ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

20.08.2018 м.Дніпро Справа № 7/74

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),

судді: Кузнецов В.О., Березкіна О.В. (Зміна складу судової колегії відбулася на підставі протоколу автоматичної зміни складу судової колегії від 20.08.2018 року)

Секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

За участю представників сторін:

від скаржника: ОСОБА_1, ордер серії КВ №140274 від 17.08.2018 р., адвокат;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №б/н від 13.07.2018 р., адвокат;

представник позивача не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транселектромонтажбуд" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2006 (суддя Коваль Л.А.) у справі №7/74

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Укрстальконструкція", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Санворд-Україна", м. Дніпропетровськ

про спонукання до виконання дій, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2006 у справі №7/74 затверджено мирову угоду, укладену 09.02.2006р. між Відкритим акціонерним товариством Укрстальконструкція та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями „Санворд Україна в редакції, яка узгоджена сторонами. Провадження у справі припинено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транселектромонтажбуд" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2006 у справі, в якій скаржник просить скасувати ухвалу повністю та винести нову ухвалу, якою відмовити у затвердженні мирової угоди від 09.02.2006р. При цьому скаржник керується положеннями наступних норм законодавства: ч.5 ст.11, ст.328, ст.392, ч.2,ч.3 ст.331, ч.ч.1-3 ст.376 ЦК України, ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.34 Закону України «Про планування і забудову території», ст.16, ч.2 ст.78, ч.1 ст.32 ГПК України (в редакції на час подання позову), ч.1 ст.17, ст.254, ч.2 ст.261, ч.1 ст.272, ч.1,2 ст.277 ГПК України (в редакції з 15.12.1017р.).

Апеляційна скарга обґрунтована наступними обставинами.

26.03.2010 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Транселектромонтажбуд" придбано майновий комплекс загальною площею 3 654, 80 кв.м., що розташований за адресою: м.Київ, вул. Зрошувальна, 17 на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26.03.2010р. реєстровий №462.

Згідно п. 1.8. вищезазначеного Договору купівлі-продажу нерухомого майна до купця переходить право користування на земельну ділянку (кадастровий номер :63:324:010) площею 2, 8339 га, на якій розміщений майновий комплекс на умовах встановлених Договором оренди земельної ділянки від 14 червня 2000 року зареєстрованим за реєстровим №1910 та зареєстрованим Київським міським управлінням земельних ресурсів, про що зроблено запис від 28 липня 2000 року за №63-6-00003 у книзі записів державної реєстрації договорів.

Тобто, як зазначено скаржником, фактично до Заявника повністю перейшло право власності на майновий комплекс за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 17 та право користування земельною ділянкою.

Скаржник посилається на те, що в 2017 році Відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Санворд-Україна» по справі №7/74 були створенні перешкоди ТОВ "Транселектромонтажбуд" у користуванні вищезазначеним об'єктом нерухомості, що належить йому на праві власності, шляхом розміщення, обслуговування гаражу та складу-ангару та відведення з цією метою земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 17. Внаслідок цього, ТОВ «Траселектромонтажбуд» як власник майнового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 17, всупереч ст. 41 Конституції України, позбавлений можливості в повній мірі розпоряджатися нерухомим майном, що належить йому на праві власності, а правом користування земельною ділянкою, на якій було незаконно зареєстровано право власності на нерухоме майно за ТОВ II «Санворд-Україна».

Як зазначено в апеляційній скарзі, Відповідач керується у своїх діях ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2006р. по справі №7/74, копія якої була отримана скаржником 05.06.2018р. на підставі адвокатського запиту (вих. №22/05/2018 від 22.05.2018).

Скаржником зауважено, що матеріали судової справи та ухвала Господарського суду Дніпропетровської області та Мирова угода від 09 лютого 2006р. не містять підтвердження того, що виробні приміщення закритого складу-ангару та гаражу належать на праві власності ВАТ «Укрстальконструкція» та що останній має повноваження та має право на передачу даного майна до статутного фонду ТОВ «Санворд-Україна».

Скаржник вважає, що місцевий суд неповністю зясував та встановив обставини, що мають значення для справи, крім того, дані обставини не були доведеними сторонами по справі.

Скаржником наголошено, що мирова угода була укладена 09.02.2006р., проте, право власності на вищезазначені обєкти було зареєстровано на підставі мирової угоди за ТОВ з іноземними інвестиціями "Санворд-Україна" в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно лише 12.04.2016р. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.06.2018р. вбачається, що 05.02.2018р. було перереєстровано право власності на склад-ангар та гараж за новим власником ТОВ "Санворд Київ" на підставі договору купівлі-продажу №248 від 05.02.2018р. та на підставі договору купівлі-продажу №247 від 05.02.2018р.

Отже, за доводами скаржника, ТОВ з іноземними інвестиціями "Санворд-Україна" не мало право продавати склад-ангар та гараж ТОВ "Санворд Київ", оскільки не мало права власності на вищеозначений обєкт, чим порушено право ТОВ "Транселектромонтажбуд" як власника спірного майнового комплексу, а тому ухвала підлягає скасуванню як винесена з порушенням норм законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ з іноземними інвестиціями "Санворд-Україна" просить суд закрити апеляційне провадження, оскільки остання є необґрунтованою, поданою з порушенням процесуальних строків особою, права, інтереси, обовязки якої не вирішувались судовим рішенням, та подано з порушенням принципу верховенства права.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.07.18р. поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою колегією суддів у складі: головуючого судді Чус О.В. (доповідач), судді: Кузнецов В.О., Березкіна О.В. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 19.07.2018.

Розпорядженням керівника апарату Дніпропетровського апеляційного господарського суду №873/18 від 19.07.2018 року, у зв'язку з перебування у відпустці судді Кузнецова В.О., було призначено повторний автоматичний розподіл справи. Справу передано на розгляд колегії суддів: Чус О.В. (головуючий суддя), судді: Березкіна О.В., Верхогляд Т.А.

Ухвалою апеляційного суду від 19.07.18р. розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Транселектромонтажбуд" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2006 у справі №7/74 відкладено до 20.08.2018.

18.07.2018р. від скаржника надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника скаржника, у звязку з відсутністю можливості забезпечити явку представника в судове засідання.

Розпорядженням керівника апарату Дніпропетровського апеляційного господарського суду №1078/18 від 20.08.2018 року, у зв'язку з перебування у відпустці судді Верхогляд Т.А., було призначено повторний автоматичний розподіл справи. Справу передано на розгляд колегії суддів: Чус О.В. (головуючий суддя), судді: Березкіна О.В., Кузнецов В.О.

20.08.18 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали про закриття апеляційного провадження по справі.

Заслухавши присутніх у судовому засіданні представників, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Транселектромонтажбуд" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2006 у справі підлягає закриттю з огляду на таке.

15.12.2017 набув чинності Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції (далі ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ГПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції ( ч. 1 ст. 254 ГПК України).

Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається ( ч.2 ст.54 ГПК України).

Згідно ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про затвердження мирової угоди та про закриття провадження у справі.

Так, частиною 1 статті 272 ГПК України визначено, що якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

Стаття 272 ГПК України не обмежує коло осіб, на яких розповсюджується її дія, лише учасниками справи.

Як було зазначено вище, ч.1 ст.254 ГПК України визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов'язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову.

Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статей 254, 272 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов'язки і такий зв'язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов'язки, та про які саме.

Слід враховувати, що рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов'язки такої особи. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Отже, колегія суддів зауважує, що судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з'ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов'язки скаржника і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі п. 4 ч. 3 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь - якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Таким чином, першочергово необхідно з'ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов'язки скаржника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про залучення такої особи у якості третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, Відкрите акціонерне товариство Укрстальконструкція звернулося з позовом, яким просило зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями Санворд-Україна звільнити та повернути позивачу наступні приміщення: офісні приміщення загальною площею 232, 6 кв. м на суму 174 450 доларів США в будинку, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 11-в; виробничі приміщення загальною площею 324 кв. м на суму 56 420 доларів США в приміщенні закритого складу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул.Зрошувальна, 17, а також стягнути з відповідача на користь позивача вартість частини майна відповідача пропорційну частці позивача у статутному фонді відповідача, що дорівнює 7 % та стягнути з відповідача належну позивачу частку прибутку, одержаного відповідачем в 2004 році.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є учасником відповідача з часткою у статутному фонді відповідача 7% або 510 955 доларів США. Внесок позивача у статутний фонд відповідача сформований шляхом передачі обладнання та транспорту на суму 260 955 доларів США та права користування офісними приміщеннями загальною площею 333, 4 кв. м на суму 250 000 доларів США. В подальшому структура внеску позивача у статутний фонд відповідача була змінена.

16.02.2004р. та 19.03.2004р. повноважними органами позивача відповідно до їх компетенції прийняте рішення про вихід зі складу учасників відповідача, про що 22.03.2004р. позивач повідомив відповідача. Оскільки відповідач жодних рішень за повідомленням позивача про вихід із складу учасників не прийняв, майно, правом користування яким формувався статутний фонд, не повернув, передбачені законом виплати в звязку з виходом зі складу учасників не здійснив, позивач звернувся з позовом до суду.

В процесі розгляду справи Відкрите акціонерне товариство Укрстальконструкція та Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Санворд-Україна" дійшли згоди щодо предмету позову, 09.02.2006р. уклали мирову угоду і 21.02.2006р. подали заяву про затвердження її господарським судом.

Господарський суд, розглянувши умови мирової угоди, протокол загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями „Санворд Україна від 15.01.2006р., затверджену загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями „Санворд Україна від 15.01.2006р. нову редакцію Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями „Санворд Україна, подану сторонами заяву про затвердження мирової угоди, та врахувавши, що положення мирової угоди ґрунтуються на рішеннях, прийнятих загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями „Санворд Україна від 15.01.2006р., дійшов висновку, що мирова угода направлена на виконання рішень, прийнятих загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями „Санворд Україна від 15.01.2006р., а тому стосується лише прав і обовязків сторін при виконанні цих рішень та вирішує предмет спору у даній справі, не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб та підлягає затвердженню, а провадження у справі припиненню.

В свою чергу, апеляційним судом після відкриття апеляційного провадження встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Транселектромонтажбуд" не є учасником по справі; місцевим судом не було вирішено питання про його права та обовязки; ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2006 у справі затверджено мирову угоду, укладену 09.02.2006р. між Відкритим акціонерним товариством Укрстальконструкція та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями „Санворд Україна, в той час як за твердженням скаржника, останнім придбано майновий комплекс загальною площею 3 654, 80 кв.м., що розташований за адресою: м.Київ, вул. Зрошувальна, 17 на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26.03.2010р. реєстровий №462 лише 26.03.2010 року, тобто вже після прийняття господарським судом оскаржуваного рішення, що виключає ймовірність порушення прав, інтересів та (або) обовязків скаржника на час прийняття оскаржуваного рішення.

Згідно до п.3 ч.1 ст.264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося

Враховуючи викладене, колегія суддів, приймаючи до уваги, що оскаржувана ухвала жодним чином не порушує законних прав та інтересів скаржника та не вирішує питання про його права та обов'язки, вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Транселектромонтажбуд" не набуло права на апеляційне оскарження ухвали господарського суду у даній справі, а тому апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Транселектромонтажбуд" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2006 у справі №7/74 слід закрити.

Керуючись ст.ст. 234, 240, 264 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Транселектромонтажбуд" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2006 у справі №7/74.

Матеріали справи №7/74 повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений 21.08.2018 року.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя О.В. Березкіна