ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Суми

16.08.2018 Справа № 920/94/18
Господарський суд Сумської області у складі судді Спиридонової Н.О., при секретарі судового засідання Лєпковій І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Прокуратури Сумської області № 05/1-524вих-18 від 03.08.2018 на рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця у справі № 920/94/18 та матеріали зазначеної справи, порушеної за позовом: керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області (вул. Сумська, буд. 12, м. Охтирка, Сумська область, 42700) в інтересах держави в особі позивача - Охтирської міської ради Сумської області (вул. Незалежності, буд. 11, м. Охтирка, Сумська область, 42700, ідентифікаційний код 36467402), до відповідача: фізичної особи-підприємця Скафи Інни Олександрівни (АДРЕСА_1, 42700, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), про стягнення 66123,18 грн. на підставі договору оренди земельної ділянки від 12.05.2016,

Представники:

Прокурор - Хащина Т.П.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Сумської області від 19.04.2018 року у справі № 920/94/18 позов задоволено та вирішено: стягнути з фізичної особи - підприємця Скафи Інни Олександрівни (42700, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Охтирської міської ради Сумської області (р/р 0006, стягував Охтирська міська рада, код бюджету 37981563 ГУДКСУ в Сумській області, МФО 837013, код платежів 18010900) заборгованість з орендної плати за землю в сумі 66123 грн. 18 коп.; стягнути з фізичної особи - підприємця Скафи Інни Олександрівни (42700, Сумська область, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Прокуратури Сумської області (вул. Герасима Кондратьєва, буд. 33, м. Суми, 40000, код 03527891) 1762 грн. 00 коп. судового збору.

21.05.2018 на виконання вказаного рішення судом видано відповідні накази.

08.08.2018 до суду надійшла скарга Прокуратури Сумської області № 05/1-524вих-18 від 03.08.2018 на рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця у справі № 920/94/18, в якій заявник просить суд:

1) визнати незаконними рішення, дії (бездіяльність) старшого державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Матросової Ірини Юріївни щодо повернення стягувачу без прийняття до виконання наказу господарського суду Сумської області від 21.05.2017 № 920/94/18 про стягнення з фізичної особи-підприємця Скафи Інни Олександрівни на користь прокуратури Сумської області витрат по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн.;

2) зобов'язати Охтирський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області прийняти до виконання наказ господарського суду Сумської області від 21.05.2017 № 920/94/18.

Відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Господарського процесуального кодексу України, порушено їхні права.

Частиною першою статті 342 Господарського процесуального кодексу України визначено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Ухвалою суду від 09.08.2018 призначено розгляд скарги у судове засідання на 16.08.2018.

Охтирський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області електронною поштою надіслав відзив № 23563 від 14.08.2018 на скаргу на рішення дії (бездіяльність) державного виконавця та лист № 23566 від 14.08.2018 про розгляд скарги без участі його представника.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов'язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Відповідно до статей 1, 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Отже, створення електронного документа завершується накладенням електронного цифрового підпису його автора та надає електронному документу статусу оригіналу.

Однак, подані виконавчою службою в електронній формі документи не підписано електронним цифровим підписом уповноваженої особи заявника, тому не можуть вважатися оригіналом електронного документа у зв'язку з чим повертаються без розгляду.

Прокурор в судове засідання з'явився, просив скаргу задовольнити повністю. Подану скаргу прокурор обґрунтовує тим, що 21.05.2018 господарським судом Сумської області на виконання рішення від 19.04.2018 у справі № 920/94/18 видано відповідний наказ, який скаржником пред'явлено для примусового виконання до Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області.

26.07.2018 на адресу скаржника надійшов лист № 20160 від 17.07.2018 із повідомленням від 13.07.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, винесене з тієї підстави, що пред'явлений виконавчий документ не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а саме: відсутня дата народження боржника.

Скаржник вважає, що повідомлення є незаконним, оскільки боржником являється не фізична особа, а фізична особа-підприємець, зареєстрована в порядку Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». Крім цього, у наказі вказано код суб'єкта підприємницької діяльності та місце проживання відповідно до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Також у повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу невірно вказано боржника, а саме замість ФОП Скафа Інна Олександрівна зазначено Скафа Інна Олександрівна.

Встановивши наведені обставини справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приписами ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У відповідності до ст. Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1, 3 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Так, положеннями ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Суд не погоджується з висновком державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області щодо невідповідності наказу господарського суду Сумської області, оскільки такий не містить дати народження боржника і аргументація цього наступна.

Статтею 24 ЦК України передбачено, що людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Згідно ч. 1, 2 ст. 50, 51 ЦК України, право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою. До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 55 ГК України, суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб'єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Суб'єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа - підприємець у порядку, визначеному законом (положення ч. 1 ст. 58 ГК України).

В силу приписів ч. 1 ст. 128 ГК України, громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначено, що державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об'єднання, професійної спілки, її організації або об'єднання, політичної партії, організації роботодавців, об'єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Згідно витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 07.09.2007 проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця боржника (відповідача) - Скафи Інни Олександрівни. Відтак, з вказаного моменту Скафа І.О. набула статусу суб'єкта господарювання.

У відповідності до ч.1 ст. 2 Цивільного кодексу України, учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи).

Статус фізичної особи - підприємця - це юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) за умови їх державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Згідно з п.2 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, (далі- Інструкція) виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 4 Закону.

При перевірці відповідності виконавчого документа вимогам пунктів 3, 4 частини першої статті 4 Закону державний виконавець враховує, зокрема:

- повне найменування для юридичних осіб повинно містити інформацію про організаційно-правову форму такої особи відповідно до вимог чинного законодавства;

- ім'я фізичної особи (яка є громадянином України) складається з її прізвища, власного імені та по батькові (частина перша статті 28 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни, в національній традиції яких немає звичаю зафіксовувати по батькові, мають право записувати в паспорті лише ім'я та прізвище, а у свідоцтві про народження - імена батька та матері.

Отже, відповідно до п.3 ч.1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» зазначення дати народження стосується виключно боржника - фізичної особи.

Боржником за наказом господарського суду Сумської області від 21.05.2018 є суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець Скафа Інна Олександрівна, ідентифікуючою ознакою якого є індивідуальний податковий номер (у даному випадку ідентифікаційний номер НОМЕР_1), який і було зазначено у судовому в наказі.

Суд не вбачає порушень статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» через те, що в наказі господарського суду не зазначено дати народження боржника, оскільки в даному випадку судовий наказ видано щодо суб'єкта господарювання - фізичної особи-підприємця, ідентифікуючою ознакою якого є індивідуальний податковий номер, а не щодо фізичної особи, тому в даному випадку обов'язковим реквізитом за приписами пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» є ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Отже, виходячи із наведеного вище, й про що прямо вказано у зазначених нормах, які спрямовані на врегулювання питання щодо вимог до оформлення наказу, винесення та виконання виконавчого документа, суд констатує, що резолютивна частини наказу (виконавчого документу) має відтворювати резолютивну частину рішення, на виконання якого цей наказ було видано та містити ідентифікуючі дані учасників процесу, що сприяє швидкому та безпосередньому виконанню наказу саме по відношенню до боржника та стягувача.

Крім того, відповідно до ч. 1, 6 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження», єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов'язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Єдиний реєстр боржників містить такі відомості:

прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), дата народження боржника - фізичної особи або найменування, ідентифікаційний код юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань боржника - юридичної особи.

Таким чином, Закон розділяє поняття «фізичної особи» та «особи, відомості про яку внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

До останніх осіб відносяться і фізичні особи-підприємці.

За таких обставин, до фізичних осіб-підприємців вимога щодо зазначення дати народження не має застосовуватись.

Враховуючи наведене, беручи до уваги ту обставину, що станом на день пред'явлення Прокуратурою Сумської області наказу господарського суду Сумської області від 21.05.2018 у справі № 920/94/18 до виконання, останній містив усі необхідні реквізити, передбачені ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, що дії державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 17.07.2018 № 20160 не відповідали приписам Закону України «Про виконавче провадження», а тому такі є незаконними.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 234, 339, 340, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Відзив № 23563 від 14.08.2018 на скаргу та лист № 23566 від 14.08.2018 Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області - повернути без розгляду.

2. Скаргу Прокуратури Сумської області № 05/1-524вих-18 від 03.08.2018 на рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця у справі № 920/94/18 - задовольнити.

3. Визнати незаконними рішення, дії (бездіяльність) старшого державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Матосової Ірини Юріївни щодо повернення стягувану без прийняття до виконання наказу господарського суду Сумської області від 21.05.2018 № 920/94/18 про стягнення з фізичної особи - підприємця Скафи Інни Олександрівни на користь прокуратури Сумської області витрат по сплаті судового збору в сумі 1762 грн.

4. Зобов'язати Охтирський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області прийняти до виконання наказ господарського суду Сумської області від 21.05.2018 № 920/94/18.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 254-257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 20.08.2018.

Суддя Н.О. Спиридонова