ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2018

м. Івано-Франківськ

Справа № 909/538/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом: Приватної фірми "Нессе-Україна", вул. Фальківська, 1, с. Княгининок, Луцький район, Волинська область, 45630

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський м'ясокомбінат", вул. Симона Петлюри, буд. 10, м. Івано - Франківськ, 76005

про стягнення заборгованості в сумі 27518,68 грн

Без виклику представників сторін

Встановив: Приватна фірма "Нессе-Україна" звернулась до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський м'ясокомбінат" про стягнення заборгованості в сумі 27518,68 грн.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 25.06.2018 відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позиція позивача.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу № 705-Н від 13 листопада 2017 року в частині оплати за отриманий товар згідно видаткової накладної № БОООО100 від 18 січня 2018 року, у зв'язку з чим у ПАТ "Івано-Франківський м'ясокомбінат" утворилася заборгованість в сумі 23404,40 грн. З огляду на прострочку виконання грошового зобов'язання позивачем нараховано пеню в сумі 2950,86 грн, 3 % річних в сумі 263,53 грн та 899,89 грн інфляційних втрат.

Позиція відповідача.

Ухвалою Господарського суду від 25.06.2018 зобов'язано відповідача у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали в передбаченому ст. 251 ГПК України порядку надіслати Господарському суду Івано-Франківської області відзив на позовну заяву і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення ухвала від 25.06.2018 отримана відповідачем 03.07.2018. Станом на 17.08.2018 відповідач відзиву на позов або будь-яких заперечень на позов не надіслав; відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Обставини встановлені судом.

13.11.2017 між Приватною фірмою "Нессе-Україна" та Публічним акціонерним товариством "Івано-Франківський м'ясокомбінат" було укладено договір купівлі-продажу № 705-Н.

Зазначений вище Договір укладено у письмовій формі, підписано повноважними представниками сторін, підписи засвідчено печатками юридичних осіб, сторонами погоджено всі умови договорів та досягнуто згоди щодо виконання умов останніх.

Термін дії даного договору встановлений в розділі 8 Договору.

Згідно п. 8.1. договору, даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2017 року, але в будь-якому випадку до моменту його остаточного виконання.

Дія договору продовжується на один рік, якщо жодна із сторін не заявить письмово про його розірвання не пізніше, ніж за 5 днів до закінчення дії договору (п.8.2. Договору).

Пунктом 1.1 Договору сторони погодили, що Продавець (позивач) зобов'язується передавати у власність покупця товар партіями згідно накладних у відповідності до замовлень покупця, а Покупець (відповідач) зобов'язується проводити оплату за товар та приймати його на умовах даного договору .

Відповідно до п. 1.2. договору, купівля-продаж кожної партії товару здійснюється на підставі накладної згідно замовлення покупця.

У відповідності до умов Договору, покупець отримав товар на суму 23404,40 грн.

Виконання позивачем договірних зобов'язань щодо передачі товару відповідачу підтверджується наявною в матеріалах справи копією видаткової накладної № БОООО100 від 18 січня 2018 року (а.с. 14).

Також в матеріалах справи наявний акт звірки взаєморозрахунків між ПП "Нессе-Україна" та ПАТ "Івано-Франківський м'ясокомбінат" в якому зазначена заборгованість відповідача перед позивачем станом на 07.06.2018 року в сумі 23404,40 грн (а.с. 15).

З огляду на вищевикладене, судом встановлений факт отримання відповідачем товару на суму 23404,40 грн.

Ціна і порядок розрахунків визначені в розділі 5 Договору.

Пунктом 5.6. Договору сторони погодили, що суму в розмірі 100% від вартості кожної товарної партії покупець перераховує на банківський рахунок продавця протягом 14 календарних днів з моменту підписання накладної покупцем і отримання товару.

В порушення умов договору, відповідач за поставлений товар згідно накладної № БОООО100 від 18 січня 2018 року не розрахувався, у зв"язку з чим у останнього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 23404,40 грн.

Пунктом 7.5. Договору сторони погодили, що за несвоєчасне проведення розрахунків у відповідності до умов даного договору покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується за весь період прострочення по день проведенння розрахунків у відповідності з умовами договору.

З матеріалів справи вбачається, що поставка товару, згідно видаткової накладної № БОООО100 від 18 січня 2018 року, відбулася на підставі Договору купівлі-продажу № 705-Н від 13.11.2017. Станом на день розгляду справи сума основного боргу відповідача перед позивачем становить 23404,40 гривень, отже відповідачем прострочено виконання грошового зобов'язання щодо оплати товару (п.5.6. Договору).

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення.

Порядок укладення, зміни, розірвання та виконання договору купівлі-продажу регулюється нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України (далі ГК - України).

Відповідно до ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із приписами ст. 509 ЦК України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться у строк (термін) визначений у зобов’язанні (ч. 1 ст. 530 ЦК України), оскільки зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відтак, в силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Оскільки заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 23404,40грн, на час прийняття рішення не сплачена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується документально, відповідачем не надано суду будь-яких документальних доказів, які б спростовували доводи позивача, вимога про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 23404,40 грн обгрунтована та підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що сума основного боргу відповідачем своєчасно не сплачена, тобто має місце прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно приписів ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Приписами ст.546, ст.549 ЦК України, ст.ст. 230-232 ГК України визначено, що одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка у формі пені, штрафу, яка сплачується боржником у разі порушення зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 551 ЦК України, п.4 ст.231 ГК України, якщо предметом неустойки є грошова сума і її розмір законом не визначений, розмір неустойки встановлюється договором.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Судом перевірено нарахування позивачем пені за період з 02.02.2018 по 18.06.2018; наявний в матеріалах справи розрахунок позивача є вірним .

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.                     Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобов'язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності.

Судом перевірено правильність нарахування позивачем 3 % річних за період з 02.02.2018 по 18.06.2018; наявний в матеріалах справи розрахунок позивача є вірним .

Згідно з вірним арифметичним розрахунком, проведеним судом, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати за період з лютого 2018 року по травень 2018 року в сумі, яка перевищує заявлену до стягнення позивачем, отже, суд задовольняє інфляційних втрат в межах заявлених позовних вимог - в сумі 899,89 грн.

Зважаючи на те, що факт прострочки виконання зобов'язання за договором купівлі-продажу № 705-Н від 13.11.2017 підтверджується матеріалами справи, вимога позивача щодо стягнення пені за період з 02.02.2018 по 18.06.2018 в сумі 2950,86 грн, 3% річних за період з 02.02.2018 по 18.06.2018 в сумі 263,53 грн та інфляційних втрат в сумі 899,89 грн за період лютий-травень 2018 року обґрунтована та підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.129 ГПК України, судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 123, 129, ч.9 ст. 165, 232, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватної фірми "Нессе-Україна" до Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський м'ясокомбінат" про стягнення заборгованості в сумі 27518,68 грн. задоволити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський м'ясокомбінат", вул. Симона Петлюри, буд. 10, м. Івано - Франківськ, 76005 (код 00451636) на користь Приватної фірми "Нессе-Україна", вул. Фальківська, 1, с. Княгининок, Луцький район, Волинська область, 45630 (код 30659096) - 23404,40(двадцять три тисячі чотириста чотири гривні сорок копійок) основного боргу, 2950,86 (дві тисячі дев'ятсот п'ятдесят гривень вісімдесят шість копійок) пені, 263,53(двісті шістдесят три гривні п'ятдесят три копійки) 3 % річних, 899,89(вісімсот дев'яносто дев'ять гривень вісімдесят дев'ять копійок) інфляційних втрат та 1762(одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 17.08.2018

Суддя                                                             Неверовська Л.М.