ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/2532/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Величко Т.А., Поліщук Л.В.,

при секретарі судового засідання: В.Ю. Лукященко,

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1;

від відповідача ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Державної фіскальної служби в Одеській області

на рішення Господарського суду Одеської області, прийняте суддею Г.І. Гуляк, 21.03.2018 о 14 год 17 хв, м. Одеса, повний текст складене 26.03.2018,

у справі №916/2532/17

за позовом: Державного підприємства Ізмаїльский морський торговельний порт

до відповідача: ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Державної фіскальної служби в Одеській області

про стягнення 126728,56 грн

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 Державне підприємство Ізмаїльский морський торговельний порт (далі ДП Ізмаїльский морський торговельний порт) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області), в якому просило стягнути з відповідача на свою користь шкоду у розмірі 126 728,56 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що у звязку із прийняттям відповідачем незаконного рішення, що встановлено судами адміністративної та господарської юрисдикцій, ДП Ізмаїльский морський торговельний порт завдано шкоду у загальному розмірі 126 728,56 грн, яка на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України має бути відшкодована відповідачем.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.03.2018 позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області на користь ДП Ізмаїльский морський торговельний порт шкоду у розмірі 126 728 грн та витрати по сплаті судового збору.

В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що рішенням Господарського суду Одеської області від 30.09.2015 у справі №916/3642/13, постановами Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2014 у справі №815/1186/14 та від 09.04.2015 по справі №815/3474/14 встановлено, що дії ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області є незаконними, а акти податкового органу щодо визнання майна безхазяйним та розпорядження ним скасовані. Такі дії державного органу, на думку суду першої інстанції, призвели до порушення майнових прав позивача у вигляді витрат на тривале зберігання вантажу, який продовжує перебувати на території підприємства понад встановлені митним законодавством терміни.

Так місцевим господарським судом відзначено, що в період з 06.09.2012 (дата прийняття рішення податковим органом про взяття на облік вугілля та передачу його на реалізацію, яке в подальшому було визнане незаконним) по 15.08.2016 (дата набуття права розпорядження вугіллям, що перебуває у митному режимі транзит, Одеською митницею ДФС, що підтверджується листом т.в.о. заступника начальника Одеської митниці ДФС №927/10/15-70-03 від 15.03.2016), позивачем були понесені витрати зі збереження на власних складських площах вугілля у кількості 469,374 тонн, таким чином, ці витрати виникли у зв'язку з прийняттям незаконного рішення податковим органом.

На підставі встановлених у рішеннях господарських та адміністративних судів обставин та посилаючись на приписи частини першої статті 1166 та статті 1173 Цивільного кодексу України місцевий господарський суд дійшов висновку про підставність, обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача шкоди.

Не погодившись із даним рішенням до Одеського апеляційного господарського суду звернулась ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області у справі №916/5232/17 та прийняте нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи у їх сукупності, рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема щодо повноти дослідження обставин справи, та є таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так апелянт зазначає, що під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167 Цивільного кодексу України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками. Неправомірність дій (бездіяльності) органу держаної влади має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи. Проте, як стверджує скаржник, позивач не надав доказів на підтвердження факту заподіяння йому втрат будь-якого характеру, а також доказів наявності причинного звязку між понесеною ним шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні. Подані у справі докази, на думку апелянта, не доводять факту спричинення шкоди позивача як юридичній особі.

За твердженням апелянта, у період з 23.09.2010 по 18.12.2010 на митну територію України до ДП Ізмаїльский морський торговельний порт у режимі «транзит» надійшло 23535,93 тонн вугілля марки «Д», вантажовідправниками якого є іноземні компанії. Після фактичного відвантаження вугілля, позивачем було зафіксовано залишок транзитного вантажу у кількості 469,374 тонн. Апелянт вважає, що з урахуванням приписів статтей 40, 43 Митного кодексу України, вказане вугілля, що ввезено на митну територію України, перебувало під митним контролем з моменту його введення на митну територію України, а залишок у кількості 469,374 тонн й до теперішнього часу перебуває під митним режимом «транзит».

Апелянт також відзначає, що починаючи з 27.11.2012 відповідач не володів вугіллям марки «Д» у кількості 469,374 тонн та воно знаходилось у іншої особи, а саме: ТОВ «Бам Агросервіс», на підставі договору купівлі-продажу №01/11 від 27.11.2012.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 08.05.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2018 у справі №916/2532/17, постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

21.05.2018 Одеським апеляційним господарським судом отримано відзив на апеляційну скаргу від ДП Ізмаїльский морський торговельний порт, в якому останнє просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2018 у справі №916/2532/17 залишити без змін.

В своїх запереченнях позивач зазначає, що деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише з вини заподіювана шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків коли за нормами Цивільного кодексу України відповідальність настає незалежно від вини. Проте, як стверджує позивач, на відміну від загальної норми статті 1167 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох загальних умов відповідальності (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювана шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини заподіювана шкоди - суб'єкта владних повноважень, тобто за наявності трьох елементів складу правопорушення (протиправної поведінки у вигляді незаконних рішень, дій чи бездіяльності, заподіяної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою).

За твердженням позивача, дії ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області рішеннями господарського та адміністративних судів визнані незаконними, а акти податкової щодо визнання майна безхазяйним та розпорядження ним скасовані. Позивач вважає, що скасування у судовому порядку першого рішення податкового органу №20 від 06.09.2012, з якого виникли всі правовідносини, які реалізовані в правочинах та інших юридично значимих діях призвело відповідно до недійсності останніх. Отже, як стверджує позивач, неправомірність дій державного органу встановлена у судових рішеннях, а відповідно до цивільного законодавства України (стаття 1173 Цивільного кодексу України) наявність вини в цих випадках не вимагається.

Вважає позивач помилковим й твердження апелянта щодо недоведеності обставин понесених витрат та наявності причинного звязку між цими витратами та протиправними діями відповідача. Так, протиправність рішень державного органу щодо розпорядження майном встановлена судовими рішеннями і відповідно окремому доказуванню не підлягає. Витрати по зберіганню вугілля марки «Д» у кількості 469,374 тонн, як обставини, що є предметом судового спору, у повній відповідності з вимогами статті 77 Господарського процесуального кодексу України, доведені відповідними засобами доказування.

08.06.2018 ОСОБА_3 ОСОБА_4 в Одеській області подала Одеському апеляційному господарському суду клопотання з проханням розглянути її апеляційну скаргу у судовому засіданні з огляду на необхідність забезпечення доведення позиції контролюючого органу щодо правомірності

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.06.2018 призначено справу до розгляду на 03.07.2018.

Однак 03.07.2018 судове засідання не відбулося через перебування судді-члена колегії ОСОБА_5 у відрядженні, про що Одеським апеляційним господарським судом було прийнято ухвалу від 26.06.2018, якою розгляд справи №916/2532/17 перенесено та призначено на 09.07.2018 о 14:30 год.

Розпорядженням в. о. керівника апарату суду №765 від 09.07.2018 у зв`язку з перебуванням головуючого судді М.А. Мишкіної у відрядженні, відповідно до підпункту 17.4, підпункту 17 пункту 1 розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України, підпунктів 2.3.17, 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції від 15.09.2016, підпункту 3.2.1 пункту 3.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційного господарському суді призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/2532/17.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2018 для розгляду апеляційної скарги по справі №916/2532/17 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя С.В. Таран, судді: Л.О. Будішевська, Л.В. Поліщук.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 09.07.2018 прийнято справу №916/2532/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області на рішення господарського суду Одеської області від 21.03.2018 до провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя С.В. Таран, судді: Л.О. Будішевська, Л.В. Поліщук та призначено розгляд справи на 31.07.2018.

Розпорядженням в. о. керівника апарату суду №915 від 31.07.2018 у зв`язку з перебуванням судді Л.В. Поліщук у відпустці, відповідно до підпункту 17.4, підпункту 17 пункту 1 розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України, підпунктів 2.3.25, 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції від 15.09.2016 в Одеському апеляційного господарському суді призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/2532/17.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2018 для розгляду апеляційної скарги по справі №916/2532/17 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя С.В. Таран, судді: Л.О. Будішевська, М.А.Мишкіна.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 31.07.2018 прийнято справу №916/2532/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області на рішення господарського суду Одеської області від 21.03.2018 до провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя С.В. Таран, судді: Л.О. Будішевська, М.А.Мишкіна.

Розпорядженням в. о. керівника апарату суду №948 від 06.08.2018 у зв`язку з перебуванням суддів Будішевської Л.О. та Мишкіної М.А. у відпустці, відповідно до підпункту 17.4, підпункту 17 пункту 1 розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України, підпунктів 2.3.25, 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції від 15.09.2016 в Одеському апеляційного господарському суді призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/2532/17.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2018 для розгляду апеляційної скарги по справі №916/2532/17 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя С.В. Таран, судді: Величко Т.А., Поліщук Л.В.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 06.08.2018 прийнято справу №916/2532/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області на рішення господарського суду Одеської області від 21.03.2018 до провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя С.В. Таран, судді: Величко Т.А., Поліщук Л.В.

У судовому засіданні 07.08.2018 представник ДП Ізмаїльский морський торговельний порт надав письмові пояснення, які залучені до матеріалів справи.

В означених поясненнях позивач зазначає, що 06.09.2012 між ДП Ізмаїльский морський торговельний порт та ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків Одеської області податкових органів», правонаступником якого є ДП «Сервісний центр Міністерства доходів і зборів України в Одеській області», укладено договір на зберігання вантажу №34/1-П на підставі рішення податкового органу про розпорядження безхазяйним майном №20 від 06.09.2012, яке було скасовано постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 по справі №815/3474/14.

Позивач відзначає, що до прийняття рішень господарськими та адміністративними судами ДП «Сервісний центр Міністерства доходів і зборів України в Одеській області» володіло вугіллям на законних підставах та було належним відповідачем у суді у спорах стосовно стягнення заборгованості за зберігання вугілля. Однак, після скасування адміністративним судом рішення податкового органу про розпорядження безхазяйним майном №20 від 06.09.2012, договір №31/1 від 06.09.2012 визнано недійсним рішенням Господарського суду Одеської області від 30.09.2015 у справі №916/3642/13, зазначивши при цьому, що відповідні обовязки ДП «Сервісний центр Міністерства доходів і зборів України в Одеській області», як поклажодавця за договором не виникли.

Посилаючись на приписи частини першої статті 334 Цивільного кодексу України позивач зазначає, що скасування у судовому порядку рішення податкового органу, з якого виникли всі правовідносини, які реалізовані в правочинах та інших юридично значимих діях, призвело до недійсності останніх та їх скасування у судовому порядку.

Представник позивача також надав письмові пояснення, в яких зазначає про те, що з огляду на скасування рішення ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області про розпорядження безхазяйним майном №20 від 06.09.2012, визнання судом недійсним договору на зберігання вантажу №34/1-П від 06.09.2012, укладеного між Державним підприємством «ОСОБА_3 морський торгівельний порт» та Державним підприємством «Управління з експлуатації адміністративних будинків податкових органів Одеської області», а також підтвердження судами статусу вантажу, як такого, що перебуває під митним режимом «Транзит», у ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області відсутній будь-який визначений законодавством або договором обовязок щодо сплати виставленої у позовній заяві шкоди ДП «ОСОБА_3 морський торгівельний порт» у розмірі 126728,56грн

У судовому засіданні 07.08.2018 оголошувалась перерва до 13.08.2018.

Під час судових засідань у справі представники апелянта (ОСОБА_6, ОСОБА_2О.) підтримували вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, представники позивача (ОСОБА_7, ОСОБА_1Г.) просили скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 13.08.2018 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників учасників справи, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки Господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, Одеським окружним адміністративним судом розглядалась справа №815/1186/14 за адміністративним позовом ТОВ «БАМ - Агросервіс» до Південної митниці Міндоходів, третя особа: Головне управління Міндоходів в Одеській області, про визнання дії щодо обліку вугілля марки «Д», кількістю - 469,374 тонн, яке перебуває на території ДП «ОСОБА_3 морський торговельний порт», придбаного ТОВ «БАМ - Агросервіс» під митним контролем протиправними, зобов'язання не чинити перешкод у вивезенні та розпорядженні вугіллям марки «Д», кількістю 469,375 тонн, яке перебуває на території ДП «ОСОБА_3 морський торговельний порт» (далі справа №815/1186/14).

Постановою Одеського окружного адміністративного від 15.04.2014 прийнятій у вищевказаній справі, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.03.2017, у задоволенні позову відмовлено.

В зазначеній постанові Одеським окружним адміністративним судом встановлено, що у період з 23.09.2010 по 18.12.2010 зі станції Чорногорські Копі (Російська Федерація) на митну територію України, а саме: до ДП «ОСОБА_3 морський торговельний порт» надійшло 23535,93 тонн вугілля марки «Д». Отримувачами цього вугілля є іноземні компанії «Bremer International Limited» та «Avandix Limited» (Британські Вірджинські Острови), а отже вантаж розміщено у режим «транзит». Вантаж приймався портом без перевантаження, за вагою, вказаною у залізничних накладних. Вказане вугілля в період з 23.09.2010 по 18.12.2010 відвантажувалося портом на судна для відправлення до Болгарії на адреси отримувачів. Після фактичного відвантаження: 23535,93 тонн зазначеного вугілля, ДП «ОСОБА_3 морський торговельний порт» зафіксовано залишок транзитного вантажу у кількості: 469,374 тонн, що підтверджується актом-2, актом №4н від 10.05.2012 та актом експертизи №22.

Після виявлення залишку зазначеного вище транзитного вантажу, ПП «ОСОБА_7 транзит сервіс», як експедитор даного вантажу, повідомило вантажовласника про наявність залишку транзитного вугілля марки «Д» на причалі порту. Після чого від компаній «Bremer International Limited» та «Avandix Limited» (Британські Вірджинські Острови), які є вантажовласниками 400 тонн залишків транзитного вугілля марки «Д», надійшли адресовані ПП «ОСОБА_7 транзит сервіс» та начальнику ДП «ОСОБА_3 морський торговельний порт» листи: від 26.04.2012 №04/26/04 компанія «Bremer International Limited» та від 27.04.2012 №04/27/01 компанія «Avandix Limited», в яких компанії повідомили про те, що вони не зацікавлені у вивезенні 400,000 тонн залишків вугілля, зафіксованих актом - 2 від 10.01.2011 та просять розпорядитися вказаним залишком вугілля відповідно до чинного законодавства України.

06.09.2012 актом опису і попередньої оцінки майна №20, затвердженого начальником ОСОБА_3 ОДПІ в Одеській області, комісією у складі представника органу державної податкової служби, представника ДП «ОСОБА_3 морський торговельний порт», представника ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Одеської області», представника Держказначейства в ОСОБА_3 районі, здійснено опис, оцінку і передачу на зберігання вугілля марки «Д» у кількості 469,374 тонн загальною вартістю 281 624,40 грн.

За поданням начальника управління погашення податкового боргу начальником ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Одеської області Державної податкової служби України було прийнято рішення про розпорядження безхазяйним майном №20 від 06.09.2012, яким вирішено передати вугілля марки «Д» у кількості 469,374 тонн на реалізацію.

06.09.2012 між ДП „ОСОБА_3 морський торговельний порт (Порт) та ДП „Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Одеської області, правонаступником якого є ДП „Сервісний центр Міністерства доходів і зборів України в Одеській області, (Клієнт) було укладено договір на зберігання вантажу №34/1-П, відповідно до пунктів 1.1, 1.2 якого Порт забезпечує зберігання на складських площах Порту вантажу Клієнта, який переданий Клієнту на відповідальне зберігання на підставі акту №20 від 06.09.2012 ОСОБА_3 ОДПІ ДПС в номенклатурі та обсязі, що зазначені в додатку №1 до договору, а Клієнт оплачує Порту зберігання, послуги, на умовах та в строки, обумовлені даним договором. Кількість вантажу на момент його передачі на відповідальне зберігання визначена актом експертизи від 07.05.2012 №22 незалежного сюрвейера ТОВ „Незалежний дунайський сюрвейер.

Виконавши свій обовязок щодо оплати за договором зберігання лише частково, ДП „Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Одеської області припинило виконання обовязків за договором по сплаті за зберігання в обґрунтування зазначивши, що 27.01.2012 між ДП „Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Одеської області та ТОВ «Бам-Агросервіс» укладено договір купівлі-продажу вищевказаного вугілля та за актом приймання-передачі від 03.12.2012 вантаж належить товариству. Однак ТОВ «Бам-Агросервіс» не здійснило вивіз вантажу, про що свідчить претензія товариства №269/12 від 14.12.2012, що направлена на адресу ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Одеської області» про порушення ним умов договору.

Неналежне виконання ДП „Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Одеської області прийнятих на себе зобовязань за договором на зберігання вантажу №34/1-П від 06.09.2012 стало підставою для звернення ДП „ОСОБА_3 морський торговельний порт до Господарського суду Одеської області із позовом про зобовязання здійснити вивезення вугілля марки „Д у кількості 469,374 тонн за договором №34/1-П від 06.09.2012 з території позивача, а також про стягнення грошових коштів в загальній сумі 119000,66 грн, які складаються із плати за зберігання вугілля з урахуванням ПДВ в сумі 107 875,86 грн та додатково понесених надзвичайних витрат, повязаних із зберіганням, в сумі 11124,80 грн.

За позовом ДП „ОСОБА_3 морський торговельний порт до ДП „Сервісний центр Міністерства доходів і зборів України в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області про зобовязання здійснити вивезення вугілля марки „Д у кількості 469,374 тонн за договором №34/1-П від 06.09.2012 з території позивача, а також про стягнення грошових коштів, Господарським судом Одеської області порушено справу №916/3642/13 (далі справа №916/3642/13).

За результатами розгляду даного спору Господарським судом Одеської області прийнято рішенням від 30.09.2015, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.12.2015, яким визнано недійсним договір на зберігання вантажу №34/1-П від 06.09.2012, укладений між Державним підприємством „ОСОБА_3 морський торговельний порт та Державним підприємством „Управління з експлуатації адміністративних будинків податкових органів Одеської області, в позові відмовлено.

В мотивах вищевказаного рішення Господарський суду Одеської області посилається на обставини встановлені у постанові Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2014 у справі №815/1186/14.

Одеським окружним адміністративним судом у даній справі встановлено, зокрема, що 10.05.2012 ДП «ОСОБА_3 МТП» звернувся до Південної митниці із листом №47/419/507 із проханням завізувати відомості про наявність у морських торговельних портах та на припортових залізничних станціях вантажів, що знаходяться на зберіганні понад установлені терміни.

Відповідно до листа від 01.06.2012 №15/42-4.1/13956 Південна митниця надала погоджені примірники зазначеної відомості ДП «ОСОБА_3 МТП» для проведення дій відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 08.04.1993 №33-93 «Про порядок вилучення та реалізації вантажів, що знаходяться у морських торговельних портах і на припортових залізничних станціях понад установлені терміни».

Також, до митного поста «Ізмаїл» Південної митниці Міндоходів звернулось управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Одеської області з проханням розглянути наряд від 25.12.2012 №33/03-169 на вивезення вугілля марки «Д» в кількості 469,374 тонн з території Ізмаїльськогол морського торговельного порту. Вантажовласником за даним нарядом є Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Одеської області, а одержувачем вантажу є ТОВ «Бам-Агросервіс».

У відповідь на вказаний вище лист, було оформлено картку відмови у пропуску товарів №500070000/2012/00003 від 27.12.2012.

З урахуванням наведеного та посилаючись на приписи Митного кодексу України, Одеським окружним адміністративним судом встановлено, що вугілля марки «Д», яке було ввезено на митну територію України з Російської Федерації, перебувало під митним контролем з моменту його ввезення на митну територію України та було визначено декларантом як митний режим транзит.

Також посилаючись на приписи Митного кодексу України та Порядок застосування митного режиму відмови на користь держави до товарів, що переміщуються через митний кордон України, та форми заяви про відмову на користь держави, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 21.03.2012 №386, Одеський окружний адміністративний суд зазначив, що лише листи компаній-власників вугілля «Bremer International Limited» та «Avandix Limited», складені в довільній формі та без отримання дозволу на поміщення цих товарів у митний режим відмови на користь держави, виданого начальником або уповноваженою посадовою особою митного органу, у зоні діяльності якого перебувають такі товари, не можуть свідчити про дотримання умов зміни митного режиму транзит на митний режим відмова на користь держави, а отже і про зміну митного режиму.

На підставі викладеного, Одеським окружним адміністративним судом було встановлено, що вугілля марки Д підлягає обов'язковій передачі на склад Південної митниці Міндоходів, а проведення процедур продажу та передачі товару, що знаходиться під митним контролем без участі у комісії уповноваженого представника митниці, є незаконним та протиправним, у звязку із чим в задоволенні адміністративного позову ТОВ «БАМ - Агросервіс» відмовлено.

З огляду на преюдиційні факти встановлені Одеським окружним адміністративним судом у справі №815/1186/14, Господарський суд Одеської області у рішенні від 30.09.2015 по справі №916/3642/13, посилаючись на приписи Митного кодексу України та положення Цивільного кодексу України, які визначають підстави для визнання правочинів недійсними, зазначив, що предметом договору № 34/1-П від 06.09.2012 є вугілля марки „Д у кількості 469,374 тонн, яке на момент укладення даної угоди знаходилось під митним контролем із митним режимом „Транзит. Передача даного майна на зберігання на підставі цієї угоди відбулась як безхазяйного майна без участі органу доходів і зборів, до повноважень яких віднесено здійснення митного контролю, у звязку із чим, господарський суд встановив, що даний договір суперечить положеннями статті 325 Митного кодексу України, та керуючись пунктом 1 частиною першою статті 83 Господарського процесуального кодексу України (у редакції чинній до 15.12.2017) дійшов висновку про необхідність визнання цього договору недійсним за власною ініціативою.

Окрім того, як підтверджується наявними матеріалами справи, Одеським окружним адміністративним судом розглядалась справа №815/3474/14 за адміністративним позовом ТОВ «БАМ - Агросервіс» до ОСОБА_3 ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головного управління Міндоходів в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби в Одеській області, Державної казначейської служби України, ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, Державного підприємства «Сервісний центр в Одеській області», за участю ОСОБА_3 міжрайонної прокуратури, про скасування рішення ОСОБА_3 ОДПІ про розпорядження безхазяйним майном №20 від 06.09.2012 та стягнення коштів (далі справа №815/3474/14).

За результатами розгляду даного позову, судом прийнято постанову від 09.04.2015, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.05.2016, про часткове задоволення позову, визнання протиправним та скасування рішення ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Одеської області Державної податкової служби України про розпорядження безхазяйним майном №20 від 06.09.2012.

Так Одеським окружним адміністративним судом у даній справі встановлено, що 10.08.2012, відділом податкової міліції ОСОБА_3 ОДПІ на території ППК-2 Державного підприємства «ОСОБА_3 морський торговельний порт» було виявлено та вилучено майно з ознаками безхазяйного, а саме: вугілля марки «Д» у кількості 469,374 тонн.

Зазначене майно було взято на облік ОСОБА_3 ОДПІ як безхазяйне згідно статті 347 Цивільного кодексу України «Відмова від права власності».

Актом опису і попередньої оцінки майна №20 від 06.09.2012 Ізмаїльскою ОДПІ Державному підприємству «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Одеської області» вугілля марки «Д» у кількості 469,374 тонн було передано на відповідальне зберігання, для здійснення якого останнім з Державним підприємством «ОСОБА_3 морський торговельний порт» був укладений договір №34/1-П від 06.09.2012.

За поданням начальника управління погашення податкового боргу начальником ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Одеської області Державної податкової служби України (правонаступником якої є відповідач) було прийнято рішення про розпорядження безхазяйним майном №20 від 06.09.2012, яким вирішено передати вугілля марки «Д» у кількості 469,374 тонн на реалізацію.

15.11.2012 комісією Державної податкової служби в Одеській області було проведено відбір суб'єктів господарювання, які будуть проводити продаж безхазяйного майна, що належить державі та знаходиться на обліку в ОСОБА_3 ОДПІ, про що складено протокол №37. Переможцем конкурсу комісією визначено Державне підприємство «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Одеської області».

27.11.2012 на Одеській аграрній біржі був проведений аукціон з продажу безхазяйного майна - вугілля марки «Д» у кількості 469,374 тонн, переможець торгів - ТОВ «БАМ - Агросервіс», вартість лоту - 402957,68 грн.

За результатами аукціону між TOB «БАМ-Агросервіс» (покупець) та ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Одеської області» (продавець) був укладений договір купівлі-продажу №01/11 від 27.11.2012, за яким продавець зобов'язався передати у власність покупцю майно, що перейшло у власність держави та знаходиться у розпорядженні ОСОБА_3 ОДПІ, а саме: вугілля марки «Д» у кількості 469,374 тонн, яке знаходиться за адресою м. Ізмаїл, ОСОБА_3 Морський Торгівельний Порт, а покупець зобов'язується прийняти вказане майно та сплатити ціну відповідно до умов укладеного договору.

На виконання умов зазначеного договору TOB «БАМ-Агросервіс» було перераховано на рахунок Державного підприємства «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Одеської області» грошові кошти за придбаний товар в сумі 402957,68 грн, з яких 255205,18 грн ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Одеської області» було перераховано до державного бюджету України.

Товариством з обмеженою відповідальністю «БАМ-Агросервіс» та Державним підприємством «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Одеської області» був складений акт приймання-передачі вугілля марки «Д» у кількості 469,374 тонн, однак придбаний товар фактично передано покупцю не було.

Згідно з листом Південної митниці Міндоходів від 13.02.2014 №2342/15-70-68 вугілля марки «Д» у кількості 469,374 тонн, яке знаходиться за адресою м.Ізмаїл, ОСОБА_3 Морський Торгівельний Порт перебуває під митним контролем, а тому передача його TOB «БАМ - Агросервіс» є неможливою.

ТОВ «БАМ - Агросервіс» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправними дій щодо обліку Південною митницею вугілля марки «Д» у кількості 469,374 тонн, яке перебуває на території Державного підприємства «ОСОБА_3 морський торговельний порт», під митним контролем та зобов'язання не чинити перешкод у вивезенні та розпорядженні придбаним вугіллям (далі - справа №815/1186/14).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2014 у справі №815/1186/14 у задоволенні адміністративного позову ТОВ «БАМ - Агросервіс» було відмовлено у повному обсязі. При цьому, при прийнятті рішення суд виходив з того, що в оскаржуваних діях Південної митниці Міндоходів не вбачається порушень законодавства України, а проведення ОСОБА_3 ОДПІ процедур продажу та передачі товару, що знаходиться під митним контролем без участі у комісії уповноваженого представника митного органу є незаконним та протиправним.

Після набрання цим судовим рішенням законної сили позивач звернувся до суду із адміністративним позовом в адміністративній справі №815/3474/14.

Так, посилаючись на приписи Митного кодексу України, суд дійшов висновку, що листи вантажовласників вугілля марки «Д» у кількості 469,374 тонн від 26.04.2012 №04/26/04 та від 27.04.2012 №04/27/01, складені в довільній формі та без надання дозволу на поміщення цих товарів у митний режим відмови на користь держави, виданого начальником або уповноваженою посадовою особою митного органу, у зоні діяльності якого перебувають такі товари, не можуть свідчити про дотримання умов зміни митного режиму «транзит» на митний режим «відмова на користь держави», а отже і про зміну митного режиму. При цьому, якщо розміщений в митному режимі «транзит» на митній території України товар (або його частину) не вивезено з території України протягом граничного терміну прохідного митного транзиту, такий товар підлягає обов'язковій передачі митному органу для зберігання на склади митних органів.

Одеським окружним адміністративним судом також зазначено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2014 у справі №815/1186/14, яка ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 залишена без змін, було встановлено, що ОСОБА_3 ОДПІ при реалізації залишку вугілля марки «Д» у кількості 469,374 тонн не було дотримано встановленого Митним кодексом України, Порядком застосування митного режиму відмови на користь держави до товарів, що переміщуються через митний кордон України, та форми заяви про відмову на користь держави, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 21.03.2012 №386 та Положенням про комісії з питань вилучення та реалізації залежаних товарів, порядку вилучення та реалізації вантажів, що знаходяться у морських торгівельних портах понад установлені терміни, та вугілля реалізовано органом, який не мав на це законних підстав.

З вищенаведених підстав, Одеський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що рішення про розпорядження безхазяйним майном №20 від 06.09.2012, яким вирішено передати вугілля марки «Д» у кількості 469,374 тонн на реалізацію було прийнято ОСОБА_3 ОДПІ незаконно, тобто не у порядок та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, та поза межами повноважень цього органу, а тому воно є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Звертаючись із позовом у даній справі ДП Ізмаїльский морський торговельний порт зазначало, що всі вищевикладені обставини, встановлені судами України, свідчать про те, що з 06.09.2012 (дата прийняття рішення податковим органом про взяття на облік вугілля та передачі його на реалізацію, яке визнане незаконним) по 15.08.2016 (дата набуття права розпорядження вугіллям, що перебуває у митному режимі «транзит» Одеською митницею ДФС) ДП «ОСОБА_3 морський торговельний порт» були понесені прямі витрати зі збереження на власних складських площах вугілля у кількості 469,374 тонн. Витрати розраховані на підставі наказу № 694 від 16.07.2012 «Про внесення змін до збірника тарифів ДП «ІЗМ МТП» щодо вартості робіт портальних кранів, калькуляції планової вартості використання барж-секцій флоту портового ІП-СІП-1, ІП-СІП-2 від 02.09.2011, калькуляції планової вартості 1 судно-години роботи суден флоту портового ДП «ІЗМ МТП» від 02.09.2011, калькуляції планової вартості роботи підмінної команди флоту портового від 27.10.2011. Всього загальна сума зобовязання по відшкодуванню витрат за зберігання вугілля марки «Д» у кількості 469,374 тонн складає 126 728,56 грн, в тому числі прямі витрати за зберігання - 119 338,37 грн, надзвичайні витрати - 7390,19 грн.

Позивач вважає, що такі витрати виникли у звязку з прийняттям незаконного рішення податковим органом.

Місцевим господарським судом позовні вимоги визнано обґрунтованими та задоволено у повному обсязі.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав і обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 56 Конституції України гарантується право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У цивільному праві під шкодою розуміється пошкодження чи знищення суб'єктивного цивільного права, блага чи інтересу.

Відшкодування матеріальної шкоди за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Норма статті 56 Конституції України реалізується за допомогою приписів статті 1173 Цивільного кодексу України, якою закріплено спеціальний порядок відшкодування шкоди, що має певні особливості порівняно з загальними правилами про деліктну відповідальність.

Зазначеною правовою нормою встановлено відповідальність за завдання шкоди особливим суб'єктом, здійснення ним особливих функцій, тощо.

Згідно з частиною першою статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної ОСОБА_8 Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною ОСОБА_8 Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Суб'єктом відповідальності за даною статтею є держава, ОСОБА_8 Крим, орган місцевого самоврядування, які відшкодовують шкоду, завдану безпосереднім заподіювачем шкоди - органом державної влади, органом Автономної ОСОБА_8 Крим та органом місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди, згідно приписів статті 56 Конституції України та статті 1173 Цивільного кодексу України потрібна наявність таких елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; розміру шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та шкодою.

У статті 1173 Цивільного кодексу України на відміну від загальних елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для наявності підстав для стягнення шкоди, виключено наявність вини як елемент складу цивільного правопорушення.

Тобто необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є: факт неправомірних дій цього державного органу; наявність шкоди; причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача, і є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

При цьому, неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України допускає обґрунтованість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів, тобто за наявності трьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки у вигляді незаконних рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, збитків та їх розміру, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками).

Постановою Одеського окружного адміністративного від 15.04.2014, прийнятій у справі №815/1186/14, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.03.2017, встановлено, що проведення процедур продажу та передачі товару, що знаходиться під митним контролем без участі у комісії уповноваженого представника митниці, є незаконним та протиправним.

В подальшому, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 у справі №815/3474/14, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.05.2016, в якій взято до уваги й преюдиційні факти встановлені Одеським окружним адміністративним судом у постанові від 15.04.2014 прийнятій у справі №815/1186/14, визнано протиправним та скасовано рішення ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Одеської області Державної податкової служби України про розпорядження безхазяйним майном №20 від 06.09.2012.

Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, факт неправомірних дій відповідача встановлений у рішеннях адміністративного суду, які набрали законної сили, та не підлягають доказуванню в межах даної справи.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що позивачем були понесені витрати повязанні із збереженням вугілля у кількості 469,374 тонн у період з 06.09.2012 (дата прийняття рішення податковим органом про взяття на облік вугілля та передачу його на реалізацію, яке в подальшому було визнано протиправним та скасовано) по 15.08.2016 (дата набуття права розпорядження вугіллям, що перебуває у митному режимі «транзит» Одеською митницею ДФС).

Відповідно до наданого ДП Ізмаїльский морський торговельний порт розрахунку, здійсненого з урахуванням наказу №694 від 16.07.2012 «Про внесення змін до збірника тарифів ДП «ІЗМ МТП», щодо вартості робіт портальних кранів, калькуляції планової вартості використання барж-секцій флоту портового ІП-СІП-1, ІП-СІП-2 від 02.09.2011, калькуляції планової вартості 1 судно-години роботи суден флоту портового ДП «ІЗМ МТП» від 02.09.2011, калькуляції планової вартості роботи підмінної команди флоту портового від 27.10.2011, загальний розмір витрат на зберігання вугілля у кількості 469,374 тонн у вищевказаний період складає 119338,37 грн.

Крім того, з 01.10.2013 по 03.10.2013 через наявність непоодиноких джерел задимлення вказаного вугілля у кількості 469,374 тонн, з метою запобігання самозаймання та погіршання його якості, ДП Ізмаїльский морський торговельний порт проведено перелопачування вугілля, а також за допомогою баржи-складу СІП-2 переміщено вантаж в інше місце на території порту (з 22-го на 19-й причал) з наступним розстеленням по складський площі. Для здійснення вказаної операції, крім вказаної баржі, також були задіяні: буксири «Портовий-5», «Московський-8», а також портальні крани №38, 65, 30, 32, 45, 47, робота підмінної команди флоту портового та трудові ресурси виробничого перевантажувального комплексу. Дані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, а саме: актом №_6н_ від 30.09.2013, актом №8н від 03.10.2013, судновим вахтовим журналом т/х «Портовий-5», судновим вахтовим журналом т/х «Московський-8», наряд-завданнями №1 від 01.10.2013, №4 від 01-02.10.2013, №5 від 02-03.10.2013, №7 від 03.10.2013. Отже, позивачем були понесені додаткові надзвичайні витрати на переміщення вугілля загальною вартістю 7390,19 грн.

З огляду на встановлені обставини та відповідно до зазначених вище вимог чинного законодавства України, колегія суддів вважає, що позивачем доведено наявність заподіяної йому шкоди.

Оцінюючи наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, судова колегія відзначає, що наслідки у вигляді шкоди у даному випадку настали саме в результаті неправомірної поведінки відповідача, яка полягала у прийнятті протиправного рішення, внаслідок чого позивачу було завдано шкоду, що є об'єктивним наслідком поведінки відповідача.

За встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів вважає доведеним факт неправомірних дій відповідача, а саме: прийняття рішення про розпорядження безхазяйним майном №20 від 06.09.2012, понесення позивачем втрат на зберігання та переміщення вугілля у кількості 469,374 тонн, а також причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та понесеними позивачем витратами, у зв'язку з чим колегія суддів вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що вищевикладене спростовує твердження апелянта про не надання позивачем доказів на підтвердження факту заподіяння йому втрат будь-якого характеру, а також доказів наявності причинного звязку між понесеною ним шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні.

Щодо посилань апелянта на відступіть вини останнього в заподіяні шкоди позивачеві колегія суддів відзначає, що відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків коли за нормами Цивільного кодексу України відповідальність настає незалежно від вини. Так, на відміну від загальної норми статті 1167 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох загальних умов відповідальності (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювана шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини заподіювана шкоди - суб'єкта владних повноважень, тобто за наявності трьох елементів складу правопорушення (протиправної поведінки у вигляді незаконних рішень, дій чи бездіяльності, заподіяної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою).

Спростовуються наявними матеріалами справи й твердження апелянта з приводу того, що неправомірність дій (бездіяльності) органу державної влади має підтверджуватись належними доказами. Так у матеріалах справи міститься рішення Господарського суду Одеської області від 30.09.2015 у справі №916/3642/13, що було залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.12.2015, яким зокрема, визнано недійсним договір на зберігання вантажу №34/1П від 06.09.2012, укладений між ДП Ізмаїльский морський торговельний порт та ДП «Сервісний центр Міністерства доходів і зборів України в Одеській області» на підставі іншого судового рішення, а саме: постанови Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2014, у справі № 815/1186/14, якою встановлено, що вантаж - вугілля марки «Д», перебував у митному режимі «транзит» та підлягав передачі на склад митному органу. Проведення процедур продажу та передачі товару, що знаходиться під митним контролем без участі у комісії уповноваженого представника митниці є незаконним та протиправним, у звязку з чим покупцю цього вугілля - ТОВ «Бам-Агросервіс», було відмовлено у задоволенні позову про визнання дій щодо обліку вугілля марки «Д» у кількості 469,374 тонн, яке перебуває на території ДП Ізмаїльский морський торговельний порт під митним контролем - протиправними та зобовязання Південної митниці Міндоходів не чинити перешкод у вивезенні та розпорядженні придбаним майном. Договір №01/11 від 27.11.2012 не визнавався судом недійним, проте, вказаним рішенням встановлено, що цей правочин ґрунтується на протиправному рішенні державного органу про розпорядження безхазяйним майном №20 від 06.09.2012, яке було скасовано постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 по справі № 815/3474/14.

Інших доводів, які можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення апелянтами не наведено.

Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене судова колегія вважає, що рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2018 у справі №916/2532/17 є законним, обґрунтованим та таким, що прийнято з додержання норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Державної фіскальної служби в Одеській області залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2018 у справі №916/2532/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України, у випадках, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 14.08.2018.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Т.А. Величко

Суддя Л.В. Поліщук