не встановлено прямої заборони на це. Дана послуга є похідною від основного виду діяльності та надається на договірних засадах.

Також, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на укладений між ним та ПАТ "Дніпропетровськгаз" договір на розподіл природного газу №2015/Т-ПР-072067 від 07.04.2015 як на подвійну оплату за послуги з транспортування природного газу за січень 2015 - лютий 2016, оскільки ПАТ "Дніпропетровськгаз" здійснює господарську діяльність з транспортування природного газу газорозподільними мережами, а позивач здійснює транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами.

Частиною 1 статті 306 Господарського кодексу України передбачено, що транспортування продукції трубопроводами є окремим видом господарської діяльності.

Згідно із ч. 4 ст. 12 Господарського кодексу України обмеження щодо здійснення підприємницької діяльності, а також перелік видів діяльності, в яких забороняється підприємництво, встановлюється Конституцією України та законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про трубопровідний транспорт" магістральний трубопровід - технологічний комплекс, що функціонує як єдина система і до якого входить окремий трубопровід з усіма об'єктами і спорудами, зв'язаними з ним єдиним технологічним процесом або кілька трубопроводів, якими здійснюються транзитні, міждержавні, міжрегіональні поставки продуктів транспортування споживачам, або інші трубопроводи, спроектовані та збудовані згідно з державними будівельними вимогами щодо магістральних трубопроводів; промислові трубопроводи (приєднані мережі) - всі інші немагістральні трубопроводи в межах виробництв, а також нафтобазові, внутрішньопромислові нафто-, газо- і продуктопроводи, міські газорозподільні, водопровідні, теплопровідні, каналізаційні мережі, розподільчі трубопроводи водопостачання, меліоративні системи тощо; об'єкти трубопровідного транспорту - магістральні та промислові трубопроводи, включаючи наземні, надземні і підземні лінійні частини трубопроводів, а також об'єкти та споруди, основне і допоміжне обладнання, що забезпечують безпечну та надійну експлуатацію трубопровідного транспорту.

Статтею 2 вищевказаного Закону встановлено, що систему трубопровідного транспорту України становлять магістральний трубопровідний транспорт та промисловий трубопровідний транспорт.

Отже, внутрішньопромислові трубопроводи позивача є складовою частиною трубопровідного транспорту, та діяльність, повязана з ними не є частиною процесу видобутку природного газу, як це зазначено відповідачем.

Відповідач не надав в підтвердження викладеного доказів транспортування позивачем природного газу магістральними трубопроводами.

Також, відповідач не надав в підтвердження викладеного доказів транспортування ПАТ "Дніпропетровськгаз" природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами за договором №2015/Т-ПР-072067 від 07.04.2015.

До того ж, укладений між відповідачем та ПАТ "Дніпропетровськгаз" договір №2015/Т-ПР-072067 від 07.04.2015 не виключає укладення відповідачем договорів на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим господарським судом України у постанові від 19.04.2017 по справі №922/3337/16.

Умови, викладені в договорі були визначені та погоджені сторонами, вказаний вище договір містить умови, жодна з яких не суперечить ані чинному законодавству, ані моральним засадам суспільства. письмова форма договору, яка встановлена для договорів між юридичними особами, сторонами дотримана.

Відтак, посилання відповідача на те, що позивач безпідставно застосовував тарифи, встановлені НКРЕКП, є безпідставними та не відповідають дійсності, оскільки сторонами це було передбачено у п. 5.2 договору на транспортування природного газу №МаП001/7ТГ14 від 27.12.2013.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За приписом ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Укладений між сторонами договір було складено згідно вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та підписано уповноваженими представниками юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При розгляді справи судом не встановлені обставини, які б свідчили про недійсність договору.

Таким чином, суд дійшов висновку, що правові відносини, що виникли між сторонами на підставі договору відповідають встановленим нормативними актами вимогам щодо договорів, а зміст вказаного договору не суперечить діючому законодавству України і не порушує публічний порядок та спрямований на реальне настання правових наслідків

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що зменшені позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.01.2015 по 29.02.2016 в сумі 990,03 грн., 3% річних за період з 14.07.2015 по 13.07.2018 в сумі 79,02 грн. та інфляційних за період з 01.08.2015 по 30.06.2018 в сумі 326,78 грн. є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір в сумі 1762,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 193, 306 ГК України, ст.ст. 6, 179, 525, 526, 530, 625, 626, 627, 629, 638, 901 ЦК України, ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу", ст.ст. 1, 2 Закону України "Про трубопровідний транспорт", ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 123, 129, 178, 184, 232, 233, 237, 238, 240, 241 ГПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1. Код ), в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (61001, м. Харків, вул. Культутри, 20-А. Код ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28. Код ), в особі філії Газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування" (64250, Харківська обл., смт. Донець, вул. Стадіонна, 9. Код ) заборгованість за договором №МаП001/7ТГ14 на транспортування природного газу від 27.12.2013 за період з 01.01.2015 по 29.02.2016 в сумі 990,03 грн., інфляційні за період з 01.08.2015 по 30.06.2018 в сумі 326,78 грн., 3% річних за період з 14.07.2015 по 13.07.2018 в сумі 79,02 грн. та судовий збір в сумі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційного скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено 09.08.2018 р.

Суддя ОСОБА_3