ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.08.2018 р. Справа №914/393/18

За позовом: Заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі

позивача: Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача: ОСОБА_1 підприємства «Скоринка Плюс», м. Львів,

про: стягнення заборгованості у розмірі 94 445,36 грн. шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки, зобовязання ПП «Скоринка Плюс» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,6380 га по вул. Скрипника-просп. ОСОБА_2 у м. Львові та повернути у розпорядження Львівської міської ради.

Суддя Козак І.Б.

при секретарі Гелеш Г.М.

Представники:

прокурор: Труш О.Б. прокурор,

ОСОБА_3 прокурор,

від позивача: ОСОБА_4 - представник,

від відповідача: ОСОБА_5 директор (паспортКВ 078603 від 15.02.1999р.),

ОСОБА_6 представник,

ОСОБА_7Н.В. представник за довіреністю.

На розгляд господарського суду Львівської області заступником керівника Львівської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Львівської міської ради подано позов до відповідача ОСОБА_1 підприємства «Скоринка Плюс» про стягнення заборгованості у розмірі 94 445,36 грн. шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки, зобовязання ПП «Скоринка Плюс» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,6380 га по вул. Скрипника-просп. ОСОБА_2 у м. Львові та повернути у розпорядження Львівської міської ради.

Ухвалою суду від 04.06.2018р. розгляд справи у підготовчому судовому засіданні відкладено на 14.06.2018р. Ухвалою суду закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 16.07.2018р. 16.07.2018р. розпочато розгляд справи по суті та оголошено перерву в судовому засіданні до 24.07.2018р.

Відповідачем подано клопотання(вх.№28878/18 від 06.08.2018р.) про відновлення пропущених строків та прийняття доказів, встановлення додаткових строків для подання доказів, а також повторне клопотання (вх.№28462/18 від 02.08.2018р.) про застосування ст. 77 ГПК України.

Представники прокуратури та представник ЛМР заперечили проти задоволення клопотання відповідача про поновлення пропущених строків, а також проти задоволення клопотання про

Розглянувши таке клопотання, заслухавши думку учасників процесу, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов'язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 судом зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип остаточності рішення, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (п. 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" від 29.10.2015 року).

Звертаючись з клопотання про відновлення пропущених процесуальних строків, відповідач обґрунтовує причини пропуску такого строку неналежним виконанням адвокатом ОСОБА_8 своїх обовязків за договором про надання правової допомоги у цій справі. Оскільки договір з новим адвокатом ОСОБА_7 було укладено лише 28.06.2018р., в межах якого цим адвокатом було здійснено адвокатські запити , відповіді на які подано через канцелярію суду лише 02.08.2018р. враховуючи наведені обставини, відповідач просить визнати причини пропуску процесуального строку поважними та просить прийняти долучені до заяви докази на 38 арк. Також просить встановити додатковий строк для подання до суду відповіді на адвокатський запит, надісланий до Львівської міської ради.

Суд звертає увагу заявника на те, що ухвала про відкриття провадження у справі №914/393/18 датована 20.03.2018р. Ухвалами суду від 08.05.2018р., від 17.05.2018р., 04.06.2018р. розгляд справи відкладався та строк розгляду справи був продовжений за клопотаннями відповідача. Ухвалою суду від 14.06.2018р. закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 16.07.2018р. З 16.07.2018р. здійснюється розгляд справи по суті.

Щодо поновлення строку на подання доказів у цій справі, то суд звертає увагу заявника на те, що дане клопотання заявлене на стадії розгляду справи по суті. Строк розгляду справи по суті є строком, який визначений законом, а саме ст. 195 ГПК України і становить 30 днів з дня початку розгляду справи по суті.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ст.113 ГПК України). Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ст.114 цього ж кодексу). Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. (ст.118-119 кодексу).

ГПК не передбачено можливості продовження строку розгляду справи по суті, а відтак, враховуючи тривалий розгляд цієї справи судом, сторонам для підготовки до судових засідань в даній справі, подання витребуваних судом документів судом було надано достатньо часу, відтак, закінчення строку розгляду цієї справи, встановленого ГПК України, Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процессу, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви відповідача про поновлення процесуального строку на подання доказів.

Щодо клопотання (вх.№28462/18 від 02.08.2018р.) суд залишає його без розгляду в силу вимог ч.2 ст. 207 ГПК України.

Керуючись статтями 80, 118, 119, 232, 233 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити ПП «Скоринка Плюс» у задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку на подання доказів.

Суддя Козак І.Б.