ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 04/01/5026/1089/2011

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.

за участі секретаря судового засідання Корпусенка А.О.

за участю представників:

ПП "Під ключ" - Назаренко С.А. (довіреність від 21.08.2018)

ПрАТ "Завод будівельних виробів - 1" - Дейнеко П.В. (довіреність від 29.12.2017)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Завод будівельних виробів - 1"

на ухвалу господарського суду Черкаської області від 12.03.2018

(суддя - Хабазня Ю.А.)

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2018

(колегія суддів: Верховець А.А. - головуючий, Дикунська С.Я., Пантелієнко В.О.)

за заявою ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Носань Н.С. від 08.12.2017 № 02-03/463 про визнання недійсним договору поставки від 14.12.2012 № 14/12, укладеного між боржником та Приватним акціонерним товариством "Завод будівельних виробів - 1" та застосування наслідків недійсності правочину

у справі № 04/01/5026/1089/2011

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокол"

до Приватного підприємства "Під ключ"

про банкрутство, -

ВСТАНОВИВ:

1. В провадженні господарського суду Черкаської області перебуває справа №04/01/5026/1089/2011 про банкрутство Приватного підприємства "Під ключ".

2. Боржником у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Носань Н.С., подано в межах справи про банкрутство заяву від 08.12.2017 №02-03/463 з вимогами: визнати недійсним договір поставки від 14.12.2012 №14/12, укладений між приватним підприємством "Під ключ" та приватним акціонерним товариством "Завод будівельних виробів-1" (далі - договір №14/12); застосувати наслідки недійсності правочину і зобов'язати приватне акціонерне товариство "Завод будівельних виробів-1" повернути приватному підприємству "Під ключ" щебінь гранітний фракції 5х20 мм в кількості 17497,94 т та щебінь гранітний фракції 5х10 мм на загальну суму 2522388,08 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій прийнятих за наслідками розгляду позову

3. Ухвалою господарського суду Черкаської області від 12.03.2018, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2018, задоволено повністю заяву боржника у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Носань Н.С., від 08.12.2017 №02-03/463; визнано недійсним договір від 14.12.2012 №14/12, укладений між Приватним підприємством "Під ключ" та Приватним акціонерним товариством "Завод будівельних виробів-1" про поставку товару /щебеня гранітного/; вирішено стягнути з Приватного акціонерного товариства "Завод будівельних виробів-1" на користь Приватного підприємства "Під ключ" щебінь гранітний фракції 5х20 в кількості 17497,94т та щебінь гранітний фракції 5х10 в кількості 41,52т, разом вартістю 2522388,08 грн.

4. Зазначені рішення судів попередніх інстанцій мотивовані наступним:

4.1. Ухвалою суду від 23.05.2011 порушено провадження у справі про банкрутство боржника та накладено арешт на усе майно боржника.

4.2. 14.12.2012 за №14/12 боржник (ПП "Під ключ") та Приватне акціонерне товариство "Завод будівельних виробів-1" уклали договір поставки (договір №14/12, а.с.63-65 т.47), на виконання умов якого боржником було поставлено товар (щебінь гранітний фракції 5х20 в кількості 17497,94т та щебінь гранітний фракції 5х10 в кількості 41,52т) на суму 2522388,08 грн. (в тому числі ПДВ 420398 грн.), що підтверджується: податковою накладною № 1 від 14.12.2012 та видатковою накладною № РН-0062 від 14.12.2012 на суму 297975,17 грн.; податковою накладною № 7 від 27.12.2012 та видатковою накладною №РН-000065 від 27.12.2012 на суму 297975,17 грн.; податковою накладною №1 від 10.01.2013 та видатковою накладною №РН-0000001 від 10.01.2013 на суму 297975,17 грн.; податковою накладною №5 від 30.01.2013 та видатковою накладною №РН0000003 від 30.01.2013 на суму 337415,18 грн.; податковою накладною №1 від 06.02.2013 та видатковою накладною №РН-0000005 від 06.02.2013 на суму 297540,17 грн.; податковою накладною №10 від 28.02.2013 та видатковою накладною №РН-0000009 від 28.02.2013 на суму 297540,17 грн.; податковою накладною №16 від 30.04.2013 та видатковою накладною №РН-0000020 від 30.04.2013 на суму 6554,00 грн.; податковою накладною №3 від 21.06.2013 та видатковою накладною №РН-0000022 від 21.06.2013 на суму 76098,94 грн.; податковою накладною №6 від 30.06.2013 та видатковою накладною №РН-0000025 від 30.06.2013 на суму 96715,06 грн.; податковою накладною №1 від 08.07.2013 та видатковою накладною №РН-0000026 від 08.07.2013 на суму 16147,21 грн.; податковою накладною №2 від 08.07.2013 та видатковою накладною №РН-0000027 від 08.07.2013 на суму 14923,40 грн.; податковою накладною №8 від 18.07.2013 та видатковою накладною №РН-0000028 від 18.07.2013 на суму 15581,71 грн.; податковою накладною №10 від 23.07.2013 та видатковою накладною №РН-0000029 від 23.07.2013 на суму 10399,40 грн.; податковою накладною №13 від 29.07.2013 та видатковою накладною №РН-0000032 від 29.07.2013 на суму 20946,68 грн.; податковою накладною №9 від 28.08.2013 та видатковою накладною №РН-0000036 від 28.08.2013 на суму 8423,12 грн.; податковою накладною №10 від 28.08.2013 та видатковою накладною №РН-0000037 від 28.08.2013 на суму 89650,64 грн.; податковою накладною №13 від 30.08.2013 та видатковою накладною №РН-0000041 від 30.08.2013 на суму 100050,06 грн.; податковою накладною №1 від 16.09.2013 та видатковою накладною №РН-0000042 від 04.09.2013 на суму 90335,05 грн.; податковою накладною №4 від 19.09.2013 та видатковою накладною №РН-0000044 від 19.09.2013 на суму 88351,44 грн.; податковою накладною №8 від 30.09.2013 та видатковою накладною №РН-0000046 від 30.09.2013 на суму 61790,34 грн. (а.с.74-93 т.47).

4.3. Суд першої інстанції встановив, що згідно з п.7.1, п.7.2 договору №14/12 розрахунки за кожну партію товару здійснюються у безготівковому порядку на умовах післясплати. Покупець (ПрАТ "Завод будівельних виробів-1") здійснює оплату кожної поставленої партії товару протягом 30 календарних днів з моменту поставки відповідної партії товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (ПП "Під ключ"). Обов'язок покупця з оплати товару вважається виконаним належним чином з моменту зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

4.4. 01.03.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Стромат", Приватним підприємством "Під ключ" та Приватним акціонерним товариством "Завод будівельних виробів-1" укладено договір №2/03-ВВ про відступлення права вимоги, згідно з яким ПП "Під ключ" передало частину своїх вимог до ПрАТ "Завод будівельних виробів-1" за договором №14/12 на суму 1528880,86 грн. Вимоги були передані за поставкою, яка відбувалась у період з 14.12.2012 по 06.02.2013 за видатковими накладними №РН-0062 від 14.12.2012, №РН-000065 від 27.12.2012, №РН-0000001 від 10.01.2013, №РН0000003 від 30.01.2013, №РН-0000005 від 06.02.2013. Відповідно до п.2.1 договору №2/03-ВВ новий кредитор, ТОВ "БК "Стромат", за відступлення права вимоги зобов'язаний сплатити на користь первісного кредитора, ПП "Під ключ", грошові кошти в розмірі 1528880,86 грн. Однак, кошти у визначений п.2.2 договору строк 31.12.2013 на банківський рахунок ПП "Під ключ" (боржника) не надійшли.

4.5. Також суд першої інстанції встановив, що 22.04.2013 невстановлена особа викрала з автомобіля марки «Нісан», д.н.з. НОМЕР_1, який перебував по вул.Артема, 103, у м. Києві, документи ПП «Під ключ». За цим фактом було відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.357 КК України, що підтверджується повідомленням від 07.08.2013 про початок досудового розслідування.

4.6. 27.06.2013 між ТОВ "Будівельна компанія "Стромат" та ПП "Під ключ" було укладено угоду про залік взаємних вимог (а.с.6-7 т.37), згідно з якою сторони, "маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, керуючись вимогами Цивільного кодексу України, прийшли до згоди про зарахування таких взаємних однорідних вимог, що випливають "з договору на виконання підрядних робіт від 01.02.2013 №01/02/13, за яким ПП "Під ключ" є боржником, а ТОВ "Будівельна компанія "Стромат" є кредитором за виконані підрядні роботи всього у сумі 1754544,63 грн., та договору відступлення права вимоги від 01.03.2013 №2/03-ВВ, за яким ПП "Під ключ" є кредитором, а ТОВ "Будівельна компанія "Стромат" є боржником по виконанню грошових зобов'язань по сплаті на користь ПП "Під ключ" ціни права вимоги всього у сумі 1528880,86 грн. Розмір взаємних вимог, які погашаються за вищезазначеними договорами становить 1528880,86 грн. Згідно з п.3 вказаної угоди про залік зобов'язання ПП "Під ключ" перед ТОВ "Будівельна компанія "Стромат" в частині часткової сплати грошових коштів за виконані підрядні роботи за договором на виконання підрядних робіт від 01.02.2013 №01/02/13 всього у сумі 1528880,86 грн., вважаються виконаними. Зобов'язання ТОВ "Будівельна компанія "Стромат" перед ПП "Під ключ" в частині сплати на користь ПП "Під ключ" ціни права вимоги за договором відступлення права вимоги від 01.03.2013 №2/03-ВВ всього у сумі 1528880,86 грн., вважаються виконаними.

4.7. Ухвалою господарського суду Черкаської області від 28.02.2017 (залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 20.06.2017) визнано недійсним угоду про залік взаємних вимог від 27.06.2013, укладену між ТОВ "Будівельна компанія "Стромат" та ПП "Під ключ".

4.8. Ухвалою суду від 11.04.2017 визнано недійсним договір від 01.03.2013 №2/03-ВВ, укладений між ТОВ "Будівельна компанія "Стромат", ПП "Під ключ" та ПрАТ "Завод будівельних виробів-1" про уступку права вимоги на на суму 1528880,86 грн. користь ТОВ "Будівельна компанія "Стромат" за договором від 14.12.2012 №14/12.

4.9. Суди попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях зазначили, що в цілому за договором №14/12 товар поставлено суму 2522388,08 грн., за кожною окремою поставкою сума поставки складає 6554,00 - 337415,18 грн., рішення засновників на погодження поставки як за договором №14/12 в цілому так і за кожною окремою поставкою відсутні, директором перевищено свої повноваження при вчиненні дій з передачі щебеню (чим порушено ч.2 ст.203 Цивільного кодексу України).

4.10. Суд першої інстанції встановив, що згідно з балансами ПП "Під ключ": за 2012 рік балансова вартість активів підприємства становила 133823,9 тис. грн. (тобто 1% від цієї суми становить 1338239,00 грн.); за І півріччя 2013 року балансова вартість активів підприємства становила 139784,2 тис. грн. (тобто 1% від цієї суми становить 1397842,00 грн.).

4.11 Згідно з договором №14/12 товар передано на суму 2522388,08, яка є більшою ніж 1% від балансової вартості активів підприємства.

4.12. З наведених фактичних обставин справи суди попередніх інстанцій дійшли до висновку, що договір №14/12 укладено з порушенням абз.4 ч.13 ст.13 Закону-2343 (ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України).

4.13. У зв'язку з тим, що за наслідками розгляду заяви суди дійшли висновку про те, що договір №14/12 укладено з порушенням абз.4 ч.13 ст.13 Закону-2343 (ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України), в оскаржуваних судових рішеннях зазначено висновок про необхідність застосування наслідків недійсності правочину у вигляді повернення ПП "Під ключ" від ПрАТ "Завод будівельних виробів-1" гранітних фракціїй 5х20 в кількості 17497,94т та щебеню гранітний фракції 5х10 в кількості 41,52т, на загальну суму 2522388,08 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи яка подала касаційну скаргу

5. До Верховного Суду від ПрАТ "Завод будівельних виробів-1" (далі в тексті - Скаржник) надійшла касаційна скарга у якій Скаржник просить суд скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 12.03.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2018 і постановити нове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні заяви про визнання недійсним договору поставки № 14/12 від 14.12.2012.

6. В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваних рішень і прийняття нового рішення про відмову у задоволенні заяви про визнання недійсним договору поставки № 14/12 від 14.12.2012 Скаржник у касаційній скарзі наводить наступні доводи:

6.1. Суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки умовам договору чим неправильно застосували приписи ст. 237 ГПК України.

6.2. Суди попередніх інстанцій неправильно застосували приписи ст. 261 ЦК України, щодо визначення перебігу строку позовної давності.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

7. До Верховного Суду від арбітражного керуючого Носань Н.С. надійшов відзив на касаційну скаргу у якому ліквідатор просить суд залишити оскаржувані судові рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Позиція Верховного Суду

8. Ухвалою Верховного Суду від 20.07.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Завод будівельних виробів - 1" на ухвалу господарського суду Черкаської області від 12.03.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2018 у справі №04/01/5026/1089/2011; призначено до розгляду касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Завод будівельних виробів - 1" на 22 серпня 2018 року у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду; зупинено виконання ухвали господарського суду Черкаської області від 12.03.2018 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2018 у справі №04/01/5026/1089/2011 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

9. Заслухавши у відкритому судовому засіданні доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що слід відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржувані судові рішення слід залишити без змін виходячи з наступного.

10. Відповідно ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

11. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

12. Щодо доводу касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки умовам договору чим неправильно застосували приписи ст. 237 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

13. Суди попередніх інстанцій встановили, що на виконання договору від 14.12.2012 за №14/12 боржником (ПП "Під ключ") було поставлено товар (щебінь гранітний фракції 5х20 в кількості 17497,94т та щебінь гранітний фракції 5х10 в кількості 41,52т) на суму 2522388,08 грн. (в тому числі ПДВ 420398 грн.), що підтверджується відповідними податковими і видатковими накладними (а.с.74-93 т.47).

14. Зазначена фактична обставина свідчить про здійснення боржником, в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, поставки ПП "Завод будівельних виробів - 1" товару на загальну суму 2522388,08 грн. (в тому числі ПДВ 420398 грн.).

15. Згідно приписів ч. 13 ст. 13 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (редакція яка була чинна до 19.01.2013), керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна укладає угоди щодо розпорядження іншим майном боржника, балансова вартість якого складає понад один відсоток балансової вартості активів боржника.

16. Суди попередніх інстанцій встановили, що згідно з договором №14/12 товар передано на суму 2522388,08, яка є більшою ніж 1% від балансової вартості активів підприємства без погодженням з розпорядником майна боржника.

17. Також суд першої інстанції встановив, що ухвалою суду від 23.05.2011 порушено провадження у справі про банкрутство боржника та накладено арешт на усе майно боржника. Однак, всупереч накладеному ухвалою суду арешту на майно боржника його було передано ПрАТ "Завод будівельних виробів-1" чим порушено ч.1 ст.12 Закону-2343 (ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України).

18. Наведені фактичні обставини справи не спростовані Скаржником у касаційній скарзі.

19. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

20. Разом з тим, відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

21. З урахуванням того, що спірний правочин було укладено без погодженням з розпорядником майна боржника, а також враховуючи те, що відчуження майна боржника за спірним правочином відбувалося всупереч накладеному арешту на все майно боржника, відповідно до ухвали від 23.05.2011 у даній справі, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла до висновку про обґрунтованість позиції судів попередніх інстанцій про те, що договір поставки від 14.12.2012 №14/12 підлягає визнанню недійсним з підстав передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України.

22. Наведене спростовує довід касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки умовам договору чим неправильно застосували приписи ст. 237 ГПК України.

23. Щодо доводу касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували приписи ст. 261 ЦК України, щодо визначення перебігу строку позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

24. Відповідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

25. Згідно приписів ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

26. Положеннями ч. ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

27. Суди попередніх інстанцій встановили, що ПрАТ "Завод будівельних виробів-1" подав клопотання від 15.01.2018 №15/2 (а.с.124 т.47) про застосування строку позовної давності.

28. Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України, перебіг позовної давності зупиняється у разі відстрочення виконання зобов'язання (мораторій) на підставах, встановлених законом.

29. Колегія суддів суду касаційної інстанції з урахуванням фактичної обставини про те, що спірний правочин було укладено під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, а також з урахуванням приписів п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України та ч. 5 ст. 267 ЦК України, дійшла до висновку про вірність позиції судів попередніх інстанцій про те, що клопотання ПрАТ "Завод будівельних виробів-1" від 15.01.2018 №15/2 (а.с.124 т.47) про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає.

30. Наведене спростовує довід касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували приписи ст. 261 ЦК України, щодо визначення перебігу строку позовної давності.

31. Згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України, суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

32. Відповідно положень ст. 309 ГПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

33. Колегія суддів суду касаційної інстанції за наслідками касаційного перегляду ухвали господарського суду Черкаської області від 12.03.2018 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2018 дійшла до висновку що вказані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

34. За таких обставин касаційна скарга Приватного акціонерного товариства "Завод будівельних виробів - 1" підлягає залишенню без задоволення, а ухвала господарського суду Черкаської області від 12.03.2018 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2018 - залишенню без змін.

35. Оскільки за наслідками касаційного перегляду колегія суддів дійшла до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з залишенням оскаржуваних судових рішень без змін, судові витрати у вигляді судового збору за подання касаційної скарги покладаються на ПП "Завод будівельних виробів - 1".

36. Згідно приписів ч. 3 ст. 332 ГПК України, суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

37. Враховуючи те, що за наслідками касаційного перегляду колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла до висновку що ухвала господарського суду Черкаської області від 12.03.2018 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2018 у справі № 04/01/5026/1089/2011 прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права, зазначені судові рішення , у відповідності до приписів ч. 3 ст. 332 ГПК України, підлягають поновленню до виконання.

Керуючись ст.ст. 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Завод будівельних виробів - 1" на ухвалу господарського суду Черкаської області від 12.03.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2018 у справі № 04/01/5026/1089/2011 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Черкаської області від 12.03.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2018 у справі № 04/01/5026/1089/2011 залишити без змін.

3. Поновити виконання ухвали господарського суду Черкаської області від 12.03.2018, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2018, у справі № 04/01/5026/1089/2011.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

Н.Г. Ткаченко