ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/21164/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Львова Б.Ю. (головуючий), Булгакової І.В. і Селіваненка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Крапивної А.М.,

представників учасників справи:

позивача - комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва" (далі - Комунальне підприємство) - Крикуна А.Є.,

відповідача - фізичної особи-підприємця Соколова Юхима Сергійовича (далі - Підприємець) - Тернової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Підприємця

на рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2017 (суддя Демидов В.О.)

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 (колегія суддів: Дідиченко М.А. (головуючий), судді Пономаренко Є.Ю., Зеленін В.О.)

за позовом Комунального підприємства до Підприємця про виселення з нежитлового приміщення,

з оголошенням перерви у судовому засіданні з 24.07 по 07.08.2018,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Підприємця про виселення відповідача з нежитлового приміщення загальною площею 639,4 кв. м, розташованого за адресою: місто Київ, вул. Воздвиженська, 60-В.

Позов обґрунтовано посиланнями на те, що спірне нежитлове приміщення незаконно вибуло з власності Київської міської ради, і Підприємець використовує його для здійснення своєї підприємницької діяльності за відсутності належних правових підстав.

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.12.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018, позов задоволено з підстав доведеності належними та допустимими доказами відсутності правових підстав для перебування Підприємця у спірному нежитловому приміщенні, що належить до комунальної власності.

У касаційній скарзі Підприємець просить скасувати зазначені судові рішення та передати справу на новий розгляд. Касаційну скаргу обґрунтовано з посиланнями на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, нез'ясування судами обставин справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору. Так, за твердженнями скаржника, суди попередніх інстанцій, приймаючи оскаржувані судові рішення, не врахували обставин стосовно того, що:

- фактичним власником спірного нежитлового приміщення є товариство з обмеженою відповідальністю "Андріївське" (далі - ТОВ "Андріївське"), тому судові рішення зі справи зачіпають його права та обов'язки;

- Підприємець є орендарем цього приміщення на підставі договору оренди, яке сплачує всі комунальні платежі і витрати на його утримання;

- частина правовстановлюючих документів, наявних у матеріалах справи, є підробленими, що може бути встановлено у кримінальному провадженні № 0001200.

Комунальне підприємство подало відзив на апеляційну скаргу Підприємця, в якому зазначило про безпідставність її доводів та обґрунтованість висновків судів попередніх інстанцій і просило касаційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі встановлено, що:

- рішенням господарського суду міста Києва від 18.11.2008 зі справи № 20/401 задоволено позов ТОВ "Андріївське", визнано укладеним договір купівлі-продажу нежитлові приміщень загальною площею 631,4 кв. м, які знаходяться за адресою: місто Київ, вул. Воздвиженська, буд. 60-В, між ТОВ "Андріївське" та виконавчим комітетом Подільської районної у місті Києві ради (Подільська районна у м. Києві державна адміністрація) з моменту набрання рішенням законної сили, на умовах визначених договором, в редакції, запропонованій ТОВ "Андріївське". Визнано за ТОВ "Андріївське" право власності на зазначені нежитлові приміщення;

- у подальшому на підставі цього рішення господарського суду міста Києва Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна проведено реєстрацію права власності на нежитлові приміщення за ТОВ "Андріївське";

- 28.01.2009 ТОВ "Андріївське" (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "ГОЛДЕНСТАІЛГРУП" (далі - ТОВ "ГОЛДЕНСТАІЛГРУП") (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв у власність спірне нежитлове приміщення. Проведено реєстрацію права власності на майно за ТОВ "ГОЛДЕНСТАІЛГРУП";

- 06.05.2009 публічним акціонерним товариством акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - Банк) (іпотекодержатель) та ТОВ "ГОЛДЕНСТАІЛГРУП" (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, відповідно до пункту 2.1.1 якого предметом іпотеки є нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 639,4 кв. м, які знаходяться у місті Києві по вул. Воздвиженській, буд. 60-В і належать на праві власності іпотекодавцю;

- рішенням господарського суду міста Києва від 08.12.2010 зі справи 34/110, частково зміненим постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2011, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 06.05.2009 шляхом проведення аукціону (публічних торгів);

- у результаті проведення прилюдних торгів їх було визнано такими, що не відбулись, у зв'язку з чим Банку надано згоду на придбання спірного майна за початковою ціною у розмірі 7 667 636,00 грн. (без ПДВ) шляхом заліку своїх забезпечених вимог. 24.09.2012 Банком зареєстровано право власності на нежитлові приміщення;

- у подальшому постановою Вищого господарського суду України від 03.06.2009 зі справи № 20/401 рішення господарського суду міста Києва від 18.11.2008 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва. За наслідками остаточного вирішення спору господарським судом міста Києва від 18.01.2011 зі справи № 20/401-36/256-30/287 прийнято рішення, залишене без змін в апеляційному та касаційному поряду, яким ТОВ "Андріївське" відмовлено у позові про спонукання до укладення договору купівлі-продажу нежитлових приміщень та визнання права власності на них;

- рішенням господарського суду міста Києва від 30.03.2011 зі справи № 36/78 розірвано договір купівлі-продажу від 28.01.2009, укладений між ТОВ "Андріївське" та ТОВ "ГОЛДЕНСТАІЛГРУП";

- рішенням господарського суду міста Києва від 05.12.2012 зі справи № 5011-74/14705-2012 за позовом прокурора Подільського району міста Києва витребувано спірні нежитлові приміщення від ТОВ "ГОЛДЕНСТАІЛГРУП" на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради (далі - Рада);

- рішенням господарського суду міста Києва від 25.08.2015 зі справи № 910/14874/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 16.05.2016, за позовом заступника прокурора Подільського району міста Києва в інтересах держави в особі Ради визнано недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) та витребувано у Банку на користь територіальної громади міста Києва в особі Ради спірні нежитлові приміщення. Судами під час розгляду зазначеної справи встановлено обставини стосовно того, що нежитлові приміщення загальною площею 639,4 кв. м, розташовані за адресою: місто Київ, вул. Воздвиженська, буд. 60-В, незаконно вибули з власності Ради за відсутності її волевиявлення та без її участі;

- розпорядженням Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.01.2015 № 50 "Про передачу на баланс та закріплення на праві господарського відання за комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва" житлового та нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та переданий до сфери управління Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, та приватизованого житлового фонду з метою подальшого обслуговування" будинок № 60-В по вул. Воздвиженській у місті Києві передано на баланс та закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємством;

- актом державного виконавця від 01.11.2016 витребувано у Банку на користь територіальної громади міста Києва в особі Ради спірні нежитлові приміщення;

- водночас 01.02.2016 Банком (орендодавець) та Підприємцем (орендар) укладено договір оренди № 01/02-2016 (далі - Договір оренди), за яким орендодавець передав, а орендар прийняв в тимчасове платне користування частину нежитлового приміщення площею 275,3 кв. м, а також для утримання частину нежитлового приміщення загальною площею 223,7 кв. м, що знаходиться в будівлі за адресою: місто Київ, вул. Воздвиженська, 60-В, загальною площею 639,40 кв. м. Строк дії договору: з 01.02.2016 по 31.03.2017 включно (п. 6.1 договору оренди);

- 07.12.2016 та 09.08.2017 представниками Подільської районної у місті Києві державної адміністрації та Комунального підприємства проведено комісійні обстеження нежитлового приміщення за адресою: місто Київ, вул. Воздвиженська, 60-В та встановлено, що Підприємець використовує його під готель, про що складено відповідні акти;

- матеріали справи містять приписи від 14.12.2016 № 10634-4709, від 20.01.2017 № 10634-244 та від 15.06.2017 № 10663-2427 з вимогою звільнити спірне приміщення через його зайняття без належних правових підстав, складені Комунальним підприємством та направлені на адресу Підприємця;

- доказів звільнення Підприємцем спірного нежитлового приміщення матеріали справи не містять.

Причиною спору у справі стало питання про наявність чи відсутність підстав для виселення відповідача із зайнятого ним нежитлового приміщення.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальними громадами сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Статтею 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що право комунальної власності - це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах, територіальних громад, відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (частина п'ята статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ" матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування у місті Києві є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності громади міста або знаходяться в її управлінні.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцеві державні адміністрації здійснюють повноваження місцевого самоврядування, делеговані їм відповідними радами.

Пунктом 17 рішенням Ради від 09.10.2014 № 270/270 "Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва" вирішено віднести Комунальне підприємство до сфери управління Подільської районної в місті Києві державної адміністрації.

Судами попередніх інстанцій за результатами дослідження статуту Комунального підприємства встановлено, що:

- Комунальне підприємство створене рішенням Ради від 09.10.2014 № 270/270 "Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва", засноване на комунальній власності територіальної громади міста Києва та віднесене до сфери управління Подільської районної в місті Києві державної адміністрації. Засновником і власником Комунального підприємства є територіальна громада міста Києва, від імені якої виступає Рада (пункт 1.1 статуту);

- Комунальне підприємство створене з метою забезпечення ефективного управління, належного утримання житлового та нежитлового фонду, утримання прибудинкових територій, об'єктів благоустрою та отримання прибутку (пункт 2.1 статуту);

- майно підприємства належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і закріплено за ним на праві господарського відання (пункт 4.3 статуту).

Відповідно до статті 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Здійснюючи право господарського відання, підприємство володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником або уповноваженим ним органом, з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадах, передбачених законодавством України та цим Статутом. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб'єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав окремо від власника майна.

За встановлених обставин справи, враховуючи те, що рішенням господарського суду м. Києва від 25.08.2015 зі справи № 910/14874/15 спірне нежитлове приміщення витребувано у Банку на користь територіальної громади міста Києва в особі Ради, а розпорядженням Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.01.2015 № 50 його передано на баланс та закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємством, то останнє наділене правом витребування цього майна із чужого незаконного володіння, про що правомірно та обґрунтовано зазначено судами попередніх інстанцій.

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно з частиною першою статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

У разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється (стаття 770 ЦК України).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Договір оренди укладено на строк з 01.02.2016 по 31.03.2017 включно. Водночас, як було з'ясовано судами, у пункті 1.6 Договору оренди сторонами погоджено, що Підприємець підписанням цього договору підтверджує свою поінформованість про те, що об'єкти оренди призначені для продажу. Зміна власника об'єктів є підставою для припинення договору оренди.

Наведені положення Договору оренди за наявності неодноразових звернень Комунального підприємства з вимогою звільнити спірне приміщення, направлених на адресу Підприємця, свідчать про припинення дії Договору оренди, у зв'язку з чим суди дійшли правильних висновків в цій частині.

Згідно з частиною першою статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Таким чином, місцевий і апеляційний господарські суди, повно та всебічно дослідивши обставини справи, встановивши факти того, що: Договір оренди припинився у зв'язку зі зміною власника об'єкта оренди; нового договору оренди спірного майна між орендарем та новим власником не укладалось; Підприємець відмовився звільнити приміщення у добровільному поряду та продовжує користуватись ними без належних правових підстав, навівши у оскаржуваних судових рішеннях необхідне мотивування, дійшли обґрунтованих висновків щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Комунального підприємства про виселення Підприємця із займаного нежитлового приміщення, належного до комунальної власності.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не впливають на них.

Так, посилання скаржника на те, що зареєстрованими власником спірного нежитлового приміщення залишається ТОВ "Андріївське" жодним чином не спростовують фактів незаконного вибуття цього майна із власності територіальної громади міста Києва та його приналежності до комунальної власності, що встановлено судовими рішеннями зі справ № 20/401-36/256-30/287, № 5011-74/14705-2012, № 910/14874/15, які набрали законної сили.

Твердження скаржника про те, що він як орендар сплачує всі комунальні платежі і здійснює витрати на утримання спірного майна не спростовують висновків судів про відсутність у Підприємця правових підстав для користування ним.

Доводи скаржника щодо неналежності правовстановлюючих документів з огляду на їх можливе підроблення були предметом дослідження суду апеляційної інстанції, їм надано належну правову оцінку та правомірно відхилено з підстав недоведеності. Судами правильно наголошено на тому, що зібрані у даній справі докази дозволяють встановити і оцінити обставини (факти), які входять до предмету доказування та необхідні для прийняття правильного рішення по суті спору.

Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги відповідача без задоволення, а оскаржуваних судових рішень першої та апеляційної інстанцій без змін як таких, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, а також враховуючи те, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, пов'язаних з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 зі справи № 910/21164/17 залишити без змін, а касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Соколова Юхима Сергійовича - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Б. Львов

Суддя І. Булгакова

Суддя В. Селіваненко