РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2018Справа № 910/6055/18

за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Капіталь»

про стягнення 117467,00 грн.

Суддя Картавцева Ю.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Банк Національний Кредит» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Капіталь» про стягнення 117467,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем всупереч умовам договору про надання відновлювальної кредитної лінії №19ю/2011/05-957/2-1 від 16.02.2011 (зі змінами) не в повному обсязі було повернуто кредит, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача частину заборгованості у розмірі 117467,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2018 суд ухвалив: позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» залишити без руху; встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви; зазначення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи; здійснення доплати судового збору за розгляд даного позову у розмірі 0,01 грн.; встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом п'яти днів з дня вручення даної ухвали.

31.05.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки у справі №910/6055/18 ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд доходить висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так, враховуючи, що предметом позову у даній справі є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2018 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, праву розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п'яти днів з дня отримання відзиву; подати суду докази надіслання (надання) її іншим учасникам справи, встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п'яти днів з дня отримання відповіді на відзив; подати суду докази надіслання (надання) їх іншим учасникам справи.

У встановлений судом строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, суд

ВСТАНОВИВ:

16.02.2011 між Публічним акціонерним товариством «Банк Національний Кредит» (кредитор, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Капіталь» (позичальник, відповідач) було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 19ю/2011/05-957/2-1 (далі - Договір).

За умовами Договору кредитор надає позичальнику кредит у вигляді траншів в межах максимального ліміту заборгованості до 10 000 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 15 лютого 2012 року (п. 1.1.1 Договору).

Судом встановлено, що низкою додаткових договорів до кредитного договору сторони обумовили певні зміни до кредитного договору, а саме змінювали максимальний ліміт заборгованості, відсотки, порядок повернення кредиту та процентів, кінцевий термін повернення заборгованості.

Відповідно до останніх змін, а саме Договору про внесення змін № 33 від 26.11.2013 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 19ю/2011/05-957/2-1 від 16.02.2011 сторони внесли зміни до п. 1.1.1 кредитного договору, згідно з яким надання Кредиту буде здійснюватися окремими частинами зі сплатою 19% річних та комісій в межах максимального ліміту заборгованості до 30 000 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення заборгованості за Кредитом до 20 листопада 2014 року.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є кредитним договором.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з нормами частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до норм статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до виписки по особовому рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Капіталь» у Публічному акціонерному товаристві «Банк Національний Кредит» за період з 01.02.2011 по 11.05.2018, що підписана Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Національний Кредит» Волковим О.Ю. та головним бухгалтером Приходько Н.М. та скріплена печаткою ПАТ «Банк Національний Кредит», загальна сума виданих відповідачу кредитних коштів становить 30000000,00 грн.

Відповідно до довідки Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» від 11.05.2018 №06.2-10/817, що підписана Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Національний Кредит» Волковим О.Ю. та головним бухгалтером Приходько Н.М. та скріплена печаткою ПАТ «Банк Національний Кредит», заборгованість за тілом кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Капіталь» за договором № 19ю/2011/05-957/2-1 від 16.02.2011 за даними внутрішнього бухгалтерського обліку Банку станом на 11.05.2018 складає 30000000,00 грн.

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.06.2015 р. № 358 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 05.06.2015 р. № 114 "Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ", згідно з яким з 08.06.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ". Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" призначено начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку Онищука Дмитра Вікторовича. Тимчасову адміністрацію в ПАТ "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" запроваджено строком на 3 місяці з 08.06.2015 р. по 07.09.2015 р. включно.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Правління НБУ від 28 серпня 2015 р. № 563 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 28 серпня 2015 р. № 159, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з даним рішенням з 31 серпня 2015 р. розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ», визначені статтями 37 та 38, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Паламарчуку Віталію Віталійовичу строком на 1 рік з 31 серпня 2015 року до 31 серпня 2016 року включно.

Судом встановлено, що Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних (далі - Фонд) осіб прийнято рішення № 683 від 12 березня 2018 року про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ».

Відповідно до зазначеного рішення повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» визначені Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53, у тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Волкову Олександру Юрійовичу з 13 березня 2018 року.

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 75 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомою, і не потребує доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, відповідно до виписки по особовому рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Капіталь» у Публічному акціонерному товаристві «Банк Національний Кредит» за період з 01.02.2011 по 11.05.2018, що підписана Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Національний Кредит» Волковим О.Ю. та головним бухгалтером Приходько Н.М. та скріплена печаткою ПАТ «Банк Національний Кредит», загальна сума виданих відповідачу кредитних коштів становить 30000000,00 грн.

Як встановлено судом, відповідно до Договору про внесення змін № 33 від 26.11.2013 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 19ю/2011/05-957/2-1 від 16.02.2011 сторони внесли зміни до п. 1.1.1 кредитного договору, згідно з яким надання Кредиту буде здійснюватися окремими частинами зі сплатою 19% річних та комісій в межах максимального ліміту заборгованості до 30 000 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення заборгованості за Кредитом до 20 листопада 2014 року.

Таким чином, відповідач повинен був повернути суму кредиту у строк до 20.11.2014.

Як встановлено судом, відповідно до довідки Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» від 11.05.2018 №06.2-10/817, що підписана Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Національний Кредит» Волковим О.Ю. та головним бухгалтером Приходько Н.М. та скріплена печаткою ПАТ «Банк Національний Кредит», заборгованість за тілом кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Капіталь» за договором № 19ю/2011/05-957/2-1 від 16.02.2011 за даними внутрішнього бухгалтерського обліку Банку станом на 11.05.2018 складає 30000000,00 грн.

Суд зазначає, що відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування тверджень позивача, зокрема, доказів повернення кредитних коштів за Договором № 19ю/2011/05-957/2-1 від 16.02.2011.

Наявність та обсяг заборгованості відповідача за Договором № 19ю/2011/05-957/2-1 від 16.02.2011 зокрема у розмірі заявлених позовних вимог - 117467,00 грн. (заборгованість за тілом кредиту) підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв'язку з чим позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Капіталь» про стягнення заборгованості у розмірі 117467,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору з огляду на задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Капіталь» (04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 11; ідентифікаційний код: 36857669) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» (04053, м. Київ, вул. Тургенєвська, 52/58; ідентифікаційний код: 20057663) заборгованість за тілом кредиту у розмірі 117467 (сто сімнадцять тисяч чотириста шістдесят сім) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 01 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Картавцева