ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року м. Черкаси

справа № 925/575/18

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Копистири В.М., в приміщенні суду у відкритому судовому засідання розглянув справу за позовом першого заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі ОСОБА_1 обласної державної адміністрації, м. Черкаси, бул. Шевченка, 185

до приватного підприємства «ІРІДА», м. Черкаси, бул. Шевченка, 200

третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Смілянська районна державна адміністрація, Черкаська область, м. Сміла, вул. Незалежності, 38

про зобовязання повернути земельну ділянку,

за участю повноважних представників сторін:

прокурор: Буджерак М.Р. прокурор відділу за посадою;

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю;

третя особа: не зявився.

Перший заступник керівника Смілянської місцевої прокуратури звернувся в господарський суд Черкаської області в інтересах держави в особі ОСОБА_1 обласної державної адміністрації з позовом до приватного підприємства «ІРІДА», за участю третьої особи на стороні позивача Смілянської районної державної адміністрації, в якому просить суд:

- зобов'язати приватне підприємство «ІРІДА» () повернути ОСОБА_1 обласній державній адміністрації () земельну ділянку (ставок) площею 7,4327 га в адміністративних межах Ташлицької сільської ради, яка була передана в користування відповідно до договору оренди від 22.12.2004р., шляхом підписання акту приймання-передачі;

- відшкодувати судові витрати.

У судовому засіданні:

Прокурор вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Доказів продовження використання земельної ділянки водного фонду чи повернення ділянки власнику не подав.

Представник позивача вимоги підтримав. Продовження договірних відносин з оренди ділянки водного фонду заперечив. Повернення земельної ділянки з оренди та підписання акту приймання-передачі заперечив.

Представник відповідача вимоги визнав повністю та пояснив, що у приватного підприємства нові власники, які викупили корпоративні права на підприємство, не знали про існування договору оренди землі водного фонду в межах Ташлицької сільської ради. Вони не зацікавлені в продовженні договірних відносин по оплатному використанню ділянки водного фонду і готові передати ставок власнику по акту приймання-передачі.

Третя особа, належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, участь своїх представників у судове засідання не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила. Ухвалу суду від 03.07.2018р. вручено уповноваженому представнику третьої особи 04.07.2018р., що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Суд вважає, що третя особа належним чином повідомлена про дату та час судового засідання.

Прокурор та позивач не змінили підставу чи предмет спору.

Сторони не пропонували вирішити спір в позасудовому порядку. Прокурор та учасники повідомили, що надали суду всі докази по справі.

Судом зясовано та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

22.12.2004р. між Смілянською районною державною адміністрацією в особі першого заступника голови райдержадміністрації ОСОБА_4 та приватним підприємством «ІРІДА» в особі директора ОСОБА_5 було укладено договір оренди землі (далі Договір а.с. 21-23).

За умовами Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 7,4327 га, в тому числі 7,4327 га земель водного фонду, зайнятих ставком (пункт 2 договору).

Відповідно до п. 8 Договору договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору, орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. В такому разі орендар повинен не пізніше ніж за 10 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 43 договору передбачено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір зареєстрований у Смілянському районному відділі ОСОБА_1 районної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель 06.01.2005р. вчинено запис за №03.

Відповідно до інформації ОСОБА_1 обласної державної адміністрації заяв про поновлення договору оренди від ПП «ІРІДА» до останньої від орендаря не надходило.

Строк дії договору закінчився 06.01.2015р. З цього часу орендар зобов'язаний повернути водойму орендодавцю за актом приймання-передачі.

Пунктом 21 договору передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому, порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Згідно листа Управління агропромислового розвитку ОСОБА_1 обласної державної адміністрації від 13.02.2018р. №02-21/302 «Щодо земельних ділянок водного фонду» ПП «ІРІДА» про надання в оренду або укладення додаткових угод про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки водного фонду не зверталося до ОСОБА_1 обласної державної адміністрації з питань оренди водних обєктів.

Наразі ПП «ІРІДА» продовжує використовувати земельну ділянку без належного документального оформлення.

Згідно з приписами ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Згідно п. 20 Договору, передача земельної ділянки здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації договору за актом її приймання-передачі.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 785 ЦК України передбачає, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно статей 526, 629 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та є обов'язковими для виконання сторонами.

Ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, відповідач використовує спірну земельну ділянку із земель водного фонду дотепер без достатніх правових підстав, чим порушує вимоги земельного законодавства.

Відповідно до пункту 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення

Стаття 16 ЦК України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст. 16 ЦК України, з-поміж інших, встановлює одним із способів захисту цивільних прав та інтересів - відновлення становища, яке існувало до порушення.

Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу.

Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

У статті 41 Конституції України закріплено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Стаття 14 Конституції України встановлює, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Таким чином, законність використання земельних ділянок водного фонду, безперечно становить інтерес держави.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №3-рп/99, із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Підставою представництва інтересів держави у судах є наявність порушеного або загрози порушень економічних, політичних і інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що виникають у відносинах між ними або державою.

У вказаному випадку, інтерес держави полягає у необхідності неухильного дотримання законності при використанні землі, як основного національного багатства, яке перебуває під особливою охороною держави, забезпечення раціонального використання та охорони земель.

Подання Смілянською місцевою прокуратурою позовної заяви обумовлено необхідністю відновлення та захисту порушених інтересів держави, які полягають у неухильному дотриманні принципу законності при використанні земель державної та комунальної власності.

Невиконання Відповідачем умов договору оренди щодо повернення майна після припинення дії вказаного договору, незаконне використання вказаної земельної ділянки водного фонду та отримання доходів від її використання порушує права держави в особі ОСОБА_1 обласної державної адміністрації як власника та розпорядника водної ділянки загальною площею 7,4327 га, що стало причиною звернення прокурора та позивача до суду для захисту порушеного права та інтересів держави.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення, з огляду на таке.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має грунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є субєктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Між сторонами виникли та до 06.01.2015 року існували договірні відносини оплатного використання земельної ділянки водного фонду державної власності на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 Цивільного кодексу України.

Між сторонами було укладено договір оренди землі від 22.12.2004р., за умовами якого передано в оренду земельну ділянку із земель водного фонду, яка знаходиться за межами населених пунктів в адміністративних межах Ташлицької сільської ради загальною площею 7,4327 га, нормативна грошова оцінка якої становить 16267 грн.

У звязку зі змінами в законодавстві земельні ділянки державної та комунальної власності з 01.01.2013 вважаються розмежованими.

Право розпорядження земельними ділянками водного фонду державної власності належить обласним державним адміністраціям за Законом, тому суд вважає, що субєктний склад учасників прокурором та позивачем визначений правильно.

Діяльність позивача ОСОБА_1 обласної державної адміністрації регламентована положеннями Конституції України (ст. 19), ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», «Про оренду землі», «Про аквакультуру», Водного, Земельного, Господарського, Цивільного кодексів України, іншими нормативними документами в частині регулювання земельних орендних відносин.

Приписи ст. 13 Конституції України визначають, що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль, в тому числі, за використанням та охороною земель, лісів, надр, води, атмосферного повітря, рослинного і тваринного світу та інших природних ресурсів;.

Органи виконавчої влади на місцях та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) (в редакції від 06.05.2012р.) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Порядок передачі земельних ділянок комунальної власності в оренду визначений ст. 124 ЗК України. Тому передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Статтею 134 ЗК України унормовано, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на них об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

За частиною четвертою вказаної статті 41 Конституції України, а також ст. 321 Цивільного кодексу України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право власності є непорушним.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 326 Цивільного кодексу України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.

Дія спірного договору оренди землі від 22.12.2004р. закінчилась 06.01.2015р.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об'єднує два випадки пролонгації (продовження дії) такого договору.

Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

В такому випадку Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності) та укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Тобто, відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Тому для застосування ч. 1 ст. 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів:

орендар належно виконує свої обов'язки за договором;

орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк;

до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди;

орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Крім того, ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Для поновлення договору оренди землі з підстави, передбаченої ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів:

орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди;

до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк;

до листа повідомлення орендар додав проект додаткової угоди;

орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди може бути оскаржені в суді.

Такої правової позиції дотримується Верховний суд України - у справі №6-2027цс15 (постанова від 13.04.2016р.), висновок якого щодо застосування норми права, викладений у його постанові, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з матеріалів справи, при проведенні перевірки та вивченні всіх зібраних документів прокуратурою встановлена відсутність підстав для поновлення договору оренди земельної ділянки водного фонду та відсутність юридично значимих дій орендаря для продовження договірних відносин з оплатного використання земельної ділянки державної власності. ПП «ІРІДА» не є належним орендарем вказаної вище земельної ділянки.

Підтвердженням цього є ненадходження орендної плати за користування ставком.

Згідно ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строку володіння та користування за плату.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельні ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

За таких обставин, договір оренди землі між ПП «ІРІДА» та Смілянською районною державною адміністрацією Черкаської області є припиненим на підставі ст. 31 Закону України «Про оренду землі» у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх потреб.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Разом з тим, цивільні права та обов'язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації договір набирає чинності, укладення якого в письмовій формі вже відбулося.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Частиною 2 статті 291 Господарського кодексу України передбачено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з частиною 4 статті 291 Господарського кодексу України правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Враховуючи викладене, дія вищевказаного договору оренди землі від закінчилась 06.01.2015р. і за згодою сторін не продовжувалась.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Отже, ПП «ІРІДА» повинно повернути земельну ділянку площею 7, 4327 га.

Згідно зі змінами, внесеними до ст.122 Земельного кодексу України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012р., який набрав чинності 01.01.2013р., повноваження щодо передачі земельних ділянок водного фонду державної власності за межами населених пунктів у власність або у користування для всіх потреб передані обласним державним адміністраціям.

Тобто, з 01.01.2013р. ОСОБА_1 обласна державна адміністрація є розпорядником земельної ділянки під ставком, а тому рішення щодо передачі в оренду або про продовження строку дії оренди приймається саме ОСОБА_1 обласною державною адміністрацією.

Отже, повернути земельну ділянку водного фонду ПП «ІРІДА» повинно саме ОСОБА_1 ОДА.

Однією з умов застосування віндикаційного позову - є відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, оскільки в такому разі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов'язально-правових способів.

На підставі ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахування нормального зносу або у стані, який було обумовлено в договорі.

Враховуючи викладене, у зв'язку з відсутністю у відповідача будь - яких правових підстав для користування спірною ділянкою із земель водного фонду за межами населеного пункту, захист права власності держави на землю може бути реалізований через зобовязальну дію повернення незаконно утримуваної земельної ділянки.

Відповідач у судовому засіданні визнав позов повністю та не надав доказів правомірності використання спірної ділянки з 06.01.2015р. та на момент прийняття рішення судом.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Позов належить задовольнити повністю. Суд враховує, що прокурор використав належний спосіб захисту та відновлення порушених прав держави.

Відповідно до приписів ст. 130 ГПК України при визнанні позовних вимог відповідачем з останнього стягується 50% судового збору на користь позивача (прокурора). Решта 50% сплаченого судового збору підлягають поверненню з державного бюджету позивачу (прокурору) за його мотивованою письмовою заявою. Тобто, з відповідача на користь прокурора належить стягнути 881 грн. судового збору. Поверненню прокурору підлягає 881 грн. судового збору з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Зобовязати приватне підприємство «ІРІДА», м. Черкаси, бульв. Шевченка, 200,

вчинити дію: повернути позивачу ОСОБА_1 обласній державній адміністрації, м. Черкаси, бульв. Шевченка, 185,

земельну ділянку водного фонду площею 7,4327 га, розташовану в адміністративних межах Ташлицької сільської ради, з підписанням акту приймання-передачі.

Стягнути з відповідача приватного підприємства «ІРІДА», м. Черкаси, бульв. Шевченка, 200, , номер рахунку в банку невідомий

на користь прокуратури Черкаської області, м. Черкаси, бульв. Шевченка, 286, , р/р 3751 в Державній казначейській службі України у м. Київ, МФО 820172

881 грн. судового збору.

Повернути прокуратурі Черкаської області, м. Черкаси, бульв. Шевченка, 286, , р/р 3751 в Державній казначейській службі України у м. Київ, МФО 820172

з Державного бюджету України судовий збір, сплачений по платіжному дорученню від 01 червня 2018 року №987 в сумі 881 грн. судового збору.

Оригінал платіжного доручення залишити в справі.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення.

Повне рішення складено 16.08.2018р.

Суддя Г.М. Скиба