ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.08.2018 Справа № 920/282/18
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Коваленко О.В., розглянувши матеріали справи №920/282/18

за позовом: Охтирської міської ради Сумської області (вул. Незалежності, 11, м.Охтирка, Сумська область, 42700, код 36467402),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Базис» (Південне шосе, буд. 9, м. Запоріжжя, 69008, код 37941138),

про відшкодування збитків завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів, в сумі 93492 грн. 00 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

при секретарі судового засідання Малюк Р.Б.

СУТЬ СПОРУ: позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 93 492 грн. 00 коп. збитків, завданих використанням земельної ділянки за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Незалежності, 4, площею 0,5440 га, без правовстановлюючих документів (договору оренди), які полягають в неотриманні орендної плати за землю за період з 01.07.2016 по 31.10.2017, а також судові витрати по справі.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від позивача надійшло клопотання №02-03/181 від 02.08.2018 про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю направити представника для участі в судовому засіданні в призначений для розгляду справи час.

Відповідач письмового відзиву на позов не подав.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів, а отже суд приходить до висновку про те, що відкладення розгляду справи по суті призведе до порушення строків розгляду справи, тому клопотання позивача про відкладення є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 16.07.2018 закрите підготовче провадження та справу №920/282/18 призначено до судового розгляду по суті на 09 серпня 2018 на 12 год. 00 хв.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши докази по справі, суд встановив:

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Для визначення розміру вказаних збитків постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284 затверджено Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Пунктами 2, 3 цього Порядку встановлено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними виконавчими комітетами міських рад. Відшкодуванню підлягають, зокрема, інші збитки власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Неодержаний дохід - це дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення, викупу, або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Таким чином, право власників землі та землекористувачів підлягає захисту шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок у випадках, встановлених главою 24 Земельного кодексу України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна станом на 02.07.2018 ТОВ «Капітал Базис» належить на праві власності єдиний майновий комплекс, який складається з будівель та споруд та розташований за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Жовтнева, 4, /а.с. 69/.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.02.2018 №НВ-018, нерухоме майно відповідача знаходиться на земельній ділянці, загальною площею 0,5440 га, кадастровий номер :11:009:0021 /а.с.32/.

Рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради від 17.02.2016 № 30 затверджено Порядок з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Охтирської міської ради та утворена відповідна комісія з визначення та відшкодування збитків власникам землі Охтирської міської ради.

15.11.2017 в ході засідання комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі Охтирської міської ради було встановлено, що земельна ділянка площею 0,5440 га, яка розміщена за адресою: м. Охтирка, вул. Незалежності, 4, використовується ТОВ «Капітал Базис» для розміщення нежитлових приміщень єдиного майнового комплексу швейного виробництва без правовстановлюючих документів на землю чим порушено вимоги статей 125, 126 Земельного кодексу України. Крім того, було встановлено, що документи, які посвідчують право власності або користування земельною ділянкою на дату проведення перевірки у відповідача відсутні та плата за користування земельною ділянкою не здійснюється.

Рішенням господарського суду Сумської області по справі № 908/3170/16 від 27.03.2017, яке набрало чинності, позовні вимоги Охтирської міської ради до ТОВ «Капітал базис» про стягнення збитків за використання земельної ділянки за адресою м. Охтирка, вул. Незалежності, 4 без правовстановлюючих документів за період з 01 січня 2014 р. по 30 червня 2016 р. в розмірі 116 688,00 грн. було задоволено в повному обсязі.

За результатами роботи комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі Охтирської міської ради було складено акт про визначення збитків № 02-09/16 від 15.11.2017, згідно якого було встановлено, що розмір збитків завданих Охтирській міській раді внаслідок використання ТОВ «Капітал Базис» земельної ділянки площею 0,5440 га розміщеної за адресою м. Охтирка, вул. Незалежності, 4, без правовстановлюючих документів складає за 6 місяців 2016 р. - 33792,30 грн., за 10 місяців 2017 р. - 59699,70 грн.

Розрахунок збитків здійснено позивачем відповідно до пункту 6.1 згаданого Порядку, затвердженого рішенням Виконкому Охтирської міської ради від 17.02.2016 року № 30, із застосуванням розміру ставок орендної плати за землю, затверджених рішенням Охтирської міської ради, які діяли на момент виникнення таких збитків. Ставка орендної плати у розмірі 3 відсотків застосована до нормативної грошової оцінки землі, яка діяла у 2016 та 2017 роках.

Розрахунок збитків здійснено Управлінням фінансів та економіки Охтирської міської ради, враховуючи ставки орендної плати за землю, які діяли на території м. Охтирка та викладені в Положенні про порядок оформлення права оренди земельних ділянок, затвердженого рішенням Охтирської міської ради від 30.09.2014 року за № 1207-МР, а також на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за 2016, 2017 роки, які були надані Управлінням Держгеокадастру в Охтирському районі.

Таким чином за користування земельною ділянкою ТОВ «Капітал Базис» без правовстановлюючих документів (договорів оренди) за період з 01 липня 2016 року по 31 жовтня 2017 року Охтирською міською радою було нараховано збитків у вигляді неотриманої орендної плати за користування земельними ділянками на загальну суму 93492,00 грн.

Відповідно до пункту 5 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284 передбачено, що збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій.

Але всупереч положень вищезгаданого Порядку, відповідач договір на добровільне відшкодування збитків не уклав, збитки у визначеному позивачем розмірі не відшкодував.

Таким чином відповідач фактично використовував земельну ділянку, протягом значного часу (за період з 01.07.2016 року по 31.10.2017 року), ухилявся від укладення договору оренди, що є порушенням вимог чинного земельного законодавства щодо використання земельної ділянки без договору оренди земельної ділянки та є підставою для нарахування збитків, визначення та відшкодування яких врегульовано Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року за № 284 та Порядком з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Охтирської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради від 17.02.2016 року № 30.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284, передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Згідно пункту 3 згаданого Порядку, відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи й неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Відповідно до вимог частини другої статті 120, статті 206 Земельного Кодексу України - використання землі в Україні є платним. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності. Підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема, Земельним кодексом України.

Загальні підстави позадоговірної відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки - шкоди (збитків); причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності, хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Відповідно до частини п'ятої статті 120 Земельного кодексу України, в редакції, яка діяла на час придбання відповідачем у власність згаданого нерухомого майна, передбачено, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

В пункті 2.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 за № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» роз'яснено, що у застосуванні положень статей 377 Цивільного кодексу України та статті 120 Земельного кодексу України щодо переходу права користування земельною ділянкою внаслідок переходу права на розташований на ній житловий будинок, будівлю, споруду господарським судам слід враховувати, що положення відповідних статей обох кодексів мають один і той же предмет регулювання, а тому підлягають застосуванню в сукупності.

До відносин, пов'язаних з переходом права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться житловий будинок, будівля, споруда, до особи, що набула права власності на відповідне нерухоме майно, в тому числі стосовно розміру такої земельної ділянки, застосовується законодавство, що діяло на час переходу права власності на житловий будинок, будівлю, споруду.

До відносин користування власником житлового будинку (будівлі, споруди) земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок (будівля, споруда) як до правовідносин, що тривають, застосовується законодавство, що діє протягом періоду користування земельною ділянкою. Норми законодавства, якими змінено правовий режим та умови користування такими земельними ділянками, повинні застосовуватися також і до умов користування земельною ділянкою, які існували до відповідних змін.

Статтею 377 Цивільного кодексу України в редакції, яка діяла на час придбання відповідачем у власність згаданого нерухомого майна передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни цільового призначення, у розмірах встановлених договором.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

За приписами статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Водночас, відповідно до статті 156 Земельного кодексу України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно статті 157 цього ж Кодексу, відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Аналогічна позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 17.09.2013 року у справі № 922/763-13-г, від 13.11.2013 року у справі № 902/370/13-г, від 24.03.2014 року у справі № 922/2153/13 та від 29.01.2015 року у справі № 924/1217/14.

Пунктом 3.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року за № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» роз'яснено, що вирішуючи спори за позовами органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, збитків у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки), господарські суди повинні брати до уваги положення статі 22 Цивільного кодексу України та частини другої статі 224 Господарського кодексу України. Для застосування такого заходу відповідальності слід встановлювати наявність у діях відповідача усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками і вини). У розгляді таких справ господарські суди мають докладно з'ясовувати причини неоформлення чи несвоєчасного оформлення відповідного землекористування та обставини, пов'язані із вжиттям господарюючими суб'єктами усіх залежних від них заходів щодо одержання документів, які посвідчують право землекористування.

Таким чином, виходячи з положень статті 120 Земельного кодексу України, статті 377 Цивільного кодексу України, з урахуванням пункту 2.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», у відповідача, як нового власника нерухомого майна, з моменту його придбання, тобто з 01.01.2014 року виник обов'язок оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій воно розташоване.

Аналогічної позиції дотримується і Вищий господарський суд України у постанові від 10.12.2014 року у справі № 920/2007/13.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

За приписами частини першої статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до статті 125 зазначеного Кодексу, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

В даному випадку відповідач протягом тривалого часу не вживав належних заходів, спрямованих на оформлення у встановленому порядку свого права користування земельною ділянкою, на якій розташоване вказане майно, що призвело до неправомірного користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів протягом періоду з 01.07.2016 року по 31.10.2017 року.

Пунктом 3.7 вищенаведеної постанови пленуму Вищого господарського суду України роз'яснено, що власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 Земельного кодексу України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року за № 284 (далі - Порядок).

У відповідності до Порядку, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок (пункт 1 Порядку). Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії (пункт 2 Порядку). Відшкодуванню підлягають: збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані (абзац 7 пункту 3 Порядку).

В силу пункту 5 Порядку збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій.

Таким чином, в діях відповідача вбачається умисне зволікання з укладенням договору оренди земельної ділянки по вул. Незалежності, 4 у м. Охтирка, на якій розташоване нежитлові приміщення єдиного майнового комплексу швейного виробництва, що свідчить про наявність його вини у неправомірному користуванні земельною ділянкою без правовстановлюючих документів протягом періоду з 01.01.2014 року по 30.06.2016 року, у зв'язку з чим позивачеві завдано збитків у виді недоотриманої орендної плати.

За таких обставин у діях відповідача наявний повний склад цивільного правопорушення, який є підставою для стягнення з нього збитків у вищезазначених розмірах.

Таким чином, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на свою користь збитків в сумі 93 492 грн. 00 коп. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно Закону України «Про судовий збір» та відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні клопотання позивача №02-03/181 від 02.08.2018 про відкладення розгляду справи - відмовити.

2. Позов задовольнити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Базис» (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 9, код 37941138) на користь Охтирської міської ради Сумської області (42700, Сумська область, м. Охтирка, вул. Незалежності, 11, код 36467402; рахунок для зарахування коштів до місцевого бюджету № 0006 отримувач Охтирське УК/м. Охтирка/24062200, , Банк: ГУДКСУ у Сумській області, код банку: 837013) збитки в розмірі 93 492 грн. 00 коп.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Базис» (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 9, код 37941138) на користь Охтирської міської ради Сумської області (42700, Сумська область, м. Охтирка, вул. Незалежності, 11, код 36467402) 1 762 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повний текст рішення підписаний 13.08.2018 р.

Суддя О.В. Коваленко