ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" серпня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1300/18

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача не зявився,

від третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у підготовчому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройконсалтинг» до Громадської організації «Автостоянка «Промінь», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Одеська міська рада, про скасування запису про державну реєстрацію права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Стройконсалтинг звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Громадської організації „Автостоянка „Промінь про скасування запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 24550705 від 24.01.2018 р. про державну реєстрацію за відповідачем права власності на адміністративну будівлю для обслуговування автостоянки загальною площею 54,6 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Бочарова, 53, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, відповідачем самочинно були збудовані будівлі і споруди автостоянки на території орендованої Товариством земельної ділянки та незаконно розміщено автостоянку на вказаній ділянці. Так, позивач вказує, що жодного документу, який б підтверджував набуття ГО „Автостоянка „Промінь права власності на спірну адміністративну будівлю для обслуговування автостоянки, у відповідача немає, та на реєстрацію права власності подано не було. Наразі позивач зазначає, що під час реєстрації права власності відповідачем було подано недостовірні відомості на спірну будівлю, а також було порушено порядок реєстрації права власності на вказану будівлю, тому відповідний запис про реєстрацію права власності був внесений незаконно і безпідставно, у звязку з чим має бути скасований.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.07.2018 р. позовну заяву ТОВ „Стройконсалтинг прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1300/18 за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання з викликом учасників справи призначено на 25.07.2018 р. Також вказаною ухвалою суду до участі у справі залучено Одеську міську раду в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

24.07.2018 р. до господарського суду від відповідача електронною поштою надійшло клопотання про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву з урахуванням строку поштового відправлення стороні та відкладення судового засідання, оскільки ухвала суду про відкриття провадження у справі була отримана відповідачем лише 23.07.2018 р., тому відзив та відповідні докази станом на 25.07.2018 р. не можуть бути підготовлені та надані суду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.07.2018 р. у справі № 916/1300/18 підготовче засідання відкладено на 10.08.2018 р.

В підготовче засідання, призначене на 10.08.2018 р., відповідач не зявився з невідомих причин, не скористався наданим йому ст. 42 ГПК України правом на участь у судовому засіданні, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Так, у підготовчому судовому засіданні господарського суду 10 серпня 2018 року по справі № 916/1300/18 було протокольно оголошено перерву до 17 серпня 2018 року о 11 год. 15 хв., про що під розписку повідомлено представників позивача та третьої особи.

Наразі під час підготовчого провадження судом зясовано, що позивачем фактично оскаржується процедура реєстрації права власності на адміністративну будівлю загальною площею 54,6 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Бочарова, 53, при цьому будь-яких вимог щодо прав на вказане майно позивачем не заявлено. Так, заявлені позивачем вимоги фактично стосуються дій державного реєстратора КП „Реєстраційна служба Одеської області, що проводив державну реєстрацію права власності на вказане майно, але позивачем не заявлялось клопотань щодо залучення державного реєстратора КП „Реєстраційна служба Одеської області до участі у справі. На думку суду, для повного та обєктивного вирішення спору державний реєстратор КП „Реєстраційна служба Одеської області має виступати у даному спорі саме співвідповідачем, що може бути залучений судом згідно положень ст. 48 ГПК України виключно за клопотанням позивача.

Між тим предметну юрисдикцію господарського суду визначено в ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов'язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов'язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов'язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб'єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

При вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і спір господарськими слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: а) участь у спорі суб'єкта господарювання; б) наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; в) відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

У позовній заяві ТОВ «Стройконсалтинг» з посиланням на приписи чинного законодавства стверджує про незаконність проведення державної реєстрації права власності на адміністративну будівлю загальною площею 54,6 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Бочарова, 53. При цьому зміст поданої до господарського суду позовної заяви, а також безпосередньо предмет заявленого позивачем позову дозволяє суду дійти висновку про відсутність вимог, що свідчать про наявність між позивачем та відповідачем саме спору про право щодо вказаної будівлі. При цьому обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування запису про право власності на будівлю за своєю правовою природою не є спором про відновлення майнових прав позивача, адже таке поновлення не пов'язане з виникненням або припиненням права на це майно, а є наслідком неправомірного, як вважає позивач, рішення державного реєстратора.

За приписами статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній установлюються законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень статті 3 цього ж Закону державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 та ч. 10 ст. 37 вказаного Закону рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав. Рішення Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду.

Наразі за приписами п.п. 13 ч. 1 ст. 20 ГПК України вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій можуть розглядатися господарським судом якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

В ч. 1 ст. 173 ГПК України визначено, що похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

З огляду на те, що заявлені позивачем вимоги є самостійними вимогами, а не похідними від спору про право щодо вказаної будівлі, оскільки такий спір в межах заявленого позову між сторонами відсутній, господарський суд вважає, що даний спір не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Натомість у даному випадку фактично наявний спір між юридичними особами, а також суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його дій та рішення про державну реєстрацію, тобто який відноситься до публічно-правового спору.

Згідно п.п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Оскільки спір у цій справі стосується виключно проведення державної реєстрації права власності, а не підстав набуття такого права, та не є спором про право, а тому підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства з огляду на те, що виник внаслідок виконання держреєстратором владних управлінських функцій та має публічно-правовий характер.

Частиною 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття провадження у справі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Таким чином, з огляду на викладені обставини та враховуючи наведені положення законодавства, господарський суд вважає за необхідне провадження у даній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройконсалтинг» до Громадської організації «Автостоянка «Промінь», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Одеська міська рада, про скасування запису про державну реєстрацію права власності закрити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 231,ст.ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 916/1300/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройконсалтинг» до Громадської організації «Автостоянка «Промінь», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Одеська міська рада, про скасування запису про державну реєстрацію права власності закрити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали підписано 17.08.2018 р.

Суддя В.С. Петров