ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2018 р. Справа № 922/4103/13

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В. О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Шевель О. В.

за участю секретаря судового засідання Курченко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ (вх.№1517 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.07.2018 у справі №922/4103/13 (постановлену у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Смірновою О.В., повний текс ухвали складено 05.07.2018)

за позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ

до Комунального підприємства балаклійської районної ради «Балаклійські теплові мережі», м. Балаклія Харківської області

за участю органу ВДВС

про стягнення 2119165,58 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.07.2018 в задоволенні клопотання Балаклійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про відкладення розгляду скарги (вх.№18727) відмовлено, в задоволенні скарги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на дії посадових осіб Балаклійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області під час виконання рішення у справі №922/4103/13 (вх.№ 17572) відмовлено.

Позивач з вказаною ухвалою суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.07.2018, визнати неправомірними дії посадових осіб органу ДВС щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 31.10.2014 з виконання наказу Господарського суду Харківської області від 05.11.2013 у справі №922/4103/13; визнати недійсною постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 31.10.2014 з виконання наказу Господарського суду Харківської області від 05.11.2013 у справі №922/4103/13; визнати неправомірними дії посадових осіб ДВС щодо ненадіслання ДК «Газ України» постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 31.10.2014 з виконання наказу Господарського суду Харківської області від 05.11.2013 №922/4103/13 разом з оригіналом виконавчого документа.

Свою скаргу апелянт обгрунтовує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що органом ДВС, дії якого оскаржує стягувач, 31.10.2014 неправомірно повернуто виконавчий документ стягувачу без виконання (за відсутності майна), тоді як зведене виконавче провадження до складу якого входив наказ Господарського суду Харківської області від 05.11.2013 у справі №922/4103/13, направлено для подальшого виконання до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Також апелянт зазначає. що при винесенні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не надав належної оцінки факту відсутності доказів надсилання органом ДВС на адресу стягувача постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання рішення Господарського суду Харківської області від 23.10.2013 у справі №922/4103/13 та постанови про повернення виконавчого документа без виконання, тим самим, останній був позбавлений можливості надати до матеріалів справи копію постанови про повернення виконавчого документа без виконання та визначити посадових осіб, дії яких він оскаржує.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 31.07.2018 у даній справі відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 13.08.2018.

В судовому засіданні представник ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" наполягав на задоволенні апеляційної скарги, навів доводи в обґрунтування апеляційної скарги, просив суд її задовольнити, ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.07.2018 скасувати, задовольнити вимоги скарги на дії посадових осіб органу ДВС. Представник боржника в судовому засіданні вказав, що погоджується з ухвалою місцевого господарського суду, вважає її законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Начальник Балаклійського ВДВС зазначив, що виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Харківської області від 05.11.2013 у справі №922/4103/13 на даний час знищено за закінченням терміну зберігання в архіві, тому зараз неможливо встановити чи правомірно винесена постанова про повернення виконавчого документу без виконання від 31.10.2014 та чи направлялась вона стягувачу рекомендованою кореспонденцією.

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, встановила наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 23 жовтня 2013 року по справі № 922/4103/13 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача суму основного боргу у розмірі 1750309,70 грн., пеню у розмірі 136575,62 грн., 3% річних у розмірі 133572,87 грн., інфляційні втрати у розмірі 50561,00 грн. та суму судового збору - 42103,26 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

05 листопада 2013 року господарським судом Харківської області, на виконання вищезазначеного рішення, було видано відповідний наказ.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11 грудня 2013 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 23.10.2013 року по справі № 922/4103/13 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 17 лютого 2014 року касаційну скаргу задоволено частково, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.12.13 року та рішення господарського суду Харківської області від 23.10.2013 року по справі № 922/4103/13 скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 50561 грн. інфляційних витрат, справу в цій частині передано на розгляд господарському суду Харківської області.

Рішенням господарського суду Харківської області від 09.04.2014 року у справі №922/4103/13 позов задоволено, стягнуто з Комунального підприємства Балаклійської районної ради Балаклійські теплові мережі на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 64563,48 інфляційні втрати та 280,05 грн. судового збору.

29 травня 2014 року господарським судом Харківської області, на виконання вищезазначеного рішення, було видано відповідний наказ.

18.06.2018 року до Господарського суду Харківської області від Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" надійшла скарга на дії посадових осіб Балаклійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області під час виконання рішення у даній справі (вх.№ 17572), в якій скаржник просить:

- визнати причини пропуску процесуального строку поважними та поновити строк на оскарження дій посадових осіб органу державної виконавчої служби;

- визнати неправомірними дії посадових осіб органу ДВС щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 31.10.2014 року з виконання наказу господарського суду Харківської області від 05.11.2013 року №922/4103/13;

- визнати недійсною постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 31.10.2014 року з виконання наказу господарського суду Харківської області від 05.11.2013 року №922/4103/13;

- визнати неправомірними дії посадових осіб органу ДВС щодо ненадіслання ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 31.10.2014 року з виконання наказу господарського суду Харківської області від 05.11.2013 року № 922/4103/13 разом з оригіналом виконавчого документу.

Обґрунтовуючи наведену скаргу, заявник зазначає, що у Балаклійському ВДВС у складі зведеного виконавчого провадження перебував на виконанні наказ Господарського суду Харківської області від 05.11.2013, що виданий у справі №922/4103/13.

З відповіді Балаклійського РВДВС від 02.05.2018 вих № 9345, стягувач дізнався, що наказ Господарського суду Харківської області 31.10.2014 повернутий стягувачу без виконання на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна).

Згідно розділу ХІ п.2 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 №1829/5 строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік, тому більш детальної інформації щодо виконавчого провадження по виконанню наказу Господарського суду Харківської області від 05.11.2013 у справі №922/4103/13 орган ВДВС надати не може.

Приймаючи оскаржувану ухвалу про відмову у задоволенні скарги, місцевий господарський суд зазначив, що стягувач подав скаргу (вх.№ 17572) на дії посадових осіб органу державної виконавчої служби взагалі без визначення конкретної особи - державного виконавця, дії якого оскаржуються, що не відповідає приписам ст.ст. 339-342 ГПК України; на теперішній час спірне виконавче провадження знищено, при цьому, фактично з моменту пред'явлення стягувачем виконавчого документу до органу ДВС, яке відбулося у 2013 році, він у продовж майже чотирьох років не цікавився виконанням наказу господарського суду у даній справі.

Колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення скарги ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" на дії посадових осіб Балаклійського РВДВС та зазначає наступне.

Відповідно до статті 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Як зазначалось, в скарзі стягувач наполягає на тому, що йому не направлялась постанова про повернення виконавчого документа (наказу Господарського суду Харківської області від 05.11.2013 у справі №922/4103/13) без виконання від 31.10.2014, про її існування він дізнався з відповіді начальника Балаклійського РВДВС від 02.05.2018. Скаржник вважає, постанова про повернення виконавчого документа без виконання прийнята органом ДВС не правомірно, оскільки виконання наказу Господарського суду Харківської області від 05.11.2013 у даній справі входило до зведеного виконавчого провадження, яке в свою чергу у 2016 році передано на виконання Управлінню державної виконавчої служби ГТУ юстиції Харківської області.

Заперечуючи проти наведених доводів, начальник Балаклійського РВДВС вказав, що у 2018 році виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Харківської області від 05.11.2013 у даній справі знищено у відповідності до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Досліджуючи вказані обставини, колегія суддів зазначає, що у відповідності до Розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 №1829/5, передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню.

Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Обчислення строків зберігання документів проводиться з 01 січня року, наступного за роком завершення їх діловодством (наприклад, обчислення строку зберігання виконавчого провадження, яке завершене (виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання) у 2016 році, починається з 01 січня 2017 року.

Якщо органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю повідомлено про розгляд у суді справи, до якої можуть бути долучені документи виконавчого провадження, або про направлення до Європейського суду з прав людини заяв зі скаргами щодо невиконання рішення суду, за яким здійснювалось виконавче провадження, таке виконавче провадження може бути знищено лише після прийняття рішення у відповідній справі.

Справи (документи), які підлягають знищенню, включаються до акта про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду.

Передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 13), який формується Системою.

Загальна кількість виконавчих проваджень, включених до акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення, зазначається в акті про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду.

Справи (документи), виконавчі провадження включаються до актів, зазначених в абзацах першому та другому цього пункту, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 01 січня року, в якому складено акт (наприклад, справи з трирічним строком зберігання, закінчені у 2016 році, можуть включатися до акта, що буде складений не раніше 01 січня 2020 року).

Відбір виконавчих проваджень для знищення та їх знищення здійснюються один раз на рік не пізніше 01 березня поточного року.

На підтвердження зазначеного, начальником Балаклійського РВДВС до суду апеляційної інстанції надано для огляду оригінал Актів про знищення виконавчих проваджень, які знищені станом на 01.03.2018 рік, до якого увійшло виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Харківської області від 05.11.2013 про стягнення з КП Балаклійської районної ради «Балаклійські теплові мережі» (КП БРР «БТМ») 2113122,45 грн.

Колегія зазначає, що вказані Акти не були предметом дослідження судом першої інстанції. Проте, суд першої інстанції, виходячи з інформації викладеної в листі Балаклійського РВДВС від 02.05.2018 та обовязку органу ДВС передбаченого положеннями Правилами ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями встановив факт знищення спірного виконавчого провадження, строк зберігання якого закінчився.

Надані суду апеляційної інстанції Акти про знищення лише підтверджують обставини, встановлені судом першої інстанції.

Таким чином, з урахуванням наведеного та виходячи з доводів скарги на дії посадових осіб Балаклійського РВДВС, колегія суддів вважає неможливим встановити правомірність/неправомірність дій щодо винесення органом ДВС постанови про повернення виконавчого документа без виконання від 31.10.2014 та бездіяльності органу ДВС яка полягає у ненаправленні постанови про повернення виконавчого документа без виконання стягувачу рекомендованою кореспонденцією, як-то визначено в статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів зауважує, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження (п. 9.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

Керуючись практикою Європейського Суду з прав людини, яка є джерелом права та частиною національного законодавства, у відповідності до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», та статті 9 Конституції України, колегія суддів зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі Мушта проти України зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням.

Позиція ЄСПЛ засвідчує, що основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинно чинитися правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Європейський Суд зазначає, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «ОСОБА_1 проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Отже, обставини, що склалися у даній справі, є наслідком недобросовісного користування своїми процесуальними правами та нездійснення відповідних процесуальних обов`язків з боку стягувача щодо неопікування про стан виконавчого провадження на протязі майже чотирьох років, що призвело до неможливості виконати рішення суду та встановити обставини щодо правомірності/неправомірності дій органу ДВС при поверненні виконавчого документа без виконання.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 31.10.2014 року - дата винесення спірної постанови органу ДВС) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 2 статті 2 вказаного закону, примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Відповідно до статті 4 Закону України «Про державну виконавчу службу», державними виконавцями є начальник відділу примусового виконання рішень, заступник начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, начальники відділів примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, їх заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці відділів примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, заступник начальника районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного управління юстиції - начальник відділу державної виконавчої служби, заступник начальника, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного відділу державної виконавчої служби відповідного управління юстиції.

Відповідно до частини 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» (в зазначеній редакції), рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Тобто, законом конкретно визначені особи, дії яких можуть бути оскаржені учасниками виконавчого провадження, відповідно звертаючись з такими скаргами, заявником мають бути конкретно визначені особи, дії або бездіяльність яких оскаржується.

Оскаржуючи дії посадових осіб Балаклійського РВДВС, тобто взагалі без визначення конкретної особи, скаржник фактично просить визнати неправомірними дії всіх посадових осіб Балаклійського РВДВС, що є неприпустимим та не узгоджується з приписами Законів України «Про виконавче провадження» та «Про державну виконавчу службу».

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (в зазначеній редакції), з метою забезпечення електронного документообігу в органах державної виконавчої служби, ведення обліку виконавчих проваджень, контролю за дотриманням державними виконавцями вимог законодавства під час здійснення виконавчих дій, надання оперативного доступу сторонам виконавчого провадження до його матеріалів Міністерство юстиції України забезпечує функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Порядок ведення такого реєстру, умови доступу до нього та отримання інформації встановлюються Міністерством юстиції України.

Тому, колегія суддів вважає неправомірними доводи апелянта стосовно відсутності у нього можливості пересвідчитись про наявність інформації в Реєстрі виконавчих проваджень стосовно виконання рішення у даній справі, у звязку з неотриманням і постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу у даній справі де зазначається номер виконавчого провадження, оскільки стягувач не був позбавлений можливості звернутись до органу ДВС з відповідним запитом після відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та спростовуються вищенаведеним.

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржувана ухвала відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.07.2018 у справі №922/4103/13 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена до Верховного Суду у відповідності до статей 286- 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 15.08.18

Головуючий суддя Фоміна В. О.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Шевель О. В.