ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.08.2018р. Справа №905/994/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

при секретарі судового засідання Колтак Т.М.

у справі за позовом: Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (69035, м.Запоріжжя, вул. Діагональна, б.11, ),

до відповідача: ОСОБА_1 акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87501, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1, )

про стягнення 99428,83 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №18-68 від 02.05.18

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №09-18/6410 від 26.04.18

В провадженні господарського суду Донецької області знаходиться справа №905/994/18 за позовом Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» про стягнення грошових коштів у сумі 121706,52 грн., з яких: 109660,56 грн. пеня, 12045,96 грн. 3% річних.

01.08.2018р. позивач надав заяву б/н від 01.08.2018р. про зменшення розміру позовних вимог, згідно з якою заявив вимоги про стягнення грошових коштів у сумі 99428,83 грн., з яких: 89501,66 грн. пеня, 9927,17 грн. 3% річних.

Виходячи з того, що нормами п.2 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України встановлено право позивача до закінчення підготовчого засідання зменшити розмір позовних вимог, суд приймає вказану заяву до розгляду та розглядає позов Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» з урахуванням заяви б/н від 01.08.2018р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки №11-17/05 від 23.12.2016р. в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати товару, що стало підставою для нарахування пені та 3% річних.

Відповідач у відзиві №09-10/52 від 10.07.2018р. проти задоволення позовних вимог заперечив з посиланням на те, що розрахунок заявлених до стягнення штрафних санкцій та процентів річних містить недоліки, зокрема, щодо визначення граничної дати оплати товару за договором поставки №11-17/05 від 23.12.2016р. Крім того, відповідач вказував на те, що оплата продукції за спірним договором здійснювалась на підставі виставлених постачальником рахунків з урахуванням корегувальних рахунків, в яких була визначена остаточна вартість поставленого товару, що, також, не було враховано при здійснені розрахунку позовних вимог. За контррозрахунком відповідача розмір пені становить 89501,66 грн., 3% річних - 9927,17 грн.

Крім того, Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» просило суд зменшити розмір заявленої до стягнення пені на 80% та відстрочити виконання рішення по справі до 30.09.2018р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як свідчать матеріали справи, 23.12.2016р. між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) був підписаний договір поставки №11-17/05 від 23.12.2016р.

За приписами п.п.1.1 укладеного сторонами правочину постачальник зобовязується поставити та передати у власність покупцю, а покупець прийняти та оплатити відповідно до п.3.4 цього договору феросплави (товар), протягом періоду з 01.01.2017р. по 31.12.2017р., на умовах, у кількості та строки, вказані у специфікаціях до договору, що є його невідємною частиною.

Поставка товару за цим договором здійснюється на умовах: СРТ залізнична станція Сартана Донецької залізниці. Вантажовідправник та виробник: Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів», 69035, м.Запоріжжя, вул.Діагональна, буд.11, станція ОСОБА_4 Придніпровської залізниці, код вантажовідправника 1204; вантажоодержувач: Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь», 87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Лепорського, буд.1, код вантажоодержувача 3168. Станція призначення: ст. Сартана Донецької області. Партією товару за цим договором є кількість товару, яка відвантажена для перевезення по одній залізничній накладній (п.2.1 договору №11-17/05 від 23.12.2016р.).

За приписами п.2.3 вказаного договору поставки датою поставки товару, у випадку поставки залізничним транспортом, вважається дата штемпеля на залізничній накладній станції вантажовідправника, відповідно до п.2.1 постачальник приймає на себе зобовязання з організації та оплати транспортування та супровід товару на шляху його слідування.

Поставка товару здійснюється за цінами, які визначені у відповідності до умов поставки, вказані у специфікаціях та включають всі збори та інші обовязкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника повязані з поставкою товару. Ціна на товар може бути змінена тільки за взаємною згодою сторін шляхом внесення змін до цього договору. Покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 30 банківських днів з дати поставки товару. Датою платежу є дата зарахування грошових коштів на рахунок постачальника (п.п.3.1, 3.4, 3.6 договору №11-17/05 від 23.12.2016р.).

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору поставки №11-17/05 від 23.12.2016р. постачальником було відвантажено покупцю товар на загальну суму 96921612,33 грн. та виставлені рахунки на оплату продукції, а саме:

- №496974 від 06.05.2017р. на суму 4988141,09 грн. (залізничні накладні №47477633, №47477609),

- №497567 від 10.06.2017р. на суму 7556076 грн. (залізничні накладні №45866225, №45866100, №45866134),

- №497806 від 25.06.2017р. на суму 5256749,53 грн. (залізничні накладні №46370268, №46370243),

- №497807 від 25.06.2017р. на суму 2963583,58 грн (залізничні накладні №46370276),

- №498110 від 08.07.2017р. на суму 5208 488,80 грн. (залізничні накладні №46971776, №46971743),

- №499276 від 09.09.2017р. на суму 5156119,58 грн. (залізничні накладні №46580437, №46580452),

- №499277 від 09.09.2017р. на суму 8494302,96 грн. (залізничні накладні №46580445, №46580460),

- №499396 від 19.09.2017р. на суму 2599990,61 грн. (залізнична накладна №46869095),

- №499397 від 19.09.2017р. на суму 5711041,44 грн. (залізничні накладні №46869103, №46869111),

- №499469 від 22.09.2017р. на суму 2601258,67 грн. (залізнична накладна №47015367),

- №499517 від 26.09.2017р. на суму 2589953,14 грн. (залізнична накладна №47148788),

- №499518 від 26.09.2017р. на суму 2589953,14 грн. (залізнична накладна №47148705),

- №499523 від 26.09.2017р. на суму 11462268,48 грн. (залізничні накладні №47148747, №47148770, №47148762, №47148754),

- №499977 від 20.10.2017р. на суму 5995497,14 грн. (залізничні накладні №47935242, №47935788),

- №500198 від 31.10.2017р. на суму 11868269,88 грн. (залізничні накладні №45297397, №45297405, №45297413, №45297421),

- №500382 від 11.11.2017р. на суму 5885677,82 грн. (залізничні накладні №45694221, №45694262),

- №500476 від 18.11.2017р. на суму 5994240,47 грн. (залізничні накладні №45955044, №45955077).

Господарський суд при розгляді спору приймає до уваги відсутність у матеріалах справи доказів стосовно наявності у відповідача, як покупця за договором, будь-яких заперечень та претензій щодо неналежного виконання постачальником прийнятих за договором зобовязань з передання товару.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що передана згідно з представленими залізничними накладними продукція відповідачем не була прийнята з підстав неналежної якості або порушення продавцем умов щодо кількості та асортименту продукції, так само в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт застосування відповідачем передбачених законом та договором наслідків порушення постачальником умов договору щодо порядку та строків поставки, кількості, асортименту, якості товару.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, позивачем доведено належними та допустимими доказами поставку товару на загальну суму 96921612,33 грн. грн.. в межах договору №11-17/05 від 23.12.2016р.

Як вказувалось судом, у п.3.4 укладеного постачальником та покупцем договору поставки сторонами було погоджено оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 30 банківських днів з дати поставки товару.

Таким чином, приймаючи до уваги наведені вище приписи договору поставки №11-17/05 від 23.12.2016р., зобовязання з оплати продукції на загальну суму 96 921 612,33 грн. мали бути виконані у наступні строки:

- за поставкою травня 2017 року (06.05.2017р.) на суму 4988141,09 грн. 20.06.2017р. включно,

- за поставкою червня 2017 року (10.06.2017р.) на суму 7556076 грн. 24.07.2017р. включно,

- за поставкою червня 2017 року (25.06.2017р.) на суму 5256749,53 грн. 07.08.2017р. включно,

- за поставкою червня 2017 року (25.06.2017р.) на суму 2963583,58 грн. 07.08.2017р. включно,

- за поставкою липня 2017 року (08.07.2017р.) на суму 5208488,80 грн. 18.08.2017р. включно,

- за поставкою вересня 2017 року (09.09.2017р.) на суму 5156119,58 грн. 23.10.2017р. включно,

- за поставкою вересня 2017 року (09.09.2017р.) на суму 8494302,96 грн. 23.10.2017р. включно,

- за поставкою вересня 2017 року (18.09.2017р.) на суму 2599990,61 грн. 31.10.2017р. включно,

- за поставкою вересня 2017 року (18.09.2017р.) на суму 5711041,44 грн. 31.10.2017р. включно,

- за поставкою вересня 2017 року (26.09.2017р.) на суму 2601258,67 грн. 06.11.2017р. включно,

- за поставкою вересня 2017 року (26.09.2017р.) на суму 2589953,14 грн. 08.11.2017р. включно,

- за поставкою вересня 2017 року (26.09.2017р.) на суму 2589953,14 грн. 08.11.2017р. включно,

- за поставкою вересня 2017 року (26.09.2017р.) на суму 11462268,48 грн. 08.11.2017р. включно,

- за поставкою жовтня 2017 року (20.10.2017р.) на суму 5995497,14 грн. 01.12.2017р. включно,

- за поставкою жовтня 2017 року (31.10.2017р.) на суму 11868269,88 грн. 12.12.2017р. включно,

- за поставкою листопада 2017 року (11.11.2017р.) на суму 5885677,82 грн. 22.12.2017р. включно,

- за поставкою листопада 2017 року (18.11.2017р.) на суму 5994240,47 грн. 04.01.2018р. включно.

В той же час, як свідчать матеріали справи, фактичне перерахування вартості товару за спірними поставками було здійснено відповідачем наступним чином:

1) за поставкою травня 2017 року (06.05.2017р.) на суму 4 988 141,09 грн. 21.06.2017 року (платіжне доручення № від 21.06.2017р. на суму 4 988 141,09 грн.),

2) за поставкою червня 2017 року (10.06.2017р.) на суму 7556076 грн.:

- коригуючий рахунок №497625 від 14.06.2017р. на суму 98126,89 грн.,

- коригуючий рахунок №497627 від 14.06.207р. на суму 4554,83 грн.,

- коригуючий рахунок №497675 від 16.06.2017р. на суму 308,62 грн.,

- коригуючий рахунок №497740 від 21.06.2017р. на суму 80 442,29 грн.,

- коригуючий рахунок №497741 від 21.06.2017р. на суму 5796,72 грн.,

- коригуючий рахунок №497886 від 27.06.207р. на суму 1144,74 грн.,

- коригуючий рахунок №497868 від 27.06.2017р. на суму 75449,34 грн.,

- платіжне доручення № від 26.07.2017р. на суму 7290252,57 грн.,

3) за поставкою червня 2017 року (25.06.2017р.) на суму 5256749,53 грн. 10.08.2017 року (платіжне доручення № від 10.08.2017р. на суму 5256749,53 грн.),

4) за поставкою червня 2017 року (25.06.2017р.) на суму 2963583,58 грн. 10.08.2017 року (платіжне доручення № від 10.08.2017р. на суму 2 963 583,58 грн.),

5) за поставкою липня 2017 року (08.07.2017р.) на суму 5208488,80 грн. 21.08.2017 року (платіжне доручення № від 21.08.2017р.),

6) за поставкою вересня 2017 року (09.09.2017р.) на суму 5156119,58 грн. 25.10.2017 року (платіжне доручення № від 25.10.2017р. на суму 5156119,58 грн.),

7) за поставкою вересня 2017 року (09.09.2017р.) на суму 8494302,96 грн. 25.10.2017 року (платіжне доручення № від 25.10.2017р. на суму 8494302,96 грн.),

8) за поставкою вересня 2017 року (18.09.2017р.) на суму 2599 990,61 грн.:

- коригуючий рахунок №499109 від 30.08.2017р. на суму 147328,20 грн (частково в сумі 19157,22 грн),

- платіжне доручення № від 31.10.2017р. на суму 280 833,39 грн.,

9) за поставкою вересня 2017 року (18.09.2017р.) на суму 5711041,44 грн.:

- коригуючий рахунок №498761 від 10.08.2017р. на суму 34296,64 грн.,

- платіжне доручення № від 31.10.2017р. на суму 5676744,80 грн.,

10) за поставкою вересня 2017 року (26.09.2017р.) на суму 2601258,67 грн. 07.11.2017р. (платіжне доручення № від 07.11.2017р. на суму 5202517,34 грн. (частково на суму 2601258,67 грн.),

11) за поставкою вересня 2017 року (26.09.2017р.) на суму 2589953,14 грн. 10.11.2017 року (платіжне доручення № від 10.11.2017р. на суму 5179906,28 грн. (частково в сумі 2589953,14 грн.),

12) за поставкою вересня 2017 року (26.09.2017р.) на суму 2589953,14 грн. 10.11.2017 року (платіжне доручення № від 10.11.2017р. на суму 5179906,28 грн. (частково в сумі 2589953,14 грн.),

13) за поставкою вересня 2017 року (26.09.2017р.) на суму 11462268,48 грн. 10.11.2017 року (платіжне доручення № від 10.11.2017р.),

14) за поставкою жовтня 2017 року (20.10.2017р.) на суму 5995497,14 грн. 01.12.2017 року (платіжне доручення № від 01.12.2017р. на суму 5995497,14 грн.),

15) за поставкою жовтня 2017 року (31.10.2017р.) на суму 11868269,88 грн. 15.12.2017р. (платіжне доручення № від 15.12.2017р. на суму 11868269,88 грн.),

16) за поставкою листопада 2017 року (11.11.2017р.) на суму 5885677,82 грн. 26.12.2017р. (платіжне доручення № від 26.12.2017р. на суму 5885677,82 грн.),

17) за поставкою листопада 2017 року (18.11.2017р.) на суму 5994240,47 грн. 09.01.2018р. (виписка Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» за 09.01.2018р.).

З огляду на те що, відповідач встановлений договором обовязок по оплаті отриманого товару у травні липні, вересні листопаді 2017 року за договором №11-17/05 від 23.12.2016р. в порушення вимог ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України та приписів укладеного сторонами правочину належним чином не виконав, Акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» нараховано та заявлено до стягнення (з урахуванням заяви б/н від 01.08.2018р. про зменшення розміру позовних вимог) пеню за загальний період з 21.06.2017р. по 08.01.2018р. у розмірі 89501,66 грн., 3% річних за загальний період з 21.06.2017р. по 08.01.2018р. у розмірі 9927,17 грн.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Частинами 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Відповідно до п.7.6 договору №11-17/05 від 23.12.2016р. у випадку порушення строків оплати за поставлений товар, які передбачені цим договором поставки, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у відповідному періоді, за кожен день прострочення оплати.

Відтак, позивач нарахував за період з 21.06.2017р. по 08.01.2018р. та заявив до стягнення пеню в сумі 89501,66 грн.

Здійснивши перевірку вказаного розрахунку, суд встановив, що він є арифметично вірним.

Як було зазначено судом вище, у відзиві №09-10/52 від 10.07.2018р. відповідачем заявлено, зокрема, клопотання про зменшення розміру пені на 80%, розглянувши яке суд зазначає про наступне:

Згідно із ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.4 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, правовий аналіз наведеної норми свідчить про те, що зменшення розміру неустойки це право суду, при якому повинні враховуватись певні обставини, які в своїй сукупності утворюють винятковість.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обґрунтовуючи подане клопотання відповідач посилається на погіршення фінансово-економічного стану комбінату, наявність заборгованості підприємств-контрагентів ОСОБА_1 акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», проведення бойових дій на території Донецької області та участь комбінату у відновленні інфраструктури регіону, що негативно вплинуло на господарську діяльність підприємства відповідача.

Доказів того, що порушення термінів оплати продукції відповідачем у даному випадку спричинило збитки для постачальника та іншим учасникам господарських відносин, матеріали справи не містять.

При цьому, події на території Донецької області, якими є активна фаза антитерористичної операції у Донецькій області, проведення бойових дій у регіоні, а також інші численні порушення у звязку з цими обставинами, загальновідомі та додаткового підтвердження не вимагають.

У п.3.2 рішення №7-рп/2013 від 11.07.2013р. Конституційного Суду України зазначено, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

За таких обставин, оцінивши надані сторонами докази у сукупності із обєктивними обставинами складної ситуації у державі та економічного її становища, незначний час прострочення в один-два дні, намагання виконання взятого на себе зобовязання та обставини, за яких воно не могло бути виконано у належний спосіб, відсутність доказів негативних наслідків, загальний розмір нарахованих сум, господарський суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 80% підлягає частковому задоволенню, а отже з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» на користь Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» підлягає стягненню неустойка на 50% менша, а саме 44750,83 грн.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення (з урахуванням заяви б/н від 01.08.2018р. про зменшення розміру позовних вимог) 3% річних за загальний період з 21.06.2017р. по 08.01.2018р. у розмірі 9927,17 грн.

За розрахунком суду, сума процентів річних становить 9927,17 грн.

Відносно клопотання відповідача про надання відстрочки виконання рішення суду у справі до 30.09.2018р., суд зазначає наступне:

Обґрунтовуючи подане клопотання відповідач посилається на погіршення фінансово-економічного стану комбінату, наявність заборгованості підприємств-контрагентів ОСОБА_1 акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», проведення бойових дій на території Донецької області та участь комбінату у відновленні інфраструктури регіону, що негативно вплинуло на господарську діяльність підприємства відповідача. Крім того, відповідач вказує, що у випадку надання відстрочки виконання рішення, стягнута рішенням суду сума, була б спрямована на забезпечення виробничого процесу з мето отримання додаткових доходів, які, у подальшому були спрямовані на погашення заборгованості перед позивачем.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно з зазначеною нормою, надання заявникові відстрочки або розстрочки виконання рішення є правом господарського суду, при цьому, закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання відстрочки, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Як вбачається з вищевказаної норми, питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч.ч.3, 4 ст.331 Господарського процесуального кодексу України).

Разом з тим, представлені відповідачем в обґрунтування свого клопотання докази не свідчать про винятковість розглядуваного випадку та наявність об'єктивних обставин, що виключали б можливість покупця належним чином виконати свої зобов'язання за договором.

В той же час, обставини, на які посилається боржник, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у даний час та можливість настання для нього негативних наслідків у зв'язку з цим, а не на обставини, що унеможливлюють або утруднюють виконання рішення суду у даній справі.

Водночас, політична, економічна ситуація в країні, в рівній мірі впливає на фінансове становище обох сторін, внаслідок чого суд не вбачає можливості в наданні переваги певній стороні.

Крім того, з наведених заявником обставин та наданих в обґрунтування клопотання про відстрочення документів, не вбачається зміни фінансового становища підприємства відповідача у бік поліпшення у строк, запитуваний ОСОБА_1 акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» у розглядуваній заяві, та реальної можливості погашення заборгованості за рішенням суду у майбутньому.

Відтак, враховуючи у сукупності викладені вище фактичні обставини справи, з огляду на загальну тривалість розгляду справи, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про надання відстрочки виконання рішення суду у справі до 30.09.2018 року не підлягає задоволенню.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, зясувавши обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунків пені та процентів, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення пені та процентів річних є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1762 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Дослідивши докази, які наявні матеріалах справи, керуючись ст.ст.129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» про стягнення грошових коштів у сумі 99428,83 грн., з яких: 89501,66 грн. пеня, 9927,17 грн. 3% річних, задовольнити частково, а саме пеню в сумі 44750,83 грн., 3% річних в сумі 9927,17 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» на користь Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» пеню в сумі 44750,83 грн., 3% річних в сумі 9927,17 грн. та 1762 грн. витрат на оплату судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 15.08.2018р.

Повний текст рішення складено та підписано 23.08.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач - Акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» (69035, м.Запоріжжя, вул. Діагональна, б.11, ).

Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87501, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1, ).

Суддя О.М. Сковородіна