ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/426/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.

секретар судового засідання Клапків Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт"

вул.Елеваторна, 1, м.Миронівка, Миронівський район, Київська обл., 08800

адреса для листування: вул.Академіка Заболотного, 158, м.Київ, 13143

до товариства з обмеженою відповідальністю "Сапоніт-Інвест"

с.Плесна, Шепетівський район, Хмельницька обл., 30421

адреса для листування: вул.В.Винниченка, 92В, м.Городенка, Івано-Франківська обл., 78100

про зобов'язання відповідача виконати умови п.2.3 договору складського зберігання зерна №13/12-2017/МХ від 13.12.17 та повернути позивачу передане на зберігання зерно кукурудзи 3 класу в кількості 2000000 кг

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, (довіреність №65/5 від 24.05.2018);

від відповідача: представник не з'явився;

ВСТАНОВИВ: ПАТ "Миронівський хлібопродукт" звернулося до господарського суду з позовом до ТОВ "Сапоніт-Інвест" про зобов'язання відповідача виконати умови п.2.3 договору складського зберігання зерна №13/12-2017/МХ від 13.12.17 та повернути позивачу передане на зберігання зерно кукурудзи 3 класу в кількості 2000000 кг.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 24.05.2018 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкрито провадження у справі.

Крім того, ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 24.05.2018 призначено до розгляду в судовому засіданні заяву ПАТ "Миронівський хлібопродукт" від 21.05.18 (вх.№7536/18) про забезпечення позову.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 05.06.2018 заяву ПАТ "Миронівський хлібопродукт" про забезпечення позову за заявою ПАТ "Миронівський хлібопродукт" від 05.06.2018 (вх.№ 8761/18) залишено без розгляду.

Ухвалою від 23.07.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 14.08.2018.

В судовому засіданні 14.08.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав, зазначив, що всупереч умовам договору складського зберігання зерна, на вимогу позивача, відповідач не повернув зерно, що перебувала у нього на зберіганні.

В судове засідання відповідач повноважного представника не направив, незважаючи на те, що ухвали господарського суду надсилались йому як на юридичну адресу: с.Плесна, Шепетівський район, Хмельницька обл., 304121, так і на адресу місцезнаходження його складу: вул.В.Винниченка, 92В, м.Городенка, Івано-Франківська обл., 78100.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи повідомлень про вручення поштових відправлень, ухвали господарського суду у даній справі вручено відповідачеві.

Як визначено в ч.2 та ч.3 ст.120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обовязковою; виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно п.3 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Отже, судом встановлено, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Відповідач також не скористався правом на подання відзиву на позов.

Частиною 9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам у відповідності до ст.86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, встановив таке.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

13.12.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю "Сапоніт-Інвест" (зерновий склад) та публічним акціонерним товариством "Миронівський хлібопродукт" (поклажодавець) укладено договір №13/12-2017/МХ складського зберігання зерна.

Відповідно до п.1.1 договору зерновий склад зобов'язується прийняти, доробити, зберігати і відвантажити на першу вимогу, передане поклажодавцем зерно, останньому чи його довіреній особі, а поклажодавець зобов'язується оплатити надані послуги згідно даного договору. Місце зберігання майна: Івано-Франківська область, м.Городенка, вул.Володимира Великого,92В.

Пунктом 1.4 договору передбачено, що документом, який підтверджує кількість зерна, що знаходиться на зберіганні на зерновому складі є складська квитанція на приймання зерна згідно наказу Міністерства аграрної політики України від 27.06.2003 за №198.

Згідно п.2.3 договору поклажодавець має право в будь-який час вимагати повернення переданого на зберігання зерна. Така вимога оформляється в письмовому вигляді та підлягає виконанню протягом 7 (семи) календарних днів з дня її отримання зерновим складом, якщо більший термін не зазначений у самій вимозі.

Пунктом 4.7 договору сторони узгодили, що за сім днів до закінчення терміну зберігання зерна попередити поклажодавця про закінчення терміну зберігання.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 01 червня 2018 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по даному договору. Закінчення терміну дії договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань, які виникли у період дії договору та від відповідальності за порушення цих зобов'язань.

Додатком №1 до договору складського зберігання зерна №13/12-2017/МХ від 13.12.2017 передбачено, що зерно, а саме кукурудза, горох, соя, гірчиця, квасоля передається на зберігання зерновому складу на період до 30.06.2018.

На виконання умов договору поклажодавець передав, а зерновий склад отримав на зберігання зерно кукурудзи 3 класу в кількості 2000000кг, що підтверджує складська квитанція на зерно №177 від 13.12.2017.

Матеріали справи містять лист залізничної станції Городенка-Завод №263 від 01.02.2018, адресований ТОВ "Компанія Мелагрейн", з якого вбачається, що під'їзна колія підприємства ТОВ "Саполіт-Інвест" по станції Городенка-Завод не експлуатується по причині закінчення дії договору про експлуатацію під'їзної залізничної колії, прострочення проведення ремонту локомотиву.

Позивач звертався до відповідача з листом-вимогою №26/03/2018-1 від 26.03.2018 про повернення кукурудзи 3 класу (урожаю 2017 року), у відповідності до п.2.3 договору складського зберігання зерна №13/12-2017/МХ від 13.12.2017. Факт направлення даного листа-вимоги на адресу відповідача підтверджує не фіскальний чек КМД ПАТ "Укрпошти" №3942 від 29.03.2018, опис вкладення в цінний лист від 29.03.2018 та список групованих поштових відправлень від 29.03.2018.

12.04.2018 поштове відправлення представником відповідача отримано, про що свідчить роздруківка із сайту офіційної сторінки у мережі Інтернет Укрпошти.

13.04.2018 позивач звертався до відповідача з проханням про відвантаження кукурудзи, про що свідчить лист вих.№982. Факт направлення даного листа на адресу відповідача підтверджує не фіскальний чек КМД ПАТ "Укрпошти" №3954 від 16.04.2018, опис вкладення в цінний лист від 16.04.2018 та список групованих поштових відправлень від 16.04.2018.

Згідно актів про не відвантаження зерна із зберігання від 24.01.2018, від 26.01.2018, від 01.03.2018 зерно позивачу не відвантажено.

ОСОБА_2, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД, ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ.

Приписами п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ч.1 ст.936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився (ч.1 ст.953 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч.2 ст.193 ГК України).

Відповідно до приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що вимога позивача про повернення зерна (кукурудзи) №26/03/2018-1 від 26.03.2018 направлена на адресу відповідача 29.03.2018, а отримана представником відповідача 12.04.2018. Відповідно, з урахуванням п.2.3 договору складського зберігання зерна №13/12-2017/МХ від 13.12.2017, у відповідача виник обов'язок стосовно повернення зерна (кукурудзи), що перебувало у нього на зберіганні, до 20.04.2018.

Доказів належного виконання зобов"язань за договором відповідач суду не надав.

З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати, у відповідності до ст.129 Господарського кодексу України, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Товариству з обмеженою відповідальністю "Сапоніт-Інвест", с.Плесна, Шепетівський район, Хмельницька обл., 30421, (ідентифікаційний код 34944534) виконати умови п.2.3 договору складського зберігання зерна №13/12-2017/МХ від 13.12.17 та повернути публічному акціонерному товариству "Миронівський хлібопродукт", вул.Елеваторна, 1, м.Миронівка, Миронівський район, Київська обл., 08800, (ідентифікаційний код 25412361) передане на зберігання зерно кукурудзи 3 класу в кількості 2000000 кг.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Сапоніт-Інвест", с.Плесна, Шепетівський район, Хмельницька обл., 30421 (ідентифікаційний код 34944534) на користь публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт", вул.Елеваторна, 1, м.Миронівка, Миронівський район, Київська обл., 08800, (ідентифікаційний код 25412361) - 1762 грн 00 коп. (одну тисячу сімсот шістдесят дві грн 00 коп.) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.08.2018.

Суддя Рочняк О.В.