КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2018 р. Справа№ 910/7407/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Куксова В.В.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі судового засідання Яремі Н.С.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 09.08.2018 року,

розглядаючи апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

у справі № 910/7407/18 (суддя - Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі

1) Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України

2) Фонду державного майна України

3) регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до 1) приватного підприємства "Дартс"

2) товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Київкомунекологія"

про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації

в с т а н о в и в:

Заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Фонду державного майна України, регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до приватного підприємства "Дартс" та товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Київкомунекологія" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 348/03 від 10.11.2003 та скасування державної реєстрації.

Крім того, 08.06.2018 Заступник прокурора міста Києва подав до господарського суду м. Києва заяву про забезпечення позову.

Заява обґрунтована тим, що реєстрація за приватним підприємством «Дартс» права власності на державне нерухоме майно зумовила набуття останнім можливості реалізовувати правомочності власника такого майна щодо розпорядження ним, передавши це майно в іпотеку, що створює загрозу ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 у справі № 910/7407/18 відмовлено Заступнику прокурора міста Києва у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Заступник прокурора міста Києва звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 у справі № 910/7407/18 та постановити нове рішення, яким заяву прокуратури міста Києва про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2018 апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва у справі № 910/7407/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Тищенко О.В, суддів: Куксова В.В., Шаптали Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.07.2018 апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 у справі № 910/7407/18 залишено без руху та надано апелянту час для усунення недоліків апеляційної скарги.

На виконання вимог ухвали суду, скаржником надано докази усунення недоліків, а саме - про сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи те, що скаржник усунув недоліки апеляційної скарги, визначені ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.07.2018 у справі № 910/7407/18, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною Заступника прокурора міста Києва на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 у справі № 910/7407/18, запропоновано учасникам справи до 06.08.2018 подати через канцелярію суду письмові пояснення, заперечення, відзив на апеляційну скаргу та/або інші заяви/клопотання (з урахуванням вимог ст.ст. 167, 263 ГПК України), завершено підготовчі дії у справі № 910/7407/18, розгляд справи призначено на 08.08.2018.

26.07.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) від Заступника прокурора міста Києва надійшла заява про відвід судді Тищенко О.В. від розгляду справи № 910/7407/18.

Заява про відвід мотивована тим, що у суддя Тищенко О.В. була головуючим суддею та розглядала справу №910/4133/17 за апеляційною скаргою приватного підприємства "Дартс" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2017. Заявник вказує, що спір у справі №910/4133/17 та №910/7407/18 стосується одного й того ж об'єкта нерухомості, а саме: групи приміщень нежитлового будинку по вул. І.Гонти, 3А, літера "В", право власності на які 10.03.2017 зареєстровано за ПП "Дартс" на підставі договору купівлі-продажу від 10.11.2003, а тому, вказані обставини, на його думку, ставлять під сумнів об'єктивність та неупередженість суду.

Розглянувши заяву Заступника прокурора міста Києва про відвід головуючого судді - Тищенко О.В., суд визнав її необґрунтованою, оскільки, наведені заявником доводи у її обґрунтування, не можуть бути підставою, в розумінні статтей 35, 36 Господарського процесуального кодексу України для відводу судді від розгляду даної справи. Заява про відвід не містить даних про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді. При цьому, прийнята судом апеляційної інстанції постанова від 11.01.2018 у справі №910/4133/17, на яку посилається заявник, як на підставу заявленого відводу, Верховним Судом не скасована.

У зв'язку з чим, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2018 провадження у справі № 910/7407/18 зупинено, оголошено перерву у розгляді справи до 09.08.2018 о 12:00 год., матеріали справи № 910/7407/18 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, за результатами якого обрано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Сотніков С.В. (суддя-доповідач), судді: Гончаров С.А., Остапенко О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2018 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Сотніков С.В. (суддя-доповідач), судді: Гончаров С.А., Остапенко О.М. заяву Заступника прокурора міста Києва про відвід судді Тищенко О.В. у справі № 910/7407/18 залишено без задоволення. Ухвала суду мотивована тим, що чинним процесуальним законодавством виключається така підстава для відводу як рішення судді в інших справах, а тому заявлений прокурором відвід судді Тищенко О.В. є безпідставним.

Оскільки, обставини, що зумовили зупинення провадження у даній справі були усунені, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2018 поновлено провадження у справі № 910/7407/18 та повідомлено сторони, що розгляд справи відбудеться 09.08.2018 року о 12:00 год.

У поясненнях на апеляційну скаргу, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України та Фонд державного майна України підтримали подану апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва, вважають ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою, та просять суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 у справі № 910/7407/18 та постановити нове рішення, яким заяву прокуратури міста Києва про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції Заступник прокурора міста Києва та представники Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Фонду державного майна України, регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву надали суду свої пояснення по справі в яких подану апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі з доводами викладеними в ній та просили її задовольнити. Оскаржувану ухвалу суду першої інстанції просили скасувати та прийняти постанову, якою вжити заходи забезпечення позову.

Представник приватного підприємства "Дартс" у судовому засіданні також надав суду апеляційної інстанції свої пояснення щодо поданої апеляційної скарги в яких заперечив проти доводів зазначених у скарзі та просив суд апеляційної інстанції відмовити Заступнику прокурора міста Києва у її задоволенні, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як така, що винесена судом у відповідності до закону.

Представники товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Київкомунекологія" у судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились. Про час та місце розгляду справи відповідач-2 був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи викладене, заслухавши пояснення прокурора, представників Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Фонду державного майна України, регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву, приватного підприємства "Дартс", колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч.1, п.1 ч.3 ст. 202, ч.12 ст.270 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки, відповідач-2 про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Участь представника відповідача-2, що не з'явився, у судовому засіданні 09.08.2018, судом обов'язковою не визнавалась, клопотань про відкладення розгляду справи та про витребування додаткових доказів не надходило.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи. Такої ж правової позиції дотримується й Вищий господарський суд України, зокрема, у своїй постанові від 07.07.2016 року по справі 910/21819/15.

Застосовуючи відповідно до ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Разом з тим, відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Дослідивши представлені докази, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 року є законною та обґрунтованою, виходячи із наступного.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частинами першою, третьою статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред'явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За змістом статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред'являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з доводами Місцевого господарського суду, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача, заявник зобов'язаний надати докази того, що запропонований захід до забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу

Згідно зі статтями 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що Заступником прокурора міста Києва не було наведено достатніх належних та допустимих у розумінні вищенаведених положень Господарського процесуального кодексу України доказів наявності обставин, які б дійсно могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі у разі задоволення позову.

При цьому, місцевим господарським судом правомірно відхилено доводи Заступника прокурора міста Києва про те, що ПП «Дартс» виставлено на продаж нежитлові приміщення по вул. І. Гонти, 3А, літера «В». На переконання колегії суддів, вказані твердження є тільки припущенням заявника та не можуть бути достатніми для накладення арешту на об'єкт нерухомого майна приватного підприємства «Дартс».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви Заступника прокурора міста Києва про забезпечення позову у справі № 910/7407/18.

Доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі на ухвалу суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 11.06.2018, прийнята після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є такою що відповідає нормам закону.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги Заступника прокурора міста Києва слід відмовити, а оскаржувану ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 129, 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 у справі № 910/7407/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 у справі № 910/7407/18 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Заступника прокурора міста Києва.

4. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 у справі № 910/7407/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді В.В. Куксов

Є.Ю. Шаптала

Дата складання повного тексту постанови 13.08.2018 року