РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.08.2018Справа № 910/8434/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яроменко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України»

про стягнення 52962 грн. 17 коп.

Представники учасників справи:

від позивача: Родіонова О.В.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27.06.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» про стягнення 52962 грн. 17 коп., з яких 49500 грн. 53 коп. основного боргу, 1664 грн. 82 коп. пені, 183 грн. 77 коп. 3% річних та 1613 грн. 04 коп. інфляційних втрат.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору № 51-27 від 27.05.2016 не сплатив позивачу орендну плату та не відшкодував витрати за спожиту електроенергію за період з серпня по грудень 2017 року, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 49500 грн. 53 коп. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 1664 грн. 82 коп., 3% річних у розмірі 183 грн. 77 коп. та інфляційні втрати у розмірі 1613 грн. 04 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2018 відкрито провадження у справі №910/8434/18, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи; судове засідання призначено на 25.07.2018, встановлено строки для подання сторонами заяв по суті справи.

У судовому засіданні 25.07.2018 судом було оголошено перерву до 13.08.2018.

Представник позивача у судовому засіданні 13.08.2018 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 13.08.2018 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується витягом з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштового відправлення, з якого вбачається, що 04.08.2018 поштове відправлення не було вручене під час доставки.

Підстав для відкладення розгляду справи та оголошення перерви, відповідно до ст.ст. 202, 216 Господарського процесуального кодексу України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У судовому засіданні 13.08.2018 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Дослідивши подані учасниками справи докази, заслухавши усні пояснення представника позивача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

27.05.2016 між Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» (орендар) укладено Договір № 51-27 оренди нерухомого майна товариства (технологічні приміщення), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар бере у строкове платне користування частину нежитлових приміщень, розташованих у місті Києва: - на 2 поверсі 3-поверхового будинку № 1 по вул. Н. Ужвій, загальною площею 2 кв.м. - технологічні приміщення для розміщення обладнання зв'язку; - на 2 поверсі 3-поверхового будинку №27-А по вул. райдужній, загальною площею 2 кв.м. - технологічні приміщення для розміщення обладнання зв'язку; - на 2 поверсі 4-поверхового будинку № 3 по вул. Вербицького, загальною площею 2 кв.м. - технологічні приміщення для розміщення обладнання зв'язку; на 1 поверсі 3-поверхового будинку № 18-А по вул. Островського, загальною площею 2 кв.м. - технологічні приміщення для розміщення обладнання зв'язку.

Згідно з п. 12.1 Договору № 51-27 від 27.05.2016 договір набирає чинності після підписання його сторонами і діє до 31.05.2017 включно, а в частині невиконаних на дату закінчення строку дії договору зобов'язань - до закінчення їх виконання. Сторони домовились, що згідно зі ст. 631 Цивільного кодексу України умови договору застосовуються до відносин, що виникли з 01.06.2016.

Додатковою угодою № 1 від 24.04.2017 сторони внесли до Договору № 51-27 від 27.05.2016 зазначивши, що строк дії договору - до 31.05.2018, але в будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань та проведення кінцевих розрахунків.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору № 51-27 від 27.05.2016, суд дійшов висновку, що даний договір за своєю правовою природою є договором оренди (найму).

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до п. 2.1 Договору № 51-27 від 27.05.2016 передача орендареві майна в користування здійснюється одночасно з підписанням повноваженими представниками сторін акта приймання-передачі майна.

Судом встановлено, що 01.06.2016 позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування об'єкти оренди за Договором № 51-27 від 27.05.2016, що підтверджується актом приймання-передачі майна, який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб позивача і відповідача (копія акту долучена позивачем до позовної заяви), де зазначено, що датою приймання-передачі майна є 01.06.2016.

Згідно з частиною 2 статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 3.1 Договору № 51-27 від 27.05.2016 орендна плата встановлюється орендодавцем за домовленістю сторін та становить 6 806 грн. 67 коп. за 8 кв.м. всієї орендованої площі без ПДВ.

Додатком № 3 до Договору № 51-27 від 27.05.2016 (Розрахунок вартості оренди майна та відшкодування електроенергії) сторони погодили, що місячний розмір орендної плати (без вартості електроенергії) становить 8 168 грн. 00 коп. (разом з ПДВ).

Судом встановлено, що за серпень 2017 року позивачем було нараховано відповідачу орендну плату у розмірі 6 806 грн. 67 коп. (без ПДВ), за вересень 2017 року - орендну плату у розмірі 6 806 грн. 67 коп. (без ПДВ), за жовтень 2017 року - орендну плату у розмірі 6 806 грн. 67 коп. (без ПДВ), за листопад 2017 року - орендну плату у розмірі 6 806 грн. 67 коп. (без ПДВ) та за грудень 2017 року - орендну плату у розмірі 6 806 грн. 67 коп. (без ПДВ), що разом становить 34 033 грн. 35 коп. (без ПДВ) (відповідно до рахунків на оплату та актів, копії яких долучені позивачем до позовної заяви).

Вказаний місячний розмір орендної плати відповідає розміру, погодженому сторонами у п. 3.1 Договору № 51-27 від 27.05.2016, з огляду на що визнається судом обґрунтованим.

Крім того, згідно з п. 3.3 Договору № 51-27 від 27.05.2016 витрати орендодавця, пов'язані з утриманням майна (у тому числі комунальні послуги, витрати на опалення, охорону тощо (крім витрат на електроенергію)), включені до орендної плати. Орендар додатково відшкодовує витрати на електроенергію. У випадку, якщо орендарем не укладено окремого договору з енергопостачальною організацією на споживання електричної енергії, додатково до орендної плати орендар відшкодовує орендодавцю витрати за використану електроенергію у порядку, визначеному Правилами користування електричною енергією. Відшкодування витрат здійснюється згідно з даними акту про надані послуги, в якому їх вартість визначається окремим рядком.

Таким чином, сторони погодили, що крім орендної плати, відповідач додатково відшкодовує позивачу вартість витрат на електроенергію згідно з актами про надані послуги.

Судом встановлено, що за серпень 2017 року відповідач повинен був відшкодувати позивачу вартість електроенергії у сумі 1 432 грн. 07 коп. (без ПДВ), за вересень 2017 року - вартість електроенергії у сумі 1 438 грн. 84 коп. (без ПДВ), за жовтень 2017 року - вартість електроенергії у сумі 1 449 грн. 33 коп. (без ПДВ), за листопад 2017 року - вартість електроенергії у сумі 1 441 грн. 49 коп. (без ПДВ), за грудень 2017 року - вартість електроенергії у сумі 1 453 грн. 36 коп. (без ПДВ), що разом становить 7 215 грн. 09 коп. (без ПДВ).

Вказаний розмір електроенергії, що підлягає відшкодуванню відповідачем, відображений у рахунках на оплату, виставлених позивачем відповідачу, та в актах надання послуг за спірний період (підписані та скріплені печатками юридичних осіб позивача і відповідача), копії яких долучені позивачем до позовної заяви.

При цьому, відповідачем під час розгляду справи не було надано будь-яких заперечень щодо вартості електроенергії, вказаної позивачем у відповідних рахунках та актах, та яка підлягає відшкодуванню відповідачем.

Відповідно до п. 3.2 Договору № 51-27 від 27.05.2016 оподаткування ПДВ здійснюється за ставкою, що діє на дату виникнення податкового зобов'язання.

Таким чином, за період з серпня по грудень 2017 року загальний розмір орендної плати та відшкодування вартості електроенергії становить 49 500 грн. 53 коп. (разом з ПДВ).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3.5 Договору № 51-27 від 27.05.2016 орендна плата (у з урахуванням вартості відшкодування витрат електроенергії) перераховується орендарем у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з рахунками, які виставляються орендодавцем не пізніше 3 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно з п. 3.6 Договору № 51-27 від 27.05.2016 щомісячна сума, яка підлягає оплаті, визначається у розмірі 100% орендної плати та вартості відшкодування витрат електроенергії за звітний місяць та збільшується (зменшується) на суму заборгованості (переплати) за фактично надані послуги попереднього місяця, яка утворилась на 1 число розрахункового місяця.

Таким чином, відповідач повинен був сплачувати орендну плату та відшкодовувати позивачу вартість електроенергії не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, тобто за серпень 2017 року - у строк по 20 вересня 2017 року включно, за вересень 2017 року - у строк по 20 жовтня 2017 включно, за жовтень 2017 року - у строк по 20 листопада 2017 року включно, за листопад 2017 року - у строк по 20 грудня 2017 включно, за грудень 2017 року - у строк по 22 січня 2018 року включно (з урахуванням положень ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України - якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день).

Доказів сплати позивачу грошових коштів у розмірі 49 500 грн. 53 коп. (орендна плата та відшкодування електричної енергії за період з серпня по грудень 2017 року) станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про наявність у відповідача заборгованості за Договором № 51-27 від 27.05.2016 у сумі 49 500 грн. 53 коп. (за вказаний період).

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» за Договором № 51-27 від 27.05.2016 у розмірі 49 500 грн. 53 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв'язку з чим позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» суми основного боргу у розмірі 49 500 грн. 53 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 1 664 грн. 82 коп. за загальний період нарахування з 21.09.2017 по 01.01.2018 (щодо кожного простроченого платежу окремо відповідно до розрахунку пені, долученого позивачем до позовної заяви).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 8.2 Договору № 51-27 від 27.05.2016 у разі порушення строків виконання грошових зобов'язань за цим договором орендар на вимогу орендодавця сплачує пеню від суми простроченого зобов'язання у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за весь час прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» пені у розмірі 1 664 грн. 82 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 183 грн. 77 коп. за загальний період нарахування з 21.09.2017 по 01.01.2018 (щодо кожного простроченого платежу окремо відповідно до розрахунку 3% річних, долученого позивачем до позовної заяви).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» 3% річних у розмірі 183 грн. 77 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 1 613 грн. 04 коп. за період з 21.09.2017 по 01.01.2018 (щодо кожного простроченого платежу окремо відповідно до розрахунку інфляційних втрат, долученого позивачем до позовної заяви).

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку в його необґрунтованості, у зв'язку з чим здійснив власний розрахунок, відповідно до якого розмір інфляційних втрат, що підлягає стягненню з відповідача, становить 597 грн. 60 коп.

Таким чином, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» інфляційних втрат у розмірі 1 613 грн. 04 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 597 грн. 60 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача з огляду на задоволення позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 178, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» (02094, м. Київ, вул. Червоногвардійська, буд. 27-А; ідентифікаційний код: 34726705) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 18; ідентифікаційний код: 21560766) суму основного боргу у розмірі 49 500 (сорок дев'ять тисяч п'ятсот) грн. 53 коп., пеню у розмірі 1 664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) грн. 82 коп., 3% річних у розмірі 183 (сто вісімдесят три) грн. 77 коп., інфляційні втрати у розмірі 597 (п'ятсот дев'яносто сім) грн. 60 коп. та судовий збір у розмірі 1 728 (одна тисяча сімсот двадцять вісім) грн. 22 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

5. Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Згідно з підпунктом 17.5 пункту 17 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 14.08.2018 року.

Суддя М.Є. Літвінова