ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

16.08.2018 р.

Справа № 910/10681/18

Суддя господарського суду міста Києва Зеленіна Н.І., розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу Державного підприємства "Зуївська експериментальна теплоелектроцентраль" за вимогою про стягнення з Державного підприємства "Енергоринок" 159783,56 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Зуївська експериментальна теплоелектроцентраль" звернулось до господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення Державного підприємства "Енергоринок" 159783,56грн., з яких 116298,27 грн. вимога за поставлену електроенергію, 43301,19 грн. 3% річних та 184,10 грн. судового збору за подання заяви про видачу наказу.

Вимоги обґрунтовані тим, що між заявником та Державного підприємства "Енергоринок" укладено Договір №28/01 від 17.03.1999 р.

Відповідно до статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У п. 3 ч. 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу. Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

При цьому, суд зазначає, що вимоги про стягнення 43301,19 грн. 3% річних, не відповідають вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України, оскільки така сума не встановлена прямими нормами Договору, і підлягає перевірці правильності та обґрунтованості нарахування.

Таким чином, суд відмовляє у видачі судового наказу за вимогами в цій частині.

Крім того, суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, невідповідність вимогам статті 148 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Далі, відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім’я (прізвище, ім’я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім’я (прізвище, ім’я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред’явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Державним підприємством "Зуївська експериментальна теплоелектроцентраль" заявлено вимоги, зокрема, про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства "Енергоринок" 116298,27 грн. боргу за поставлену електроенергію по Договору №28/01 від 17.03.1999 р.

Однак, до матеріалів заяви не надано ні Договору №28/01 від 17.03.1999 р., ні доказів постачання електричної енергії, ні доказів часткової оплати поставленої енергії.

За змістом п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказ.

За приписами ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва –

УХВАЛИВ:

Відмовити Державному підприємству "Зуївська експериментальна теплоелектроцентраль" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Державного підприємства "Енергоринок" 159783,56 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Суддя Н.І. Зеленіна