ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2018 року м.Дніпро Справа № 904/10109/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Кузнецової І.Л.

секретар судового засідання: Дон О.Я.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №2-712д від 06.06.2018, адвокат;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №007.1Др-90-1217 від 01.12.2017, адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування", м. Полтава на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2018 року, ухвалене суддею Мельниченко І.Ф., повний текст якого складений 27.04.2018, у справі №904/10109/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", м. Київ в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування", м.Полтава

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 172 826,40 грн. за договором про транспортування природного газу,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області звернулось Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії - Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" про стягнення 172 826, 40 грн., що складають суму заборгованості за договором на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами № 1/15-П від 30.06.2015 року.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2018 року у справі №904/10109/17 (суддя Мельниченко І.Ф.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що положення пунктів 11.1 та 11.2 Договору № 3/15-НР є незалежними та самостійними один від одного, відтак, враховуючи що Додатковою угодою №2 від 30.11.2015 сторони виклали пункт 11.1 договору у новій редакції, зазначивши, що цей договір набирає чинності з дати підписання та поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.07.2015 та діє до 31.03.2016, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення, та беручи до уваги положення пункту 11.2 Договору й враховуючи відсутність зауважень щодо пролонгації договору, які б мали бути скеровані до Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" до 28.02.2016, Договір автоматично продовжив свою дію на наступний календарний рік, а саме до 31.12.2017.

Крім цього, скаржник не погоджується з посиланням господарського суду на постанову Верховного суду по справі № 917/1243/16, оскільки в межах саме спірного Договору № 1/15-П від 30.06.2015 наявне чинне судове рішення по справі № 917/1251/16, відповідно до якого стягнуто заборгованість за проміжок часу з 01.04.2016 по 01.07.2016. Таким чином, суд встановив, що спірний договір діяв після 31.03.2016, у звязку з чим вищезазначені обставини відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України не доказуються при розгляді іншої справи.

У додаткових поясненнях до апеляційної скарги Позивач зауважив, що доказами того, що Позивач вимушено надавав послуги, потребу в яких мало саме ТОВ "Дніпропетровськгаз збут", а останній відмовляється сплачувати грошові кошти за транспортування природнього газу, є отримані від ПАТ "Укртрансгаз" на виконання ухвали суду від 11.06.2018 зведені реєстри про фактичний обсяг розподілу природного газу по споживачах за проміжок часу з 01.07.2016 по 31.12.2016 у розрізі структурних підрозділів оператора газотранспортної системи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" у відзиві на апеляційну скаргу вважає, що судом першої інстанції були повно і всебічно встановлені та розглянуті обставини даної справи, досліджені надані сторонами докази та пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області без змін. Зазначає, що строк на який було продовжено договір закінчився 31.03.2016, і з 01.04.2016 договір припинив свою дію; посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду є законним і обґрунтованим з огляду на приписи ч.4 ст.236 ГПК України, у зв'язку з чим доводи апелянта, викладені в апеляційні скарзі є необґрунтованими.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.06.2018 (колегія суддів у складі: ОСОБА_3 (головуючий, доповідач), судді Дармін М.О., Антонік С.Г.) скаржнику поновлений строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування", м.Полтава на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2018 у справі №904/10109/17; судове засідання призначено на 25.06.2018 на 10:00 годину; витребувано у ПАТ "Укртрансгаз" докази - зведений реєстр про фактичний обсяг розподілу природного газу по споживачах за проміжок часу з 01.07.2016 по 31.12.2016 у розрізі структурних підрозділів оператора газотранспортної системи та/або структурних підрозділів газовидобувного підприємства, регіонів та категорій споживачів.

25.06.2018 року по справі оголошено перерву до 06.08.2018 року.

Ухвалою від 06.08.2018, на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2018, у зв'язку з перебуванням судді Антоніка С.Г. на лікарняному, справу № 904/10109/17 прийнято до провадження колегією суддів: Іванов О.Г. (головуючий, доповідача), ОСОБА_4, ОСОБА_5

06.08.2018 року по справі оголошено перерву до 21.08.2018 року.

У додаткових поясненнях Відповідач наголосив, що не закуповує газ у Позивача, тому, практично відносини з транспортування газу існують між Позивачем та НАК "Нафтогаз України" або іншим оптовим продавцем, що жодним чином не створює обов`язків для Відповідача.

Позивачем, в свою чергу, також надані додаткові пояснення, в яких останній зауважив, що між сторонами 01.07.2016 укладена технічна угода про умови приймання-передачі газу газорозподільною системою № 16/1, отже, наявність такої угоди підтверджує факт під`єднання внутрішньопромислових трубопроводів АТ "Укргазвидобування" до газорозподільних мереж Дніпропетровської області та, відповідно, отримання послуг з транспортування природного газу вказаними трубопроводами. Позивач зазначає, що вимушено надає послуги, потребу в яких має Відповідач, в свою чергу, останній відмовляється сплачувати грошові кошти за транспортування газу. На підтвердження вказаних обставин надає зведені реєстри, отримані від ПАТ "Укртрансгаз", щодо фактичного розподілу природного газу по споживачах.

В судовому засіданні 21.08.2018 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь головуючого судді та пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

30.06.2015 Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" в особі філії газопромислового управління Полтавагазвидобування, як Газотранспортним підприємством (Позивач у даній справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", як Замовником (Відповідач у даній справі) укладено договір на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами № 1/15-П (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. вказаного вище Договору, Газотранспортне підприємство зобов'язується надати Замовнику послуги з транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами природного газу Замовника до пунктів призначення - газорозподільних станцій (ГРС) для задоволення потреб промислових (компобутових) споживачів, а Замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбаченими умовами Договору.

Згідно п. 11.1. Договору, цей Договір набуває чинності з дати підписання та поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 липня 2015 року та діє до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Пунктом 3.2. Договору визначено, що Газотранспортне підприємство до восьмого числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Газотранспортного підприємства.

Відповідно до п. 3.3. Договору, Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути Газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акту наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Замовника, або надати у письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку.

У пункті 3.5. Договору, сторони погодили, що акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством.

30.09.2015 сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору № 1-15-П від 30.06.2015, якою сторони виклали пункт 5.1 Договору у новій редакції, зазначивши, що вартість послуг з транспортування 1000 куб. м. природного газу внутрішньопромисловими газопроводами Газотранспортного підприємства складає 136,70 грн., крім того ПДВ - 27,34 грн., всього з ПДВ - 164 грн. 04 коп.

30.11.2015 сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору № 1-15-П від 30.06.2015, якою сторони виклали пункт 1.2 Договору у наступній редакції: "Плановий обсяг транспортування природного газу замовника з 01.07.2015 по 31.03.2016 становить 1 034, 202 тис куб м".

Крім того, відповідно до п. 2 додаткової угоди №2 до договору № 1-15-П від 30.06.2015, цей договір набуває чинності з дати підписання та поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 липня 2015 року та діє до 31 березня 2016 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного виконання.

31.12.2015 сторонами укладено додаткову угоду №3 до Договору № 1-15-П від 30.06.2015, якою сторони виклали пункт 5.1 договору у новій редакції, зазначивши, що вартість послуг з транспортування 1000 куб. м. природного газу внутрішньопромисловими газопроводами складає 144,80 грн., крім того ПДВ - 28,96 грн., всього з ПДВ - 173 грн. 76 коп.

Згідно з п. 5.1. Договору, вартість послуг з транспортування 1000 куб. м природного газу внутрішньопромисловими газопроводами Газотранспортного підприємства складає 209, 50 грн., крім того ПДВ 20% - 41, 90 грн., всього з ПДВ 251, 40 грн.

Відповідно до п. 5.5. Договору, оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником в місці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок Газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Звертаючись із даним позовом, позивач посилається на те, що останній у період з липня 2016 по грудень 2016 надав відповідачу послуги з транспортування природного газу згідно умов спірного Договору на загальну суму 172 826, 40 грн. Проте, відповідач, в порушення норм чинного законодавства та укладеного між сторонами договору, акти наданих послуг не підписав, оплату за надані позивачем послуги з транспортування природного газу не здійснив, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 172 826, 40 грн., яку і просить стягнути позивач.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що договір №1-15-П від 30.06.2015, укладений між сторонами, припинив свою дію з 01.04.2016. Враховуючи припинення дії спірного договору, та, відповідно, відсутність у відповідача зобов'язань за даним договором з моменту припинення його дії, вимоги позивача про стягнення з відповідача 172 826, 40 грн. заборгованості за період з липня 2016 по грудень 2016 визнано необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 7 статті 180 Господарського кодексу України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

За змістом статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Положеннями статті 252 Цивільного кодексу України встановлено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до частини 1 статті 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Як встановлено вище, згідно п. 11.1. Договору, спірний Договір набуває чинності з дати підписання та поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 липня 2015 року та діє до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

В п. 11.2. Договору сторони встановили, що Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Отже, сторони договору передбачили дві альтернативні умови, що виключають застосування пункту 11.2. Договору та автоматичне поновлення зобов'язання на наступний календарний рік: 1) заявлено про припинення дії договору; 2) заявлено про перегляд його умов.

Як вбачається із матеріалів справи, за місяць до закінчення строку дії Договору, сторони додатковою угодою від №2 від 30.11.2015 до договору, змінили істотні умови спірного правочину і дійшли згоди про продовження договірних відносин до 31.03.2016, а не на весь 2016 рік.

Таким чином, вказане вище свідчить про те, що договір №1-15-П від 30.06.2015, укладений між ПАТ "Укргазвидобування" в особі філії газопромислового управління "Полтавагазвидобування" та ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" припинив свою дію з 01.04.2016.

З огляду на викладене та враховуючи припинення дії спірного договору, та, відповідно, відсутність у відповідача зобов'язань за договором №1-15-П від 30.06.2015 з моменту припинення його дії, господарський суд підставно вимоги позивача про стягнення з відповідача 172 826, 40 грн. заборгованості за період з липня 2016 по грудень 2016 визнав необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Вказана вище позиція узгоджується із висновками Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, яка викладена у постанові від 28.02.2018, при розгляді справи № 917/1243/16 з аналогічними сторонами та предметом спору за зустрічним позовом, які відповідно до ч. 4 ст.236 ГПК України підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З приводу доводів заявника апеляційної скарги про недоречність посилання на висновки Верховного суду, викладені у постанові від 28.02.2018, при розгляді справи №917/1243/16, та обовязковість відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставин, встановлених Вищим господарським судом, викладених у постанові від 29.05.2017 по справі № 917/2151/16, колегія суддів зазначає наступне.

30.06.2015 між позивачем і відповідачем укладалося декілька аналогічних договорів, які мають однакові істотні умови, зокрема і строк дії договору.

Так, 30.06.2015 між позивачем і відповідачем були укладені 3 договори:

- №1/15-П (який був предметом розгляду по справі № 917/2151/16 та є предметом розгляду по даній справі);

- №2/15-Б (який був предметом розгляду по справі № 917/2152/16);

- №3/15-НР (який був предметом розгляду по справі №917/1243/16).

З приводу строку дії договору №3/15-НР від 30.06.2015 Верховний Суд у своїй постанові від 28.02.2018 по справі №917/1243/16 прийшов до наступних висновків:

"22. Колегія суддів касаційного господарського суду погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про те, що договір №3/15-НР від 30.06.2015р., укладений між ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" та ПАТ "Укргазвидобування2 в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" припинив свою дію з 01.04.2016".

В той же час, з постанови Вищого господарського суду від 29.05.2017 у справі №917/2151/16 вбачається, що суд касаційної інстанції зазначив лише про те, що місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що позивачем за первісним позовом не доведено наявність передбачених ст. 652 ЦК України умов, які могли бути підставою для розірвання договору; а також про те, що відповідач за зустрічним позовом (ТОВ "Дніпропетровськгаз збут"), отримавши надіслані позивачем за зустрічним позовом акти надання послуг, невмотивовано не підписав їх, тому підлягають задоволенню позовні вимоги за зустрічним позовом щодо стягнення з ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" на користь ПАТ "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" 3717,18 грн основного боргу, 221,91 грн пені та 20,46 грн 3% річних.

Отже, питання про продовження дії спірного договору №1/15-П з 01.04.2016 року судом взагалі не досліджувалось.

Натомість, по аналогічній справі і по аналогічному договору №3/15-НР Верховний Суд вказане питання дослідив і висловив свою позицію з цього приводу (постанова ВС від 28.02.2018 року по справі №917/1243/16).

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно відмовив Позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення з Відповідача заборгованості у сумі 172 826,40 грн. в звязку з чим апеляційна скарга Позивача є такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, навіть за умови дії спірного договору №1/15-П протягом липня грудня 2016 року, позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Пунктом 1.1. Договору від 30.06.2015 року №1/15-П визначено обов'язок Позивача надати Замовнику послуги з транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами природного газу Замовника до пунктів призначення - газорозподільних станцій (ГРС).

Відповідно до п. 2.4 договору №1/15-П газотранспортне підприємство забезпечує на виході з ГРС подачу зазначеної в Договорі кількості газу з підтриманням робочого тиску згідно з технічними характеристиками регулюючого обладнання ГРС за умови, серед іншого, надходження газу Замовника у внутрішньопромислові трубопроводи Газотранспорного підприємства в обсягах, зазначений у п. 2.1. договору.

Відтак, Газодобувне підприємство, за умовами договору, має надавати послугу з транспортування природного газу, який вже на момент надання цієї послуги має належати Замовнику, тобто ТОВ "Дніпропетровськгаз збут".

В той же час, Позивачем не надано жодних доказів того, що ним надавалися послуги з транспортування природного газу, який вже на момент надання цієї послуги належав саме ТОВ "Дніпропетровськгаз збут", а не іншим особам.

Так, до матеріалів справи не долучено доказів надходження газу ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" у внутрішньопромислові трубопроводи Позивача в обсягах, зазначених у позовній заяві:

- 14,786 тис. м. куб. у липні 2016 року;

- 21,731 тис. м. куб. у серпні 2016 року;

- 351,301 тис. м. куб. у вересні 2016 року;

- 153,526 тис. м. куб. у жовтні 2016 року;

- 186,991 тис. м. куб. у листопаді 2016 року;

- 141,041 тис. м. куб. у грудні 2016 року.

Більш того, пунктом 3 Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758 (надалі - Положення № 758) покладено обовязок господарського товариства, 100 відсотків акцій (паїв, часток) якого належать державі або іншому господарському товариству, єдиним акціонером якого є держава (ПАТ "Укргазвидобування"), продавати природний газ господарському товариству, єдиним акціонером якого є держава та яке має укладені договори купівлі-продажу природного газу з іноземними оптовими продавцями (Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України", та обовязок НАК "Нафтогаз України" придбавати такий природний газ для формування ресурсу природного газу для побутових споживачів, релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо- комерційної діяльності) та виробників теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії для релігійних організацій та надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (далі - виробники теплової енергії) в обсязі, за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 5-8 цього Положення.

Отже, позивачем не доведено, що ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" закуповує газ у ПАТ "Укргазвидобування" в особі Газопромислового управління "Полтавагазвидобування", а також те, шо під час транспортування природного газу власного видобутку внутрішньопромисловими трубопроводами від точки видобутку до пунктів приймання- передачі (ГРС) у газотранспортну систему чи газорозподільну мережу, власником цього газу є саме Відповідач.

У пункті 3.1. Договору сторонами встановлено, що послуги з транспортування газу оформлюються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами.

В той же час, якщо Замовник та/або його споживачі отримують газ з мережі газорозподільного підприємства, даними для складання актів наданих послуг є дані газорозподільного підприємства про обсяги протранспортованого ним газу Замовнику та/або його споживачам (п. 3.1.2. Договору).

У судовому засіданні представники сторін не заперечували того факту, що Відповідач отримує газ з мережі газорозподільного підприємства (ТОВ "Дніпропетровськгаз"), у звязку з чим порядок оформлення актів наданих послуг з транспортування природного газу врегульовано саме п. 3.1.2. Договору, та даними для складання актів наданих послуг мають бути дані ТОВ "Дніпропетровськгаз".

Отже, враховуючи п. 3.1.2 Договору підставою для складання актів фактично протранспортованих обсягів природного газу є дані Оператора ГРМ - ПАТ "Дніпропетровськгаз". В даному випадку, для належного підтвердження факту транспортування природного газу Відповідачу, зокрема, наприклад в липні 2016 року, повинен бути складений акт між Позивачем і ПАТ "Дніпропетровськгаз" про розподілення природного газу в кількості 14,786 тис.м3 на користь ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" на підставі договору від 30.06.2015 року №1/15-П, і такі акти повинні були бути і за наступні місяці.

В той же час, Позивачем не додано до позову жодних первинних документів, виданих ТОВ "Дніпропетровськгаз", які б підтверджували факт транспортування природного газу на користь ТОВ "Дніпропетровськгаз збут", на підставі яких Позивачем складено акти наданих послуг за період липня грудня 2016 року.

Позивачем лише надано складені в односторонньому порядку і не підписані з боку Відповідача акти фактично протранспортованих обсягів природного газу.

Але, жодних вказаних актів складених між Позивачем і ПАТ "Дніпропетровськгаз" матеріали справи не містять.

У звязку з чим, враховуючи те, що ПАТ "Дніпропетровськгаз" протягом 2016 року надавав послуги з розподілу природного газу не лише Відповідачу, а й іншим постачальникам, то Позивачем не доведено того факту, що природний газ, який внутрішньопромисловим трубопроводам Позивача транспортувався до ГРМ ПАТ "Дніпропетровськгаз", надходив саме на користь Відповідача, а не інших постачальників.

Отримані від ПАТ "Укртрансгаз" на виконання ухвали суду від 11.06.2018 зведені реєстри про фактичний обсяг розподілу природного газу по споживачах за проміжок часу з 01.07.2016 по 31.12.2016 у розрізі структурних підрозділів оператора газотранспортної системи, позовні вимоги не підтверджують та вищезазначені обставини не встановлюють, оскільки у зведених реєстрах споживачі природного газу не конкретизовані, а лише розділені за напрямками діяльності.

Колегія суддів не погоджується із запропонованим Позивачем алгоритмом розрахунку обєму наданих послуг Відповідачу, як різницею між загальним обсягом фактично протранспортованого природного газу за певний період та обсягом протранспортованого природного газу на користь інших постачальників, з якими позивачем підписані акти наданих послу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281, 282, 283 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування", м. Полтава - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2018 року у справі №904/10109/17 - залишити без змін.

Судові витрати Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 23.08.2018 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя І.Л. Кузнецова