ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 7/101/09

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Левченко О.С.

на постанову Донецького апеляційного господарського суду

від 05.07.2017

у складі колегії суддів: Мартюхіної Н.О. (головуючого), Будко Н.В., Сгари Е.В.

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про видачу дубліката наказу від 08.05.2009

у справі № 7/101/09

за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Запорізької обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль"

до суб'єкта підприємницької діяльності - фізична особа Левченко О.С.

про стягнення 225 587,50 грн,-

ВСТАНОВИВ:

1. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.05.2017 у справі № 7/101/09, винесеною на підставі ст.ст. 119, 120 Господарського процесуального кодексу України, залишено без задоволення заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про видачу дубліката наказу, виданого на виконання рішення у справі № 7/101/09.

2. Не погодившись з ухвалою прийнятою судом першої інстанції, ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 30.05.2017 у справі № 7/101/09 та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву стягувача про видачу дублікату наказу № 7/101/09 від 08.05.2009.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції

3. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2017 у справі

№ 7/101/09 апеляційну скаргу ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 30.05.2017 року у справі № 7/101/09 - задоволено, ухвалу Господарського суду Запорізької області від 30.05.2017 року у справі № 7/101/09 - скасовано, прийняти нове рішення: Заяву

ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про видачу дублікату наказу Господарського суду Запорізької області від 08.05.2009 року у справі № 7/101/09 - задовольнити; зобов'язано Господарський суд Запорізької області видати дублікат наказу від 08.05.2009 року у справі № 7/101/09.

4. Обґрунтовуючи зазначену постанову суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

4.1. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 27.04.2009 у справі № 7/101/09 позовні вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" - в особі Запорізької обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" до Приватного підприємця Левченка О.С. задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 227 814,92 грн.

4.2. На виконання вищевказаного рішення Господарським судом Запорізької області видано наказ від 08.05.2009 № 7/101/09.

4.3. Судом апеляційної інстанції встановлено, що 04.06.2009 Бердянським міським Відділом ДВС ГТУЮ у Запорізькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 13494973 про стягнення заборгованості з Приватного підприємця Левченка О.С. на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", а 26.06.2012 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання на підставі п. 4. ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".

4.4. 24.11.2014 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" - в особі Запорізької обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" (від 04.11.2014 вих. №114-16-00/6-2971) про видачу дублікату наказу №7/101/09 від 08.05.2009, виданого на виконання рішення суду № 7/101/09 від 27.04.2009 року, в зв'язку з його втратою.

4.5. В обґрунтування вимог заяви стягувач вказав на те, що на примусовому виконанні у ВДВС Бердянського МУЮ перебувало виконавче провадження № 13494973 з примусового виконання наказу № 7/101/09 виданого Господарським судом Запорізької області 08.05.2009 року про стягнення з ПП Левченка О.С. на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" - в особі Запорізької обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором в сумі

227 814,92 грн. У зв'язку з тим, що стан виконавчого провадження був стягувачу не відомий, а суму боргу присудженого за рішенням суду з боржника не стягнуто, стягувач звернувся до ВДВС Бердянського МУЮ із запитом про хід виконавчого провадження, але як виявилося, що 26.06.2012 року виконавче провадження було завершено, про що винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, копія якої разом з оригіналом виконавчого документу було направлено на адресу стягувача простою кореспонденцією. Проте, на адресу ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" вищевказана постанова та виконавчий лист не надходили, у зв'язку з чим ці обставини свідчать про втрату виконавчого документу при пересиланні між ВДВС Бердянського МУЮ та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

4.6. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.12.2014 заяву ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" - в особі Запорізької обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" про видачу дублікату наказу, виданого на виконання рішення по справі № 7/101/09, залишено без задоволення.

4.7. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.04.2017 здійснено процесуальне правонаступництво позивача (первісного кредитора) -

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на його правонаступника - ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія".

4.8. Апеляційний суд встановив, що новим позивачем у справі та новим кредитором на стадії виконання судового рішення є - ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія".

4.9. Судом апеляційної інстанції також встановлено, що в результаті перевірки начальником Бердянського ВДВС Запорізького МУЮ законності винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.06.2012 №13494973, було скасовано вказану постанову та 16.02.2015 винесено постанову про відновлення виконавчого провадження №13494973, а 13.03.2015 за №7652 направлено повідомлення начальником Бердянського ВДВС Запорізького МУЮ до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", щоб банк-стягувач надіслав оригінал судового наказу від 08.05.2009 №7/101/09 до відділу виконання рішення суду, проте згідно відповіді банку-стягувача з'ясовано, що виконавчий документ та постанова про повернення виконавчого документа від 26.06.2009 не надходили до банку.

4.10. 26.05.2017 до господарського суду Запорізької області надійшла заява ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (від 11.05.2017 вих. № 27452) про видачу дублікату наказу від 08.05.2009, виданого на виконання рішення суду у справі № 7/101/09, яку обґрунтована обставинами втрати оригіналу судового наказу від 08.05.2009 № 7/101/09 під час пересилання поштової кореспонденції, у зв'язку із чим - адресат ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" не отримав відповідну постанову та оригінал судового наказу.

4.11. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.05.2017 у справі № 7/101/09 у задоволенні заяви ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (від 11.05.2017 вих. № 27452) про видачу дублікату наказу від 08.05.2009 відмовлено.

4.12. Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції, з посиланням на п. 4 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження", виходив із того, що заявником не доведено належними та допустимими доказами неможливості пред'явлення оригіналу судового наказу у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови про відновлення виконавчого провадження. На підставі встановлених обставин справи суд дійшов висновку про відсутність правових підстав вважати поважними причини пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання та його відновлення.

4.13. Водночас, суд апеляційної інстанції не погодився з висновком місцевого господарського суду про недоведеність неможливості своєчасного (в межах тримісячного строку) звернення заявника до органу ДВС з оригіналом виконавчого документу, оскільки п. 4 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" чітко встановлено, що відлік строку в який стягувач повинен звернутись до ВДВС починається з дня надходження відповідного виконавчого документу стягувачу, а матеріалами справи підтверджено, що ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" не мало такої можливості у зв'язку із ненадходженням та як наслідок відсутністю судового наказу, через його втрату під час повернення Бердянським МУЮ ВДВС у Запорізькій області

відповідно до листа від 29.09.2014 №41466. До того ж із наявних у справі документів чітко видно, що ДВС не заперечувало проти своєї вини та не надало інформації щодо інших причин втрати оригіналу наказу.

4.14. Також, суд апеляційної інстанції зазначив, що місцевий господарський суд відмовляючи у задоволенні заяви про видачу дублікату наказу, та встановивши, що оригінал наказу стягувачу не повертався, оскільки під час поштового пересилання був втрачений, дійшов взаємосуперечливих висновків про відмову у відновленні пропущеного строку для його пред'явлення, оскільки системний аналіз приписів ч. 4 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" свідчить про те, що початок відліку тримісячного строку для пред'явлення наказу починається саме з моменту (дня) надходження відповідної постанови адресату (стягувачу), а не з моменту винесення постанови про відновлення виконавчого провадження чи направлення його органом ДВС на адресу стягувача.

4.15. Також, апеляційний суд наголосив на тому, що в матеріалах справи відсутні докази сплати боржником присудженої за даним наказом суми стягненої заборгованості за кредитним договором, а рішення суду фактично є невиконаним більше восьми років.

4.16. Суд апеляційної інстанції, встановивши, що пересилання кореспонденції на адресу стягувача здійснювалося виконавчою службою за супровідним листом від 05.07.2012 вих. №24005 простою кореспонденцію без опису вкладення, який на час розгляду справи так і не надійшов на адресу первісного стягувача ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", що свідчить про неможливість його подання у відповідності до вимог п. 4 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" в межах встановленого тримісячного строку, визнав підставними посилання ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про втрату оригіналу наказу Бердянським МВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області та обґрунтованими вимоги про наявність правових підстав та необхідність у видачі дубліката цього наказу.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

5. 14.11.2017 Фізичною особою - підприємцем Левченко О.С. до Вищого господарського суд України через Донецький апеляційний господарський суд подано касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2017 у справі № 7/101/09, підтвердженням чого є відбиток вхідного штампу Донецького апеляційного господарського суду на першому аркуші касаційної скарги.

6. 03.01.2018, на підставі частини 5 статті 31 та підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, справа № 7/101/09 Господарського суду Запорізької області разом з вказаною касаційною скаргою фізичної особи - підприємця Левченко О.С. передана до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

7. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, заяви) між суддями від 09.02.2018 для розгляду справи № 7/101/09 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді -

Жукова С.В.

8. Ухвалою Верховного Суду від 28.03.2018 Фізичній особі-підприємцю Левченко О.С. поновлено строк на касаційне оскарження постанови Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2017 у справі № 7/101/09; відкрито касаційне провадження у справі № 7/101/09 Господарського суду Запорізької області за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця Левченко О.С. на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2017; розгляд касаційної скарги призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

9. Не погоджуючись з прийнятою постановою суду апеляційної інстанції, Фізичною особою - підприємцем Левченко О.С. подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про залишення в силі ухвали Господарського суду Запорізької області від 30.05.2017 у справі № 7/101/09.

10. Підставами для скасування оскаржуваного судового рішення заявник касаційної скарги зазначає порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування обставин справи.

11. 18.04.2018 ФОП Левченко О.С. подано пояснення до касаційної скарги, в яких скаржник зазначає про те, що є всі підстави для скасування постанови Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2017 у справі № 7/101/09 та закриття провадження у справі.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

12. Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Позиція Верховного Суду

13. Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

14. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

15. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

16. Відповідно ст. 124 Конституції України, ст. 115 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

17. Статтею 116 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) встановлено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого наказу, який є виконавчим документом.

18. Положеннями ст. 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено. Заява про відновлення пропущеного строку подається до господарського суду, який прийняв судове рішення. Заява розглядається у засіданні господарського суду, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач і боржник.

19. Згідно зі статтею 21 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на 08.05.2009 року на дату видачі наказу), виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років.

20. Пунктом 4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 04.11.2010 №2677-VI "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)" встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

21. Судом апеляційної інстанції зазначено, що оскільки строк пред'явлення наказу від 08.05.2009 року у справі №7/101/09 встановлений до 08.05.2012 року, а

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" своєчасно пред'явлено наказ до виконання, у зв'язку із чим Бердянським міським Відділом ДВС ГТУЮ у Запорізькій області було прийнято постанову від 04.06.2009 про відкриття виконавчого провадження даний строк не пропущений, а тому відсутні підстави для його відновлення.

22. У разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання (ч. 1 статті 120 Господарського процесуального кодексу України).

23. Задовольняючи заяву ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про видачу дубліката наказу, суд апеляційної інстанції виходив з приписів ст. 120 Господарського процесуального кодексу України та з встановлених судом фактичних обставин, які свідчать про втрату ВДВС цього наказу, зокрема, довідка від 11.05.2017 №27463 (а.с.141) як нового стягувача так і лист від 23.03.2015 №114-16-0-00-6/587 попереднього стягувача, лист від 29.09.2014 №41466 ВДВС (а.с. 65).

24. Водночас, суд апеляційної інстанції не погодився з висновком місцевого господарського суду про недоведеність неможливості своєчасного (в межах тримісячного строку) звернення заявника до органу ДВС з оригіналом виконавчого документу, оскільки п. 4 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" чітко встановлено, що відлік строку в який стягував повинен звернутись до ВДВС починається з дня надходження відповідного виконавчого документу стягувачу, а матеріалами справи підтверджено, що ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" не мало такої можливості у зв'язку із ненадходженням та як наслідок відсутністю судового наказу, через його втрату під час повернення Бердянським МУЮ ВДВС у Запорізькій області відповідно до листа №41466 від 29.09.2014 року. До того ж із наявних у справі документів чітко видно, що ДВС не заперечує проти своєї вини та не надає інформації щодо інших причин втрати оригіналу наказу.

25. На переконання колегії апеляційної інстанції, місцевий господарський суд відмовляючи у задоволенні заяви про видачу дублікату наказу, встановивши, що оригінал наказу стягувачу не повертався, оскільки під час поштового пересилання був втрачений, дійшов взаємосуперечливих висновків про відмову у відновленні пропущеного строку для його пред'явлення, оскільки системний аналіз приписів

ч. 4 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" свідчить про те, що початок відліку тримісячного строку для пред'явлення наказу починається саме з моменту (дня) надходження відповідної постанови адресату (стягувачу), а не з моменту винесення постанови про відновлення виконавчого провадження чи направлення його органом ДВС на адресу стягувача.

26. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

27. Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Тривале невиконання рішення без вагомих на те мотивів, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому, таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

28. Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції, в матеріалах справи відсутні докази сплати боржником за відповідним наказом суми стягненої заборгованості за кредитним договором, відтак, рішення суду фактично не виконувалося більше восьми років.

29. Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що відмова в даному випадку суду першої інтсанції у видачі дублікату наказу стягувачу, який був фактично обмежений у задоволенні своїх майнових вимог присуджених за рішенням суду, яке відбулось на його користь і набрало законної сили, при відсутності об'єктивних обставин, що унеможливлюють таке виконання рішення суду не з його вини, не відповідає правовій природі принципу права на судовий захист, яке відповідно до положень Конституції України та практики Європейського суду з прав людини не може бути обмежене.

30. Отже, враховуючи викладене, суд апеляційного інстанції дійшов правомірного висновку, про те, що ухвала господарського суду Запорізької області від 30.05.2017 року не ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи, є необґрунтованою, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, а заява ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про видачу дублікату наказу від 08.05.2009 року підлягає задоволенню.

31. Щодо доводу касаційної скарги про те, що скаржник не отримував ані ухвали суду першої інстанції, ані ухвал та постанов Донецького апеляційного господарського суду, в матеріалах справі відсутні будь-які докази сповіщення та повідомлення ФОП Левченко про час та місце засідання суду щодо розгляду Донецьким апеляційним господарським судом апеляційної скарги позивача щодо відмови у видачі дублікату виконавчого листа, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України, (в редакції, чинній до 15.12.2017) визначено, що ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином. Відтак, колегія суддів відхиляє вказаний довід касаційної скарги, оскільки він є необгрунтованим та спростовується матеріалами справи, зокрема: завіреними копіями Кредитного договору від 11.10.2005 № 010/02-11/810-70 та Додаткової угоди №1 до Кредитного договору від 20.11.2006; копією паспорту, в якому зазначено місце прописки відповідача; копією свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи Левченка О.С, в яких адресою місцезнаходження відповідача є: 71108, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Кирилова, буд. 78/71, кв. 76; відмітками на поштових відправленнях, які поверталися до суду: "За истечением срока хранения", відправлених на вказану адресу.

32. Судом апеляційної інстанції було встановлено, що начальником Бердянського ВДВС Запорізького МУЮ було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження від 16.02.2015 №13494973, разом з тим, ні попередній ні новий стягувач не отримували оригінал наказу від 08.05.2009 № 7/101/09, відтак, колегія суддів не бере до уваги ухвалу Запорізького обласного господарського суду від 10.12.2014 у справі № 7/101/09 про відмову ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" у видачі дубліката судового наказу, що спростовує довід касаційної скарги щодо вказаної ухвали місцевого господарського суду.

33. Довід касаційної скарги про те, що заява про видачу дублікату наказу Господарського суду Запорізької в порушення вимог ст. 120 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2007) подана позивачем після закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання, спростовується фактичними обставинами, встановленими судом апеляційної інстанції та зводиться до їх переоцінки, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

34. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Росії", "Нєлюбін проти Росії"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

35. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

36. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

37. Таким чином, посилання та доводи скаржника не знайшли свого підтвердження, в якості підстави скасування ухвали суду апеляційної інстанції під час касаційного провадження.

38. Відповідно статті 309 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

39. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

40. Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам закону відповідає.

41. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

42. Вказані вимоги судом апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваної постанови були дотримані.

43. Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Левченко О.С. на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2017 у справі № 7/101/09 залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2017 у справі № 7/101/09 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Білоус

Судді С.В. Жуков

Н.Г. Ткаченко