ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2018 Справа № 917/678/18

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Приватного підприємства "Компанія "Надежда" (вул. Леніна, буд. 130, смт. Машівка, Машівський район, Полтавська область, 39400; вул. Соборності, буд.19, м.Полтава, 36020)

до Приватного підприємства "Полтаваархпроект" (вул. В.Чорновола, буд.2-б, м. Полтава, Полтавська область, 36003)

про стягнення 106985,00 грн.

без виклику представників сторін

встановив:

До Господарського суду Полтавської області надійшов позов Приватного підприємства "Компанія "Надежда" до Приватного підприємства "Полтаваархпроект" про стягнення 106985,00 грн. авансу сплаченого за договором № 286 від 21.08.2017р., а також 1762,00 грн. судових витрат.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивачем було здійснено попередню оплату за договором в сумі 106985,00 грн. за виконання робіт; строк дії договору сплив 31.12.2017р., відповідач роботи не виконав, отримані кошти позивачу не повернув.

Відповідач відзив на позов суду не надав.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У даній справі судом були вчинені такі процесуальні дії.

За ухвалою господарського суду від 14.06.2018р. було залишено позовну заяву без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки.

За ухвалою суду від 12.07.2018 року відкрито провадження у справі № 917/678/18, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини п'ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

Про відкриття провадження у справі позивач та відповідач повідомлені належним чином.

Ухвала про відкриття провадження у справі вручена позивачу, що підтверджується поштовими повідомленнями від 16.07.2018р.

Надіслана відповідачу ухвала суду від 12.07.2018 року про відкриття провадження у справі, надіслана відповідачу на адресу: вул. В.Чорновола, буд.2-б, м. Полтава, Полтавська область, 36003, повернулися до суду з відміткою поштового відділення про закінчення терміну зберігання.

За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.06.2018р. Приватного підприємства "Полтаваархпроект" зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На дату цього судового засідання ці дані не змінилися

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що у договорі № 286 від 21.08.2017р. зазначена така ж адреса відповідача - вул. В.Чорновола, буд.2-б, м. Полтава, Полтавська область, 36003. Іншої адреси відповідача матеріали справи не містять.

Отже, суд вчинив всі можливі дії для належного та своєчасного повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

Таким чином, відповідно до ч. 7 ст. 120, ст. 242 ГПК України ухвала суду від 12.07.2018р. вважається врученою відповідачу.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

13.07.2018р. суд розпочав розгляд справи по суті відповідно до ч.2 ст. 252 ГПК України.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між Приватним підприємством "Компанія "Надежда" (позивачем) та Приватного підприємства "Полтаваархпроект" (відповідачем) укладено договір № 286 від 21.08.2017р. (далі - Договір).

Згідно п. 1.1.Договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання робочого проекту Будівництво допоміжних приміщень відкритого басейну оздоровчої бази відпочинку Мыс доброй надежды по вул. Лісова, 1, в с. Глоди Диканського району, Полтавської області, згідно завдання на проектування та додатка № 2, який є невідємною частиною цього Договору.

За п. 1.3 Договору початком виконання робіт вважається: а) день оплати авансу; б) день отримання завдання на проектування та всіх вихідних даних, передбачених п.4.3 та додатками А, Б до ДБН А.2.2.-3-2014.

Згідно п.2.1. Договору вартість робіт по виконанню робочого проекту згідно цього Договору складає 213970,00 грн. без ПДВ.

Згідно п.2.2. Договору протягом 5-ти банківських днів після укладання Договору, замовник перераховує виконавцю аванс у розмірі 50% вартості - 106985,00 грн.

За п.4.1. Договору початок робіт - не пізніше 5-ти календарних днів після оплати авансу та одержання виконавцем завдання. Строк виконання робіт 3 місяці (п.4.2 Договору).

В додатку № 2 до договору сторони узгодили перелік розділів проекту, який виконує відповідач.

Згідно з п. 6.7 Договору він діє до 31.12.2017р. Тобто на даний час строк дії договору закінчився.

На виконання умов Договору позивач перерахував відповідачу попередню оплату в сумі 106985,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 4750 від 21.08.2017року на суму 53492,50 грн., № 7227 від 26.10.2017 року на суму 53492,50 грн.

Позивач у позові вказує, що відповідач не приступив до виконання робіт, чим порушив взяті на себе зобовязання за Договором. Зазначене стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду на підставі ст. 849 та ст.1212 ЦК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст.887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

За п. 3.1 Договору при завершенні робіт виконавець представляє замовнику проектну документацію згідно завдання на проектування, що оформлюється підписанням накладної та акту прийому-передачі.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів установлюються в договорі підряду.

У відповідності до 1.3. 2.2., 4.2 Договору відповідач зобов'язався не пізніше 5- ти календарних днів після оплати авансу розпочати роботи та виконати їх протягом 3 місяців.

Відповідно до ч.1, ч. 3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач у позові вказав, що відповідач визначені договором роботи не виконав та їх результат позивачу не передав.

Доказів належного виконання робіт відповідач суду не надав; про існування таких доказів суду не повідомив.

За ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Оскільки строк дії договору закінчився 31.12.2017р., відповідач визначених договором роботи не виконав, отже вимога позивача про повернення коштів попередньої оплати на підставі 849 ЦК є обґрунтованою.

Разом з тим, відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 238 ГПК України, суд не застосовує положення ст. 1212 Цивільного кодексу України, на які також посилався позивач у позові, оскільки правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобовязального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо вимоги повернути замовнику попередньо сплачені кошти у звязку з неналежним виконанням підрядником умов договору. Оскільки між сторонами у справі, було укладено договір про оплатне виконання робіт, а кошти, які просить стягнути отримано у якості оплати за роботи, які повинні бути виконані за договором, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставне збагачення. При цьому судом враховується правові позиції Верховного Суду України, викладені у постанові від 14.10.2014р. № 3-129гс14 у справі № 922/1136/13, у постанові від 02.09.2014р. № 3-64гс14 у справі № 910/1620/13, у постанові № 3-69гс12 від 22.01.2013 у справі № 5006/18/13/2012.

Проте, це не впливає на вирішення даної справи.

Як було встановлено судом, відповідач передбачені Договором роботи не виконав, одержані кошти в сумі 106985,00 грн. відповідач позивачеві не повернув.

Отже вимоги про стягнення 106985,00грн. є правомірними та підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що відповідачем були порушені права позивача за захистом яких мало місце звернення до суду; а аналіз наведених у позові аргументів та поданих позивачем доказів свідчить про наявність підстав для задоволення позову.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

Суд встановив, що при подачі даного позову позивачем сплачено 1762,00 грн. судового збору за платіжним дорученням № 4592 від 08.06.2018р.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Суд розяснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Полтаваархпроект" (вул. В.Чорновола, буд.2-б, м. Полтава, Полтавська область, 36003; ідентифікаційний код 33090625) на користь Приватного підприємства "Компанія "Надежда" (вул. Леніна, буд. 130, смт. Машівка, Машівський район, Полтавська область, 39400; ідентифікаційний код 22519085) 106985 грн. 00коп. повернення попередньої оплати, 1762 грн. 00 коп. - відшкодування витрат на сплату судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного судового рішення: 14.08.2018р.

Суддя Т. М. Безрук