ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.08.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/412/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Фрич М.М., секретар судового засідання Вакалюк А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна"

вул. Електриків ,29-А , м. Київ ,04176

вул. Кудрявський узвіз,7 , поверх 9-10 , м. Київ ,04053

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька"

вул. Василіянок, 22, м. Івано-Франківськ, 76018

про стягнення грошових коштів в порядку регресу в сумі 17225,00 грн.

Представники сторін не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Івано-Франківської області подано позов Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Країна" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про стягнення грошових котів в порядку регресу в сумі 17225,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив суду клопотання (вх. №11547/18 від 30.07.2018) про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача участі в судовому засіданні не приймав, повідомлення відділення пошти про вручення поштового відправлення представнику відповідача (вх.№10437/18 від 16.07.2018, вх.№11387/18 від 02.08.2018, ) до суду повернулося.

Згідно ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе у відповідності до ст. 202 ГПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, розглянути справу без участі повноважних представників сторін за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору.

Позиція позивача.

Позивач вказав, що на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту №УА/158321 від 28.07.2017 року, на підставі повідомлення про настання страхового випадку, заяви на виплату страхового відшкодування, рахунку-фактури СТО, страхового акту, позивач виплатив страхове відшкодування шляхом перерахування грошових коштів на рахунок СТО в розмірі 17225,00 грн, відповідно до платіжного доручення №1590 від 20.02.2018 року.

З посиланням на ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" позивач вказав, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Позивач вказав на те, що після виплати страхового відшкодування у нього виникло право вимоги до особи, винної у скоєнні ДТП, цивільна відповідальність якої, на момент настання страхового випадку, була застрахована в ПрАТ "СК "Галицька" відповідно до полісу АМ/1808319.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача 17225,00 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідач будь-яких заперечень та відзиву на позовну заяву суду не подав.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив таке.

Між публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Країна" та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №УА/158321 від 28.07.2017 року, відповідно до якого позивач взяв на себе обов'язок відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу "BMW", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.7).

Відповідно до п.5 договору застрахованим ТЗ за цим договором є "BMW", державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Відповідно до п.7.1. договору одним з страхових ризиків є ДТП.

10.01.2018 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода. Громадянин ОСОБА_2Н.О., керуючи транспортним засобом "Mitsubishi", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в порушення Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення із застрахованим автомобілем, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Подільського районного суду Київської області від 02.03.2018 року, винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпП, було визнано гр. ОСОБА_2Н.О.

Автомобіль, винної у вчиненні ДТП особи, був застрахований в ПрАТ СК "Галицька" відповідно до полісу АМ/1808319, про що також вказано у довідці №319466 від 10.01.2018 року, складеної інспектором Національної поліції України (а.с.18).

10.01.2018 року до позивача звернувся страхувальник з повідомленням про настання страхового випадку вх. №758/18 від 11.01.2018 року (а.с.9).

16.01.2018 року було складено Акт огляду транспортного засобу за участю страхувальника та представника страховика (а.с.12).

Відповідно до рахунку №2 від 11.01.2018 року, складеного ФОП "Милосердов Денис Вікторович" вартість відновлюваного ремонту пошкодженого ТЗ становить 17 225 грн 00 к. (а.с.23).

30.01.2018 року страхувальник звернувся із заявою вх. №2385/18 року від 30.01.2018 до страховика про виплату страхового відшкодування на рахунок ФОП "Милосердов Денис Вікторович" (а.с.22).

На підставі страхового акту №70-02/48208/2.1.5.1 від 19.02.2018 року (а.с.24), відповідно до платіжного доручення №1590 від 20.02.2018 року позивач виплатив на рахунок ФОП "Милосердов Денис Вікторович" страхове відшкодування в розмірі 17 225 грн (а.с.25).

Відповідно до претензії вих.№2109 від 03.03.2018 року повідомлено відповідача про необхідність здіснення виплати страхового відшкодування у 30-ти денний термін у розмірі 17 225 грн. (а.с.27).

Суд, дослідивши подані докази, а саме: договір добровільного страхування наземного транспорту №УА/158321 від 28.07.2017року, повідомлення про настання страхового випадку вх. №758/18 від 11.01.2018 року, Акт огляду транспортного засобу від 16.01.2018 року, рахунок № 2 від 11.01.2018 року, заява вх. №2385/18 року від 30.01.2018 року про виплату страхового відшкодування, страховий акт №70-02/48208/2.1.5.1 від 19.02.2018 року, платіжне доручення №1590 від 20.02.2018 року - визнав їх належними та допустимими доказами по справі, які взято до уваги при прийнятті судом даного рішення.

Виходячи з матеріалів справи та керуючись вимогами діючого законодавства, суд дійшов в спірному випадку наступних висновків.

Доводи позивача визнаються судом обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення з огляду на таке.

В силу ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Матеріалами справи документально підтверджено факт виплати позивачем страхового відшкодування в розмірі 17 225 грн (платіжне доручення №1590 від 20.02.2018 року).

Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Mitsubishi", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, винного у вчиненні ДТП, була застрахована ПрАТ "СК "Галицька".

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регламентується Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до положень п.2.1 ст.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З врахуванням викладеного страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зобов'язаний відшкодувати завдані застрахованим транспортним засобам збитки, пов'язані з відновлюваним ремонтом, лише з урахуванням зносу.

Суд дослідивши подані докази, визнав їх належними доказами в розумінні статей Господарського процесуального кодексу України (надалі за текстом - ГПК України). На підставі цих доказів з урахуванням обставин по справі та діючого законодавства суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем доведено обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, а відтак страхове відшкодування в розмірі 17 225 грн підлягає до стягнення. При цьому, подані позивачем докази відповідачем жодним чином не спростовані.

Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 979, ч.1 ст. 988, ст. 993 Цивільного кодексу України, п.2.1 ст.2, п.22.1 ст.22, ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 73, 86, 123, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" /04176, м. Київ, вул. Електриків, буд. 29А, / до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Галицька" /76018, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, буд. 22, / про стягнення грошових коштів в розмірі 17 225 грн. - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Галицька" /76018, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, буд. 22, / на користь Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" /04176, м. Київ, вул. Електриків, буд. 29А, / кошти в розмірі 17 225 грн (сімнадцять тисяч двісті двадцять п'ять грн) та судовий збір в розмірі 1762 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.08.2018

Суддя Фрич М.М.