УХВАЛА

16 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 923/129/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.,

розглянувши матеріали касаційної скарги приватного підприємства "Чаплинське Агро"

на постанову Одеського апеляційного господарського суду у складі Ярош А.І. - головуючого, Богатир К.В., Таран С.В. від 11 червня 2018 року та рішення Господарського суду Херсонської області у складі Задорожної Н.О. від 02 березня 2018 року

за позовом заступника керівника Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області

до: 1. комунального підприємства "Колос", 2. приватного підприємства "Чаплинське Агро"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1. Асканія - Нова селищна рада Херсонської області, 2. Чаплинська районна рада Херсонської області

про визнання договору недійсним та вилучення земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Чаплинське Агро" 02 липня 2018 року звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11 червня 2018 року та рішення Господарського суду Херсонської області від 02 березня 2018 року у даній справі.

Перевіривши матеріали касаційної скарги на відповідність вимогам параграфу 1 глави 2 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) Суд зазначає таке.

За приписами частини 3 статті 290 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) касаційна скарга підписується особою, яка подає скаргу, або її представником. До касаційної скарги, поданої представником, додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження.

Поряд із цим, статтею 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Законом України № 1401-VIII від 02 червня 2016 року "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" Основний Закон України було доповнено новою статтею 131-2, відповідно до якої для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Положеннями цієї статті гарантовано незалежність адвокатури, встановлено, що засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом, закріплено виключне право адвокатів здійснювати представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

За приписами підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України представництво відповідно до пункту З частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом № 1401-VIII, здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI.

Статтею 19 Закону України № 5076-VI визначено широкий перелік видів адвокатської діяльності, серед яких: надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов'язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні тощо.

Частиною 1 статті 26 Закону України № 5076-VI закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, а саме: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною 4 статті 60 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ), яка є спеціальною статтею процесуального закону, повноваження адвоката, як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Виходячи з системного тлумачення частини 4 статті 60 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) та частин 1, 3 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Суд приходить до висновку, що у тексті довіреності обов'язково має бути зазначено, що її видано власне адвокату, а не фізичній особі. В іншому випадку, виникають сумніви щодо належного підтвердження представництва в суді касаційної інстанції саме адвокатом, а не фізичною особою. Наявність свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, не є належним доказом представництва клієнта саме у цій конкретній справі.

Касаційна скарга приватного підприємства "Чаплинське Агро" підписана ОСОБА_10, як представником підприємства за довіреністю від 23 червня 2018 року, що додана до матеріалів скарги.

Але з тексту доданої довіреності вбачається, що видана вона саме фізичним особам, зокрема і ОСОБА_10, а не адвокатам, що не може вважатися належним підтвердженням повноважень останнього для представництва приватного підприємства "Чаплинське Агро" в суді касаційної інстанції з огляду на наведені вище приписи частини 4 статті 60 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) та частин 1, 3 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про застосування до поданої приватним підприємством "Чаплинське Агро" касаційної скарги наслідків, передбачених наведеним вище пунктом 1 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) у вигляді її повернення.

За таких обставин, керуючись статтями 60, 234, 292, 314 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ), Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу приватного підприємства "Чаплинське Агро" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11 червня 2018 року та рішення Господарського суду Херсонської області від 02 березня 2018 року у справі № 923/129/17 разом з доданими матеріалами (в тому числі оригіналом квитанції № 43 від 27 червня 2018 року про сплату судового збору) повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Суховий В.Г.