ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

13.08.2018

Справа № 910/10405/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали заяви

за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпряника" (08132, обл. Київська, р-н Києво-Святошинський, м. Вишневе, вул. Першотравнева, 7; ідентифікаційний код 01565276)

до 1) Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" (02002, м. Київ, вул. Челябінська, будинок 9-Г; ідентифікаційний код 39606435)

2) Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (04050, м. Київ ,вул. Мельникова, 31; ідентифікаційний код 00131305)

про визнання недійсним договору в частині

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Дніпряника" з позовом до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" та Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання недійсним договору в частині.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує про те, що як на підставу укладення договору № 621354 відповідач-1 посилається на розпорядження № 61 Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації , відповідно до додатку № 2 якого нежитлові приміщення загальною площею 1 043, 24 кв.м. за адресою м. Київ, вул. Малишка 15/1 з 16.02.2015 були закріплені на праві господарського відання за комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" та відповідно до акту приймання-передачі від 01.04.2015 від зазначеного підприємства передані безоплатно на праві господарського відання на баланс відповідача-1.

Із договору вбачається № 621354 вбачається, що плаща приміщень, відповідно до умов якого повинні опалюватись складає 1 660, 4 кв.м., а передано відповідачеві-1 на праві господарського відання відповідно додатку № 2 розпорядження № 61 Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації 1 043, 24 кв.м., отже, як про це вказує позивач, різниця складає 617,16 кв.м.

Відтак, відповідачі уклавши договір № 621354, в додатку № 8 та 9 до цього договору зазначили не тільки приміщення, які передані відповідачу-1 на праві повного господарського відання, а і інші приміщення.

Як вказує, позивач згідно з договором № 131/46-КП купівлі-продажу нежитлового приміщення, укладеного 31.07.1996, позивачу на праві власності належать нежитлові приміщення загальною площею 408, 2 кв.м., які розташовані в нежитловій будівлі № 15/1 по вул. Малишка 15/1 в м. Києві.

Позивач вказує про те, що у відповідача-1 відсутні підстави брати на баланс належні на праві власності Приватному акціонерному товариству "Дніпряника" приміщення.

Оскільки, відповідач-1 не є балансоутримувачем та не є управителем (тощо) нерухомого майна, що належить позивачу на праві власності, то у Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" відсутнє право відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" укладати відповідні договори про надання житлово-комунальних послуг щодо такого майна.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху на підставі ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Приписами ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов’язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу України, місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (стаття 9 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань”).

Приписами ст. 10 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань” вказано, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Таким чином, у випадках, передбачених статтею 172 Господарського процесуального кодексу України, місцезнаходження відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

Отже, належним доказом надсилання іншій стороні у справі копії позовної заяви та доданих до неї документів може вважатися розрахунковий документ встановленої форми, який підтверджує надання послуг поштового зв'язку (касовий чек, поштова квитанція з описом вкладення тощо) та надіслання позовних матеріалів на юридичну адресу відповідача.

Водночас, в якості доказів направлення позовної заяви з доданими до неї документами на адресу відповідачів, позивачем надано фіскальні чеки від 06.08.2018 та описи вкладення у цінний лист з відміткою відділу поштового зв’язку про відправлення 06.08.2018 позовної заяви № 03-08/01 від 27.07.17р. з відповідними додатками.

В той час, як позовна заява, що подана Приватним акціонерним товариством "Дніпряника" за вих. № 03-08/01 та відповідно датована від 27.07.18р.

За наведених обставин, надані позивачем фіскальні чеки та описи вкладення в цінний лист не можуть бути прийняті господарським судом в якості належних доказів надсилання відповідачам копії позовної заяви з доданими до неї документами.

Відповідно до частини першої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п’яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на те, що позивачем не дотримано вимог ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що приписи ст. 174 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, то суд приходить до висновку, що наведені обставини є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Дніпряника" до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" та Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання недійсним договору в частині – залишити без руху.

2. Встановити Приватному акціонерному товариству "Дніпряника" п’ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліку шляхом подання належних доказів надіслання Комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва та Публічному акціонерному товариству "Київенерго" копії позовної заяви та доданих до неї документів.

3. У разі усунення позивачем недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважатиметься поданою у день первинного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://ki.arbitr.gov.ua

Ухвала набрала законної сили 13.08.2018 та оскарженню не підлягає.

Суддя                                          Д.О. Баранов