ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"17" серпня 2018 р., м. Черкаси Справа № 925/832/18

вх. №23389/18 від 13.08.2018

Суддя господарського суду Черкаської області Хабазня Ю.А., розглянувши заяву

боржника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Постач"

про порушення справи про його банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

1.Боржником у особі його ліквідатора подано заяву на підставі ст.95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у новій редакції згідно із Законом України від 22.12.2011 №4212-VI, чинній з 19.01.2013, далі Закон №4212-VI) з вимогами прийняти заяву до розгляду, порушити провадження у справі про банкрутство, відстрочити сплату судового збору до моменту виявлення та реалізації активів боржника призначити ліквідатором банкрута нинішнього ліквідатора боржника, арбітражного керуючого ОСОБА_2

Підставами вказаних вимог зазначено наявність боргу перед кредиторами у сумі 976444,62 грн. і відсутність активів у боржника.

2.Відповідно до ч.3 ст. 10 Закону №4212-VI справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом. Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Заява не містить викладу обставин і доказів того, що вимоги до боржника є безспірними.

При цьому суд виходить з того, що статтею 84 Закону №4212-VI (розділу VII, особливості банкрутства окремих категорій боржників) передбачено, що відносини, пов'язані з банкрутством боржників, визначених у цьому розділі, регулюються Законом з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом. Однак, ч.1 ст. 95 Закону №4212-VI, установлюючи особливості застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником, інших положень від тих, які установлені у нормах ч.3 ст.10 і ч.4 ст.11 Закону №4212-VI не передбачає. Частина 5 ст.11 Закону №4212-VI, передбачаючи випадки, у яких боржник зобовязаний подати заяву до суду, не передбачає можливість (як виключення із загального правила) порушення провадження у справі про банкрутство без дотримання вимог ч.3 ст.10 та ч.2, 3 і ч.4 ст.11 Закону №4212-VI.

Аналізуючи слова Закону №4212-VI "якщо інше не передбачено цим Законом" суд вважає, що таке інше передбачення (виключення, крім установленого) має бути вказано: по-перше, прямо; по-друге, саме у цьому Законі, по-третє, або шляхом посилання на виключення конкретного абзацу пункту статті Закону або шляхом заперечення відповідної норми термінами норми, яка заперечується.

Логічний висновок заявника, здійснений ним виходячи із змісту норми, або тлумачення норми іншою особою (в тому числі в інформаційному листі Вищого господарського суду України), або судова практика не є "передбаченням Закону" (а посилання на рішення Верховного Суду з висновком про застосування ч.1 ст. 95 Закону №4212-VI, який відповідно до ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" має бути врахований судом, відсутнє).

3.У порушення ч.2 ст.11 Закону №4212-VI до заяви не додано: докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом; рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора; докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави); докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом він не підлягає сплаті.

При цьому, заявником заявлено клопотання "відстрочити сплату судового збору до моменту виявлення та реалізації активів боржника". Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір". Враховуючи те, що боржник, ТОВ "Агрохім-Постач", відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", не підпадає під категорію сторін, яким суд, враховуючи їх майновий стан, може своєю ухвалою за клопотанням сторони відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, клопотання боржника про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню.

4.У порушення ч.3 ст. 11 Закону №4212-VI до заяви не додано: довідку органів приватизації (органів, уповноважених управляти об'єктами державної власності) стосовно наявності або відсутності на балансі підприємства, щодо якого порушено справу про банкрутство, державного майна, що в процесі приватизації (корпоратизації) не увійшло до його статутного капіталу; перелік осіб, що мають невиконані зобов'язання перед боржником, із зазначенням вартості таких зобов'язань, терміну виконання та підстав виникнення; відомості про всі рахунки боржника, відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах, їх реквізити; відомості про всі рахунки, на яких обліковуються цінні папери, що належать боржнику, їх реквізити; рішення власника майна боржника про звернення до господарського суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство; інші документи, які підтверджують неплатоспроможність боржника. Крім того: до заяви додано перелік кредиторів боржника, відомості про них та вимоги, які визнаються боржником, однак, перелік не містить " доказів підстав виникнення зобов'язань кредиторів боржника, а також строку їх виконання згідно із законом або договором;"; заява не містить відомостей про наявність чи про відсутність "спеціального дозволу на провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею" і доказу цих обставин до заяви не додано.

5.Згідно із ч.4 ст. 11 Закону №4212-VI боржник подає заяву до господарського суду за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат, якщо інше не передбачено цим Законом. Однак, у заяві відомостей про наявність майна, достатнього для покриття судових витрат не вказано і доказів цьому до заяви не додано, що вказує на порушення вказаної норми.

При цьому суд виходить з того, що за відсутності майна для цих цілей у боржника звертатись із заявою про порушення процедур банкрутства та фінансувати їх проведення відповідно до Закону №4212-VI повинен кредитор, який має вимоги до боржника і зацікавлений у їх проведенні. Кредитори, ж які у фінансуванні процедур банкрутства не зацікавлені мають відмовитись від вимог до боржника і списати безнадійну заборгованість, що тягне припинення боржника.

6.Відповідно до ст.15 Закону №4212-VI господарський суд не пізніше п'яти днів з дня надходження до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство повертає її та додані до неї документи без розгляду, якщо заява не відповідає змісту вимог, зазначених у цьому Законі.

Після усунення допущених порушень заяву може бути подано у загальному порядку.

7.Керуючись нормами спеціального закону, а саме абз.3 ч.1 ст.15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у новій редакції згідно із Законом України від 22.12.2011 №4212-VI, чинній з 19.01.2013) суддя

УХВАЛИВ:

Повернути заяву від 13.08.2018 №18/08-01 з доданими до неї документами без розгляду.

Ухвала суду набрала законної сили 17.08.2018. Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 254-257 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Направити цю ухвалу суду рекомендованим листом з повідомленням ТОВ "Агрохім-Постач".

Суддя Ю.А. Хабазня

2