ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2018м. ДніпроСправа № 904/1616/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А. за участю секретаря судового засідання Гриценко К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Підприємства об'єднання громадян ОСОБА_1 учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 37 103 грн. 57 коп. за неналежне виконання грошового зобов'язання за договором купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 № 13/2368-ТЕ-5 в редакції додаткових угод

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача ОСОБА_2, дов. №б/н від 13.03.2018, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Підприємства об'єднання громадян ОСОБА_1 учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих заборгованість в розмірі 37 103 грн. 57 коп., з яких: 1 694 грн. 26 коп. - 3% річних, 35 409 грн. 31 коп. - інфляційні втрати, за неналежне виконання умов договору купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 № 13/2368-ТЕ-5 в редакції додаткових угод.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору.

Ухвалою господарського суду від 23.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 29.05.2018.

22.05.2018 на адресу господарського суду надійшов відзив на позовну заяву від 15.05.2018 №712, в якому відповідач зазначає, що відповідно до п.п. 3.4 та 6.1 договору розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу. Доказів направлення (вручення, передачі) відповідачу підписаних актів приймання-передачі газу для здійснення розрахунків позивачем не надано. Крім того, позивачем заявлено до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, що нараховані за період з жовтня по грудень 2013 року. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України сплив строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

В підготовчому судовому засіданні 29.05.2018 оголошувалась перерва до 19.06.2018.

04.06.2018 на адресу господарського суду надійшла відповідь позивача на відзив на позовну заяву, в якій вказує на те, що обов'язок відповідача з оплати поставленого природного газу не пов'язаний з поверненням підписаних актів, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду від 19.06.2018 за клопотанням позивача продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; підготовче засідання відкладено на 12.07.2018.

Ухвалою суду від 12.07.2018 закрито підготовче провадження; справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 07.08.2018.

31.07.2018 на адресу суду надійшли пояснення відповідача від 30.07.2018 № 959, в яких останній зазначив, що Підприємство об'єднання громадян ОСОБА_1 учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих здійснює діяльність з виробництва теплової енергії згідно ліцензії серії АД № 037009, виданої на підставі рішення Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 17.05.2012 № 64-теп. В силу приписів ст. 7 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, у зв'язку із погашенням відповідачем заборгованості за спожитий природний газ до набрання чинності вказаним законом, нараховані позивачем інфляційні нарахування, проценти річних підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2012 між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (продавець) та Підприємством об'єднання громадян ОСОБА_1 учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/2368-ТЕ-5 (далі - договір).

Відповідно до умов п. 1.1 договору в редакції додаткової угоди від 31.12.2013 № 2 продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році та у І півріччі 2014 природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності) (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору в редакції додаткової угоди від 31.12.2013 № 2 продавець передає покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 360,0 тис. куб. м. (триста шістдесят тисяч куб. м), у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб м):

МісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсяг
січень65,0квітень40,0липень0жовтень25,0
лютий75,0травень0серпень0листопад45,0
березень55,0червень0вересень0грудень55,0
І кв.195,0II кв.40,0ІІІ кв.0IV кв.125,0

Продавець передає покупцеві у січні-червні 2014 року газ, спожитий покупцем за цим договором у грудні 2013 року.

Фактичні обсяги, що передаються за цим Договором у 2014 році, зазначаються помісячно в актах приймання-передачі природного газу.

Обсяги газу, що планується передати за цим договором (далі - планований обсяг), можуть змінюватись Сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку (п. 2.1.1. договору).

Продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ (п. 3.1. договору).

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця (п. 3.3. договору).

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п. 3.4. договору).

Ціна (граничний рівень ціни) на газ для теплопостачальних підприємств та послуги з його транспортування установлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ) (п. 5.1. договору).

Ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 1 091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1309,20 грн. (одна тисяча триста дев'ять грн. 20 коп.) (п. 5.2. договору).

У разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання вони є обовязковими для сторін за цим договором з моменту введення їх в дію (п. 5.3. договору).

Загальна вартість цього договору на дату його укладення становить 392 760,00 грн., крім того ПДВ - 78 552,00 грн., разом з ПДВ - 471 312,00 грн. (чотириста сімдесят одна тисяча триста дванадцять грн. 00 коп.) (п. 5.5. договору).

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1. договору).

Відповідно до п. 6.4 договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати неустойки, сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від покупця, погашає вимоги продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного покупцем:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати продавця, пов'язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу погашається неустойка;

3) у третю чергу погашається основна сума боргу. У випадку відсутності простроченої заборгованості та заборгованості зі сплати неустойки за цим договором сума, яка була сплачена покупцем понад вартість фактично отриманого газу за розрахунковий місяць, повинна зараховуватись продавцем як авансовий платіж на наступний розрахунковий місяць.

Згідно із п. 11.1 договору в редакції додаткової угоди від 31.12.2013 № 2 договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печаткам сторін, діє в частині передачі газу до 30червня 2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу протягом січня 2013 року - грудня 2013 року природний газ на загальну суму 281 865 грн. 49 коп., що підтверджується підписаними сторонами без зауваженьта скріпленими їх печатками Актами приймання-передачі природного газу:

- від 31.01.2013 про приймання-передачі природного газу у січні 2013 на суму 59 124 грн. 78 коп. з ПДВ (а.с. 25);

- від 28.02.2013 про приймання-передачі природного газу у лютому 2013 на суму 49 236 грн. 38 коп. з ПДВ (а.с. 26);

- від 31.03.2013 про приймання-передачі природного газу у березні 2013 на суму 45 207 грн. 98 коп. з ПДВ (а.с. 27);

- від 30.04.2013 про приймання-передачі природного газу у квітні 2013 на суму 19 446 грн. 86 коп. з ПДВ (а.с. 28);

- від 31.10.2013 про приймання-передачі природного газу у жовтні 2013 на суму 19 363 грн. 06 коп. з ПДВ (а.с. 29);

- від 30.11.2013 про приймання-передачі природного газу у листопаді 2013 на суму 33 236 грн. 66 коп. з ПДВ (а.с. 30);

- від 24.01.2014 про приймання-передачі природного газу у грудні 2013 на суму 56 249 грн. 77 коп. з ПДВ (а.с. 31).

Відповідач за отриманий природний газ своєчасно не розрахувався, допустивши порушення умов договору в частині термінів оплати за поставлений природний газ, у звязку із чим позивач був змушений звернутися до господарського суду за захистом свої прав.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2014 по справі № 904/6498/14 (суддя Ліпинський О.В.) позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" до Підприємства об'єднання громадян ОСОБА_3 учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих про стягнення заборгованості за спожитий протягом січня 2013 року - грудня 2013 року природний газ за договором купівлі-продажу природного газу № 13/2368 ТЕ-5 від 28.12.2012 задоволено частково. Стягнуто з Підприємства об'єднання громадян ОСОБА_1 учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" 85 349 грн. 48 коп. основного боргу, 9 190 грн. 70 коп. пені, 11 321 грн. 91 коп. інфляційних втрат, 2 175 грн. 08 коп. три проценти річних. Розстрочено виконання рішення суду наступним чином: 18 006 грн. 20 коп. до 30 листопада 2014 року; 18 006 грн. 20 коп. до 31 грудня 2014 року; 18 006 грн. 20 коп. до 31 січня 2015 року; 18 006 грн. 20 коп. до 28 лютого 2015 року; 18 006 грн. 20 коп. до 31 березня 2015 року; 18 006 грн. 20 коп. до 30 квітня 2015 року.

Розрахунки між сторонами за поставлений у період з січня 2013 року по грудень 2013 року природний газ підтверджуються кінцевим сальдо по підприємству відповідача, довідкою по операціях із підприємством відповідача тощо (а.с. 32, 33).

За умовами п. 9.3. договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

На підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував та вимагає стягнути з відповідача суму 35 409 грн. 31 коп., на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляції за загальний період з липня 2014 по березень 2015 та суму 1 694 грн. 26 коп. 3% річних за загальний період з 12.08.2014 по 29.04.2015, розрахованих за кожним актом окремо.

На час розгляду справи доказів сплати заборгованості відповідачем не надано.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору купівлі-продажу природного газу, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст. ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності із ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 509, ст. ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

За приписами ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Водночас, господарським судом враховано, що Підприємство об'єднання громадян ОСОБА_1 учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих здійснює діяльність з виробництва теплової енергії згідно ліцензії серії АД № 037009, виданої на підставі рішення Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 17.05.2012 № 64-теп.

Згідно із довідкою Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 15.03.2017 № 893/0/112-17, вказана ліцензія, що на час її видачі мала обмежений термін, продовжує діяти та є безстроковою відповідно до умов ч. 6 ст. 21 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності»

30.11.2016 набрав чинності Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (далі Закон), яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі ст. 2 Закону дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 1 ст. 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Так, відповідно до п. 14 Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

Водночас, ч. 3 ст. 7 Закону передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Виходячи зі змісту наведених норм матеріального закону, слід дійти висновку, що частина третя статті 7 Закону є нормою прямої дії, застосування приписів якої не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Аналогічні висновки щодо застосування відповідної норми права, викладені в постанові Верховного Суду по справі № 904/10736/16 від 15.02.2018 року.

З огляду на те, що предметом спору у даній справі є стягнення трьох процентів річних та втрат від інфляції, нарахованих у зв'язку з несвоєчасною оплатою відповідачем вартості поставленого природного газу, який використовувався виключно для виробництва теплової енергії, і така заборгованість погашена відповідачем до набрання чинності Законом України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, заявлені до стягнення нарахування підлягають списанню в силу приписів статті 7 названого Закону, а отже, у суду відсутні підстави для задоволення заявлених вимог.

Щодо поданої відповідачем заяви про застосування наслідків спливу позовної давності, господарський суд зазначає, що оскільки судом відмовлено в позові з підстав його необґрунтованості, підстави для застосування позовної давності у суду відсутні. До того ж, умовами п. 9.3 договору сторони встановили строк, протягом якого вони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, тривалістю у п'ять років.

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 15.08.2018