Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/278/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Макарчук В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 14-187 від 24.11.2017

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 077.1-77-1217 від 01.12.17

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут"

про стягнення 70 845 423,07 грн.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" про стягнення 70845423,07 грн. заборгованості за договором № 16-413-Н купівлі - продажу природного газу, з яких: 9477705,62 грн. - 3% річних, 39562405,80 грн. - пеня, 21805311,65 грн. - інфляційні.

Ухвалою від 23.04.2018 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 22.05.2018.

В підготовчому засіданні від 22.05.2018 оголошено перерву до 12.06.2018.

В підготовчому засіданні від 12.06.2018 суд продовжив строки підготовчого засідання та оголосив перерву до 05.07.2018.

В підготовчому засіданні від 05.07.2018 оголошено перерву до 19.07.2018.

Ухвалою від 19.07.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 14.08.2018.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив .

Позовні вимоги мотивовані неналежним та несвоєчасним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" грошових зобов'язань за договором № 16-413-Н від 28.10.2016.

У відповіді на відзив (а.с.7-13 т.4) позивач зазначив, що підставою для звільнення від відповідальності за прострочення виконання договірних зобов'язань відповідач вважає неврахування позивачем умов п. 6.2 договору.Однак, відповідач не враховує п. 6.3 Договору, яким сторони погодили, що за наявності заборгованості за попередні періоди покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця.

Тому відповідач взяв на себе зобов'язання виконувати зобов'язання в частині оплати вартості використаного природного газу грошовими коштами, навіть у разі відсутності коштів на рахунках зі спеціальним режимом використання, шляхом перерахування будь-яких коштів, із будь-яких поточних рахунків відповідача.

Зазначає, що затверджений нормативним актом механізм розподілу коштів не впливає на договірні зобов'язання сторін в частині порядку та строків розрахунків між сторонами, а лише визначає механізм розподілу коштів, які вже знаходяться на спеціальних рахунках.

Таким чином, враховуючи приписи пункту 6.3 Договору, відповідач повинен нести відповідальність, визначену умовами договору, щодо сплати пені.

Позивач зазначає, що посилання відповідача, як на підставу для звільнення від відповідальності за несвоєчасно проведені розрахунки за отриманий газ, на механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, що визначений Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, що затверджений постановою КМУ від 11.01.2005 № 20, є невірним, оскільки в абзаці 8 пункту 6 Договору сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ не змінює строків та умов розрахунків за цим договором за виключенням випадків коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк.

Позивач зазначає, що відповідно до пункту 17 Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою KM України від 01.10.2015, № 758 постачання природного газу НАК "Нафтогаз України" виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації.

Постановою KM України від 29.04.2016 №357 "Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії" затверджено форму примірного договору.

Пункт 29 розділу «Порядок та умови проведення розрахунків» містить наступну умову: «Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Сторони погодили, що з урахуванням пункту 54 цього договору укладення договору про організацію розрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 p. N 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, не звільняє споживача від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором, включаючи обов'язок споживача сплатити на користь постачальника неустойку (штраф, пеню), платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

Вказує, що договір купівлі-продажу природного газу від 28.10.2016р. №16-413-Н, який є предметом спору, укладено на підставі Примірного договору, затвердженого постановою КМУ від 29.04.2016, № 357 "Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії" і містить аналогічну умову щодо впливу спільних протокольних рішень на порядок та умови проведення розрахунків.

Таким чином, вважає твердження відповідача, що відповідальність за прострочення виконання грошового зобов'язання, покладено на органи державної влади, не відповідає дійсності, оскільки KM України, затвердивши Примірний договір постановою від 29.04.2016р. №357, поклав цей обов'язок саме на відповідача. А відповідач, підписавши 26.10.2016р. договір №16-413-Н взяв на себе обов'язок виконати зобов'язання у строки та порядку визначеними цим договором.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві та письмових запереченнях (а.с. 1- 12 т.2).

Відповідач, в обґрунтування заперечень, зазначає, що розрахунки між сторонами за договором було здійснено виключно двома способами: шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок загального фонду Державного бюджету України та здійснення перерахунків сум коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання згідно з нормативами розподілу коштів, затверджених відповідними постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі- НКРЕКП).

На виконання Закону України "Про ринок природного газу" та Постанови КМ України від 30.09.2015 року №792 "Про вдосконалення порядку розрахунків за спожитий природний газ" ТОВ "Житомиргаз збут" відкрито поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від населення. Державою визначено спеціальний режим проведення взаєморозрахунків, що фактично усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматизованому перерахунку із спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача із визначеними нормативами.

Відповідач наголошує, що він може здійснити розрахунок перед позивачем за умовами договору лише через поточний рахунок із спеціальним режимом використання в межах коштів, передбачених нормативом перерахування коштів, затверджених НКРЕКП, при цьому відповідач самостійно не має можливості вплинути на проведення розрахунків за спожитий природний газ населенням, оскільки всі кошти, які потрапляли на рахунок товариства, уповноваженим банком самостійно розподіляються згідно затвердженого постановами НКРЕКП алгоритму та перераховуються на рахунок позивача.

Тому відповідач вважає, що ним дотримано умови договору, виконано зобов'язання з оплати в порядку, визначеному умовами договору та з дотриманням імперативних норм діючого законодавства, так як ТОВ "Житомиргаз збут" є суб'єктом ринку природного газу, діяльність якого підпорядкована відповідним спеціальним нормам законодавства, а саме: згідно постанови КМУ від 01.10.2015 № 758 та від 22.03.2017 № 187 включено до Переліку постачальників природного газу, на яке покладено спеціальні обов'язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям.

Також відповідач звертає увагу суду, що державою офіційно визнається неможливість підприємства ПЕК забезпечити вчасні розрахунки в частині надання пільг та субсидій населенню на відповідній території, тому держава запроваджує механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, що визначений Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, що затверджений Постановою КМ України від 11.01.2005 року №20. Вказаним, як зауважує відповідач, держава фактично змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладених договорів.

На думку відповідача, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами у цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, якою було прийнято норми ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", норми Закону про Державний бюджет на відповідний рік, в якому передбачено виділення субвенцій на фінансування пільг та субсидій, норми п. 11 ч. 1 ст. 20, п. 8. ч.1 ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", п. 5 ч. 1 ст. 12, п.5. ч. ст. 13, п. 5 ч. 1 ст. 14, п.5 ч.1 ст. 15, п. 7 ч. 1 ст. 16, ст. 20 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також низку інших законодавчих актів. На виконання таких актів прийнято Постанову Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20, спільний наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Міністерства фінансів України від 03.08.2015 року №493/688, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію.

Відповідач вважає, що незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами по договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються нормами адміністративного, зокрема, бюджетного законодавства.

Вказує, що на виконання постанови КМУ від 11.01.2005 № 20 за участю позивача та відповідача за період з 17.11.2016 по 31.12.2018 було укладено спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету.

При цьому, як наголошує відповідач, спільні протокольні рішення і платіжні доручення про перерахування ТОВ "Житомиргаз збут" позивачу отриманих по ланцюгу коштів у вигляді пільг та субсидій населенню здійснюються в межах договору, укладеного між сторонами і одночасно є процедурою погашення зобов'язань ТОВ "Житомиргаз збут" перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України" з остаточної оплати вартості поставленого газу у визначеному місяці в розмірі отриманих по спільному протокольному рішенні сум пільг і субсидій населенню.

Відповідач вважає, що виконання сторонами спільних протокольних рішень, а також положень Постанови КМУ №20 та Порядку, затвердженого наказом Міненерговугілля та Мінфіну №493/688, враховуючи зміст протокольних рішень і первинних документів, складених на його виконання, а також виконання умов договору засвідчує, що сторони фактично погодились, що оплата за договором проводиться шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільного протокольного рішення, а день проведення таких розрахунків був одночасно і днем погашення заборгованості за природний газ за договором.

Відтак, відповідач зазначає, що здійснення розрахунків за спільними протокольними рішеннями свідчить про зміну порядку і строків проведення розрахунків за отриманий природний газ відповідно до договору, тому для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат необхідно, щоб оплата за природний газ була здійснена поза межами строку, встановленого спільними протокольними рішеннями.

З урахуванням викладеного зазначає, що відповідач позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків, що в свою чергу свідчить про відсутність вини відповідача у прострочення платежів, а відтак виключає застосування до відповідача штрафних санкцій у вигляді пені.

З огляду на викладені обставини позовні вимоги вважає безпідставними та просить відмовити в задоволені позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

28.10.2016 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"(продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз Збут" (покупець, відповідач) укладено договір № 16-413-Н (а.с. 13-18 т.1).

За умовами п. 1.1. договору продавець зобов'язується передати покупцеві у 2016-2017 роках природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам (п. 1.2 договору).

У пункті 2.1 договору сторони погодили, що продавець передає покупцеві з 01.10.2016 по 31.10.2017 (включно) природний газ обсягом до 587000,000 тис. куб. метрів .

Відповідно до п. 3.2 договору, приймання-передача природного газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці купівлі-продажу, оформляється актом приймання-передачі.

За приписами п. 6.1. договору, оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 № 20 і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем, купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк.

Вартість фактично переданого природного газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі, коригуючих актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються покупцем продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-проодажу природного газу.

У разі не надання покупцем продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в абзаці четвертому цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Покупець зберігає за собою право надати акт звіряння розрахунків, передбачений в і абзаці четвертому цього пункту до закінчення 90 (дев'яностого) дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівля-продаж природного газу. При цьому, у випадку, якщо покупець надасть продавцеві, передбачений абзацом четвертим цього пункту, акт звіряння пізніше 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу, але до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу, то розрахунок за придбаний покупцем газ, в частині суми зазначеної в такому акті звіряння, буде здійснюватись в порядку, передбаченому абзацом третім цього пункту, але з такими особливостями. З дати надання продавцеві покупцем зазначеного вище акту звіряння, припиняється нарахування продавцем неустойки, 3% річних а також інфляційних збитків на суму, зазначену в такому акті звіряння, на період з дати надання акту звіряння продавцеві і до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за придбаний покупцем природний газ в частині, що підлягає оплаті за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20, має бути здійснений до закінчення 90 - денного строку і відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівля-продаж природного газу, за виключенням випадків , коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк.

Покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний природний газ за процедурою передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 № 20 і після спливу 90 денного строку, передбаченого абзацом 3 цього пункту.

Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 p. N 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк.

Пунктом 6.2 договору сторони передбачили, що оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП.

У пункті 6.3 договору передбачено, що за наявності заборгованості за попередні періоди покупець перераховує, кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця.

Відповідно до умов договору позивач, за актами прийому-передачі протягом жовтня 2016 року - березня 2017 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму ,17 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 31.10.2016 на суму 194922316,34 грн.; від 30.11.2016 на суму 298208280,02грн.; від 31.12.2016 на суму 350221416,94 грн., від 31.01.2017 на суму 417835125,10 грн.; від 28.02.2017 на суму 351372433,37 грн.; від 31.03.2017 на суму 252686926,40 грн.(а.с. 19- 24).

Розрахунки за отриманий природний газ проведені в повному обсязі в розмірі ,17 грн., що відображено в довідці про сальдо підприємства "Житомиргаз збут" за період з 01.10.2016 по 28.02.2018 та в довідці про операції ТОВ "Житомиргаз збут" за період з 01.10.2016 по 28.02.2018 (а.с 29, 30-33 т.1). Однак позивач вказує, що такі розрахунки були здійснені відповідачем з порушенням встановленого у п. 6.1 договору строку проведення розрахунків.

Протягом періоду постачання природного газу між ТОВ "Житомиргаз збут" (як постачальником природного газу) та УПСЗН Брусилівської РДА, УПСЗН Попільнянської РДА, УПСЗН Андрушівської РДА, УПСЗН Баранівської РДА , УПСЗН Бердичівської МР, УПСЗН Бердичівської РДА, УПСЗН Богунської р-ди м.Житомира, УПСЗН ОСОБА_1.-Волинської РДА, УПСЗН Ємільчинської РДА, УПСЗН Житомирської р-ди м.Житомира,УПСЗН Корольовської р-ди м.Житомира, УПСЗН Коростенської міської ради, УПСЗН Коростенської РДА, УПСЗН Лугинської РДА, УПСЗН Любарської РДА, УПСЗН виконкому Малинської міської ради, УПСЗН виконкому Малинської РДА, УПСЗН Народицької РДА, УПСЗН Новоград-Волинської міської ради , УПСЗН Новоград-Волинської РДА, УПСЗН Овруцької РДА, УПСЗН Олевської РДА, УПСЗН Пилинської РДА, УПСЗН Радомишльської РДА, УПСЗН Романівської РДА, УПСЗН Ружинської РДА, УПСЗН Черняхівської РДА, УПСЗН Чуднівської РДА, УПСЗН Андрушівської РДА,УПСЗН Баранівської РДА було підписано акти звірки розрахунків по пільгах, субсидіях та компенсаціях (а.с. 34-233 т.1).

Між позивачем, відповідачем та органами виконавчої влади було укладено ряд Спільних протокольних рішень (далі - СПР) про погашення заборгованості за договором № 16-413-Н від 28.10.2016, а саме: №2830 від 17.11.2016 на суму 50 000 000,00грн.(сплачено згідно платіжного доручення № 58 від 18.11.2016; №2829 від 17.11.2016 на суму 50 000 000,00 грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 57 від 18.11.2016); № 2831 від 17.11.2016 на суму 39 649 911,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 69 від 26.12.2016) ;№2828 від 17.11.2016на суму 50 000 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 70 від 26.12.2016); №405 від 19.01.2017 на суму 14 492 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 10 від 20.01.2017), №404 від 19.01.2017 на суму 30 000 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 9 від 20.01.2017), №403 від 19.01.2017 на суму 49 000 000,00 грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 8 від 20.01.2017); №402 від 19.01.2017 на суму 49 800 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 7 від 20.01.2017), №400 від 19.01.2017 на суму 49 900 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 5 від 20.01.2017); №399 від 19.01.2017 на суму 50 100 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 4 від 20.01.2017); №401 від 19.01.2017 на суму 50200000,00 грн. (сплачено згідно платіжного № 6 від 20.01.2017), №1346 від 21.02.2017 на суму 52 233 296,24грн (сплачено згідно платіжного доручення № 22 від 21.02.2017); №1344 від 21.02.2017 на суму 140000000,00 грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 20 від 21.02.2017), №1347 від 21.02.2017 на суму 5 000 000,00 грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 23 від 23.03.2017); №1677 від 16.03.2017 на суму 21385893,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 29 від 11.08.2017 ); №1343 від 21.02.2017 на суму 233218015,00 грн . (сплачено згідно платіжного доручення №18 в сумі 194185101,29грн., та № 19 від 21.08.2017 на суму 39032913,71 грн. ) №1676 від 16.03.2017 на суму 49900000,00грн, (сплачено згідно платіжного доручення № 28 від 21.08.2017); №1678 від 16.03.2017 на суму 50 100 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 30 від 11.09.2017); №1345 від 21.02.2017 на суму 86523621,00 грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 21 від 11.09.2017); №1680 від 16.03.2017 на суму 30000000,00 грн. (сплачено згідно платіжного № 32), №1679 від 16.03.2017 на суму 50 000 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 31 від 11.09.2017); №1681 від 16.03.2017 на суму 50 050 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 33 від 11.09.2017), №1682 від 16.03.2017 на суму 49 950 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 34 від 05.10.2017), №2355 від 20.04.2017 на суму 25 970 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 43 від 20.10.2017), №2350 від 20.04.2017 на суму 23 709 376,58грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 44 від 21.12.2017), №2353 від 20.04.2017 на суму 49 600 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 41 від 21.12.2017); №2351 від 20.04.2017 на суму 49 700 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 39 від 21.12.2017); № №2352 від 20.04.2017 на суму 49 800 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 40 від 21.12.2017) (а.с. 1-116 т.3).

Крім того у відповідності до Постанови № 256 від 04.03.2002 з позивачем були проведені розрахунки а сумі 49500000,00 грн. згідно платіжного доручення № 1 від 31.01.2018 (а.с. 117 т.3)

Згідно п. 7.1. договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

Приписами п. 7.2. договору визначено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі облікової Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від простроченого платежу за кожний день його прострочення.

Враховуючи несвоєчасну сплату відповідачем вартості поставленого газу позивач, на підставі п. 7.2 договору, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 39562405,80 грн. пені.

Крім того на підставі ст. 625 ЦК України, позивачем за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання заявлено до стягнення з відповідача 9477705,62 грн. 3% річних та 21805311,65 грн. інфляційних.

Згідно розрахунку (а.с. 25-28 т. 1) позивачем за зобовязаннями грудня 2016 року нараховано пеню в розмірі 11626,20 грн. за період з 26.01.2017 по 30.01.2017 та 3% річних на суму 2491,33 грн. за період з 26.01.207 по 30.01.2017

За зобовязаннями січня 2017 року нараховано пеню в розмірі 1049095,51 грн. на заборгованість без пільг/субсидій/ компенсацій, яка за даними позивача мала місце за період з 28.02.2017 по 27.04.2017; пеню в розмірі 10078922,16грн. на заборгованість по пільгам/субсидіям/компенсаціям, яка існувала в період з 04.05.2017 по 25.05.2017; 3% річних в розмірі 2625234,35 грн. за період з 28.02.2017 по 22.08.2017. Розрахунок 3% річних здійснено аналогічним способом, що й нарахування пені.

Інфляційні заявлено в загальній сумі 4229574,66 за березень 2017 року на заборгованість без пільг/субсидій/ компенсацій та червень-липень 2017 року на заборгованість по пільгам/субсидіям/компенсаціям, яка існувала на останній день місяця розрахункового періоду.

За зобовязаннями лютого 2017 року нараховано пеню в розмірі 540536,25 грн. за період з 28.03.2017 по 22.08. 2017 на заборгованість без пільг/субсидій/ компенсацій за період з 28.02.2017 по 27.04.2017; пеню в розмірі 12739805,85 грн. на заборгованість по пільгам/субсидіям/компенсаціям за період з 30.05.2017 по 08.10.2017; 3% річних в розмірі 3184101,31 грн. за період з 28.03.2017 по 08.10.2017. Розрахунок 3% річних здійснено аналогічним способом, що й нарахування пені.

Крім того, заявлено інфляційні на загальну суму 7145718,38 грн. за квітень 2017 року на заборгованість без пільг/субсидій/ компенсацій та за період з травня по вересень 2017 року на заборгованість по пільгам/субсидіям/компенсаціям, яка існувала на останній день місяця розрахункового періоду.

За зобовязаннями березня 2017 року нараховано пеню в розмірі 15142419,83 грн. за період з 30.06.2017 по 29.12.2017 на заборгованість по пільгам/субсидіям/ компенсаціям; 3% річних в розмірі 3665878,64 грн. за період з 30.06.2017 по 30.01.2018.

Інфляційні заявлено в розмірі 10430018,61 грн. за період з липня 2017 року по грудень 2017 року на суму заборгованості по пільгам/субсидіям/ компенсаціям, яка існувала на останній день місяця розрахункового періоду.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, надавши правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч.2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.10.2016р. між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 16-413-Н.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається з умов договору, природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.

Суд зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 р. N 758 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)" (яка була чинною на момент укладення між сторонами договору купівлі - продажу природного газу № 16-413-Н від 28.10.2016) згідно Додатку 1 на ТОВ "Житомиргаз збут", як на постачальника природного газу, покладено спеціальні обов'язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності).

Відповідно до п. 14 даної Постанови, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується відповідно до законодавства.

Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" (яка була чинною на час існування правовідносин між сторонами) , зокрема визначено, що споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкритий в установах уповноваженого банку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обовязки, та їх структурними підрозділами.

Для проведення розрахунків за спожитий природний газ постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обовязки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам на виконання спеціальних обовязків, покладених на таких продавців, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від споживачів. Уповноважені банки, що обслуговують поточні рахунки із спеціальним режимом використання, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання та порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №792 від 30 вересня 2015 року "Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ" (в редакції станом на момент виникнення правовідносин між сторонами), затверджено Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ та Порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ (далі - постанова КМУ №792).

У відповідності до Порядку постачальники природного газу, на яких покладено спеціальні обов'язки з постачання природного газу (далі - газопостачальні підприємства), та їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам для виконання їх спеціальних обов'язків (далі - оптові продавці), відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від споживачів, в порядку, визначеному Національним банком.

Газопостачальні підприємства і оптові продавці відкривають поточні рахунки із спеціальним режимом використання для виконання покладених на них спеціальних обов'язків щодо постачання та продажу природного газу. При цьому якщо для певної категорії (групи) споживачів встановлено ціни, які відрізняються від звичайних чи ринкових цін, газопостачальні підприємства і оптові продавці відкривають в установах уповноваженого банку окремі поточні рахунки із спеціальним режимом використання для кожної такої категорії (групи) споживачів.

Газопостачальні підприємства і оптові продавці обумовлюють у відповідному договорі про відкриття банківського рахунка право уповноваженого банку на договірне списання (перерахування) з поточних рахунків із спеціальним режимом використання коштів, що надходять за спожитий природний газ, без застосування платіжних вимог.

Уповноважений банк подає НКРЕКП перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання, відкритих газопостачальними підприємствами і оптовими продавцями.

Перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств і оптових продавців подається уповноваженим банком до НКРЕКП на затвердження та доводиться до відома Національного банку, підприємств поштового зв'язку, а також споживачів та інших учасників розрахунків шляхом опублікування в офіційному друкованому виданні Кабінету Міністрів України та розміщується на офіційному веб-сайті НКРЕКП.

Газопостачальні підприємства інформують протягом 10 робочих днів від дня відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання споживачів про відкриті в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання.

Газопостачальні підприємства укладають у двомісячний строк із споживачами нові договори (додаткові угоди) із зазначенням відповідного поточного рахунка із спеціальним режимом використання для зарахування коштів за спожитий природний газ виключно на такий рахунок.

Під час укладення договорів купівлі-продажу природного газу між газопостачальними підприємствами і оптовими продавцями, а також договорів постачання природного газу між газопостачальними підприємствами та споживачами визначаються умови щодо оплати за природний газ виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання.

У разі припинення (закінчення строку виконання) спеціальних обов'язків газопостачальних підприємств і оптових продавців газопостачальні підприємства і оптові продавці закривають поточні рахунки із спеціальним режимом використання у порядку, визначеному нормативно-правовими актами Національного банку. Про закриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання уповноважений банк у дводенний строк письмово повідомляє НКРЕКП.

Крім того постановою КМУ № 792 від 30.09.2015 затверджено порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ.

Відповідно до умов вказаного Порядку,цей Порядок визначає механізм проведення розрахунків за спожитий природний газ з постачальниками природного газу, на яких покладено спеціальні обов'язки з постачання природного газу (далі - газопостачальні підприємства), і оптовими продавцями природного газу, на яких покладено спеціальні обов'язки з продажу природного газу газопостачальним підприємствам для виконання їх спеціальних обов'язків (далі - оптові продавці).

Споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами.

У разі коли у платіжному дорученні/касовому документі реквізити рахунка за природний газ не відповідають реквізитам поточного рахунка із спеціальним режимом використання, відкритого газопостачальним підприємством, доведеного до відома банку (підприємства поштового зв'язку), що обслуговує споживача природного газу, обслуговуючий банк (підприємство поштового зв'язку) повертає такий документ платнику без виконання.

Установи уповноваженого банку згідно з умовами договору банківського рахунка здійснюють перерахування у повному обсязі коштів за спожитий природний газ з поточних рахунків із спеціальним режимом використання, відкритих структурними підрозділами газопостачальних підприємств, на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий газопостачальними підприємствами, двічі на день.

Кошти перераховуються з поточних рахунків із спеціальним режимом використання згідно з алгоритмом розподілу коштів, затвердженим НКРЕКП, виключно на:

1) поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптових продавців;

2) поточний рахунок оператора газотранспортної системи;

3) поточний рахунок оператора газорозподільної системи;

4) поточні рахунки газопостачальних підприємств.

Установи уповноваженого банку згідно з умовами договору банківського рахунка до 12 години операційного дня здійснюють розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів газопостачальних підприємств, споживачів, відповідно до затверджених НКРЕКП нормативів; перерахування коштів, розподілених згідно з нормативами їх перерахування, на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптових продавців, поточний рахунок оператора газотранспортної системи, поточний рахунок оператора газорозподільної системи, поточні рахунки газопостачальних підприємств.

Газопостачальні підприємства розраховують нормативи перерахування коштів відповідно до затвердженого НКРЕКП алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання (далі - алгоритм розподілу коштів), та подають їх щомісяця до 5 числа НКРЕКП для затвердження. Нормативи перерахування коштів доводяться НКРЕКП до відома уповноваженого банку не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку місяця, в якому застосовуватимуться такі нормативи.

У разі неподання газопостачальними підприємствами НКРЕКП розрахованих нормативів перерахування коштів в установлений пунктом 7 цього Порядку строк або подання їх було здійснене з порушенням вимог алгоритму розподілу коштів, розраховані газопостачальними підприємствами нормативи перерахування коштів не затверджуються.

У такому разі в установі уповноваженого банку акумулюються всі кошти, що надійшли за спожитий природний газ, на відповідних поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих газопостачальними підприємствами, до отримання затверджених НКРЕКП нормативів перерахування коштів.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2516 від 30 вересня 2015 року (в редакції, що діяла на момент укладення між сторонами договору) затверджено "Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки", відповідно до якого, цей алгоритм установлює порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки, що надходять за використаний природний газ від побутових споживачів та релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності), виробників теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії для релігійних організацій та надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а також механізм розрахунку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки (далі - газопостачальні підприємства), нормативів перерахування коштів на поточні рахунки операторів газотранспортної та газорозподільних систем, газопостачальних підприємств та на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптових продавців, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам (далі постанова НКРЕКП №2516 від 30.09.2015р).

Згідно з пунктом 4 Алгоритму, газопостачальні підприємства та їх структурні підрозділи обумовлюють у відповідному договорі банківського рахунку право банку на договірне списання (перерахування) без платіжних доручень з поточних рахунків із спеціальним режимом використання коштів, що надходять за спожитий природний газ від категорій "населення" та "ТКЕ - населення", згідно з положеннями цього Алгоритму.

Відповідно до пункту 6 Алгоритму споживачі, які відносяться до категорій "населення" та "ТКЕ - населення" оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкриті в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами та їх структурними підрозділами.

З огляду на вищевикладені норми права суд дійшов висновку, що державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Тим самим у відповідача відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за поставлений природний газ, що, зокрема, виключає можливість застосування до відповідача відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання у вигляді нарахування пені, 3 % річних та інфляційних.

Статтею 7 ГК України визначено, що відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Згідно з положеннями частин першої-третьої статті 12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Укртрансгаз».

Наведене регулювання визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (далі - Порядок).

Так, вказаним Порядком передбачено, що він визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз", а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами.

З Порядку вбачається, що відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється з Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб'єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок, в даному випадку - ПАТ "Нафтогаз України (позивачу).

Аналогічні положення вміщені у Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженому постановою КМУ №256 від 04.03.2002 року, згідно п. 4 якого перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

Аналіз змісту Порядку вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов'язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Пунктом 7 Порядку визначено, що розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

З наведеного вбачається адміністративно-правове регулювання відносин щодо механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема, на оплату природного газу.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (надалі - ПЕК), визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг.

Тобто, державою офіційно визнається неможливість підприємств ПЕК забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (в залежності від рівня отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній ліцензованій території діяльності). Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами ПЕК, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонам на підставі укладених між ними договорів.

З наведеного вбачається, що правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, якою приймаються законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. А тому на виконання таких законодавчих актів державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

Як вже встановлено судом оплата за природний газ проводилася в порядку та на умовах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. № 792, відповідними постановами НКРЕ, з дотриманням умов п. 6.1 та ч.1 п.6.2. договору, а остаточний розрахунок проводився на підставі спільних протокольних рішень .

Спільні протокольні рішення, що містяться в матеріалах справи підписані Головним управлінням Державної казначейської служби України в Житомирській області, Департаментом фінансів Житомирської обласної державної адміністрації , ТОВ "Житомиргаз збут" та НАК "Нафтогаз Україна".

Розділом 3 даних спільних протокольних рішень передбачено, що з метою реалізації Спільного протокольного рішення Сторони зобов'язуються забезпечити подання до органів Державної казначейської служби належним чином оформлених спільних протокольних рішень та платіжних доручень згідно з Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03 серпня 2015 року №493/688; перерахувати кошти наступній Стороні, а остання Сторона (НАК "Нафтогаз Україна")- до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок; оперативно обмінюватись наявною інформацією, виходячи з принципів взаємних інтересів у процесі реалізації цього Спільного протокольного рішення забезпечити проведення розрахунків відповідно до цього Спільного рішення та з урахуванням укладених договорів на розрахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою Спільним протокольним рішенням.

Розділом 4 СПР визначено, сторони, що підписали СПР, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005 № 20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов'язань за СПР про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

Згідно з п. 5.2 спільних протокольних рішень вони набирають чинності з моменту їх підписання всіма сторонами й діють до повного виконання сторонами зобов'язань за ними.

З урахуванням умов спільних протокольних рішень вбачається, що підписавши зазначені протокольні рішення, сторони спору по суті погодили зміну порядку і строку проведення розрахунків за надані послуги з транспортування природного газу за Договором №16-413-Н від 28.10.2016 року. Підписавши спільні протокольні рішення, сторони договору погодилися з тим, що між ними встановлюється інший, а не той, що був врегульований договором, порядок розрахунків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 18.04.2018 № 906/790/16.

Судом встановлено, що відповідачем належним чином виконувались умови спільних протокольних рішень, розрахунки проведені у повному обсязі, що свідчить про відсутність підстав для нарахування та стягнення з відповідача сум пені, інфляційних та річних, які нараховані позивачем на суми, які сплачені за спільними протокольними рішеннями.

Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу, що розраховуючи пеню, 3% річних та інфляційні, позивач необгрунтовано кошти, які надходили в результаті підписання СПР, заносив в рахунок погашення заборгованості за природний газ без надання пільг/субсидій та компенсацій.

Розрахунок, який міститься в матеріалах справи не відображає даних щодо надходження коштів зі спеціального розподільчого рахунку, зокрема, в лютому та березні 2017 року.

Натомість, уся вартість поставленого природного газу, погашена за рахунок коштів державного бюджету.

Вказане, в тому числі, дає підставин вважати, що розрахунок не відповідає первинним документам.

Разом з тим, щодо посилань позивача, що договір купівлі- продажу природного газу від 28.10.2016р. №16-413-Н, який є предметом спору, укладено на підставі Примірного договору, затвердженого постановою КМУ від 29.04.2016, № 357 "Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії" і не містить умову щодо впливу спільних протокольних рішень на порядок та умови проведення розрахунків суд зазначає, що твердження позивача є помилковими, оскільки на момент укладення між сторонами договору діяла постанова КМУ від 13.07.2016 № 444 "Про затвердження Примірного договору купівлі-продажу природного газу з постачальниками природного газу із спеціальними обов'язками для потреб побутових споживачів та релігійних організацій" .

За умовами даного примірного договору передбачалось, що оплата вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою КМУ від 11.01.2005 № 20.

Оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП.

Умови договору, які сторонами передбачені в договорі купівлі - продажу природного газу від 28.10.2016р. №16-413-Н щодо порядку оплати природного газу на підставі СПР, були внесені до Примірного договору купівлі-продажу природного газу з постачальниками природного газу з постачальниками природного газу із спеціальними обов'язками для потреб побутових споживачів та релігійних організацій згідно з Постановою КМУ від 26.10.2016 № 853 та в даній редакції примірний договорі почав діяти лише з 07.12.2016, тобто після укладення сторонами договору.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладені обставини в сукупності суд дійшов висновку висновку про відмову в задоволені позову.

В порядку ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.08.18

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2,3- сторонам (рек. з повід.)