РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.08.2018Справа № 910/8085/18
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування"

до приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

про стягнення 25 774,62 грн.

Представники сторін:

не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" суми страхового відшкодування в розмірі 22 426,90 грн., інфляційних втрат в розмірі 2 614,08 грн. та трьох процентів річних в розмірі 733,64 грн., посилаючись на те, що в силу приписів статті 25 Закону України "Про страхування" та статті 993, 1166, 1188 Цивільного кодексу України, у межах фактичних витрат у позивача виникло право вимоги до відповідача.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26.06.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

09.07.2018 р. до канцелярії суду від МТСБУ надійшла витребувана інформація.

13.07.2018 р. до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

30.07.2018 р. до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

04.03.2016 р. між товариством з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави № 202.16.2302494, відповідно до якого застраховано автомобіль НОМЕР_1.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Із довідки № 404760 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 25.08.2016 р. в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2, що належить ТОВ «Компанія МТД», під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_1, під керуванням власника ОСОБА_1.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва № 759/12170/16-п від 23.09.2016 р. ОСОБА_2 визнано винним у правопорушенні, яке передбачене ст. 124 КУпАП.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до звіту № 1521 про оцінку КТЗ Chevrolet, д.н. НОМЕР_3 від 21.10.2016 р., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,45), завданий власникові КТЗ Chevrolet, д.н. НОМЕР_3, в результаті його пошкодження при ДТП та середніх розцінок на роботи автомобілів країн дальнього зарубіжжя на автосервісних підприємствах Київського регіону, складає 25 710,10 грн.

Як вбачається із рахунку-фактури № СЧ-1607554 від 30.08.2016 р. вартість робіт по ремонту автомобіля та вартість запчастин (матеріалів) становлять 24 226,90 грн.

Із актів виконаних робіт від 14.10.2016 р. № ЗНЗ-000329 ФОП ОСОБА_3 та від 07.11.2016 р. № ЗНЗ-000379 ФОП ОСОБА_3 вбачається, що фактична вартість відновлювального ремонту становить 24 226,90 грн.

Страховик склав страховий акт № 3.16.872-1 від 19.09.2016 р. та розрахунок до нього, відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 22 426,90 грн.

На виконання вимог договору страховик виплатив особі, що здійснювала ремонт автомобіля - ФОП ОСОБА_3 страхову виплату в розмірі 22 426,90 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЦО02592від 12.09.2016 р.

Згідно статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Mercedes, д.н. НОМЕР_4 застраховано у приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АІ/8703533, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 100 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

Для досудового врегулювання спору мирним шляхом позивач звернувся до відповідача із заявою № 16.872 про відшкодування шкоди по полісу АІ/8703533 вих. № 4892/16/872 від 15.12.2016 р., відповідно до якої просив здійснити виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 22 426,90 грн., отримана останнім 26.12.2016 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 048.

Відповідач вимогу не виконав, проте листом № 3604 від 19.05.2017 р. позивачеві відповів, що для прийняття рішення необхідно надати постанову суду по факту дорожньо-транспортної пригоди та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відзиві вх. № б/н від 11 липня 2018 року відповідач зазначає, що заперечує проти позовних вимог, оскільки відповідно до страхового акту № 3.16.872-1 від 19.09.2016 р. розмір страхового відшкодування становить 22 426,90 грн., проте згідно акту виконаних робіт № ЗНЗ-000329 від 14.10.2016 р. вартість відновлювального ремонту становить 23 643,17 грн., тобто на 583,73 грн. між в страховому акті, позивачем не враховано коефіцієнт фізичного зносу та позивачем при досудовому врегулюванні спору не надано йому копії постанови суду про встановлення вини ОСОБА_2 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Суд не приймає вищезазначені доводи оскільки, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Розрахунок зносу транспортного засобу здійснюється відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003р.

Згідно з п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003р. № 142/5/2092, значення Е З приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до звіту № 1521 про оцінку КТЗ Chevrolet, д.н. НОМЕР_3 від 21.10.2016 р., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,45), завданий власникові Chevrolet, д.н. НОМЕР_3, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 25 710,10 грн. та оцінка здійснена суб'єктом оціночної діяльності - ОСОБА_4 з дотриманням вимог Методики.

Відповідно до абз. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Отже, законодавчо встановлена вимога проведення оцінки майна (визначення розміру шкоди) зумовлена тим фактом, що лише фахівець з відповідною кваліфікацією, на підставі отриманого в установленому законодавством України порядку свідоцтва, з необхідним рівнем освіти, на підставі розроблених законодавчих стандартів, нормативів та з використанням спеціальних знань, рекомендацій - в праві визначати характер, обсяг пошкоджень та необхідні дії по їх усуненню, надати відповідь стосовно розміру заподіяної шкоди, визначати наявність причинно-наслідкового зв'язку між ДТП та його наслідками.

Відповідно до абз. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Статтею 5 цього ж Закону визначено вичерпний перелік суб'єктів оціночної діяльності.

Зазначений звіт складено суб'єктом оціночної діяльності, відповідно до чинного законодавства, що діє на підставі свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 6641 від 02.07.2008 р., виданого Фондом державного майна України та кваліфікаційного свідоцтва ФДМ України МФ № 6090 від 07.06.2008 р., посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 1363-ПК від 28.05.2015 р. та сертифіката суб'єкта оціночної діяльності № 116/16 від 09 лютого 2016 року.

Також суд зазначає, що із актів виконаних робіт від 14.10.2016 р. № ЗНЗ-000329 ФОП ОСОБА_3 та від 07.11.2016 р. № ЗНЗ-000379 ФОП ОСОБА_3 вбачається, що фактична вартість відновлювального ремонту становить 24 226,90 грн, тобто розмір який зазначений у страховому акті № 3.16.872-1 від 19.09.2016 р. за вирахуванням франшизи за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави № 202.16.2302494 від 04.03.2016 р.

Щодо ненадання позивачем відповідачеві постанови суду по факту дорожньо-транспортної пригоди, в якій зазначено, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що підтверджує право власності на пошкоджене майно, суд зазначає наступне.

У додатках до заяви № 16.872 про відшкодування шкоди по полісу № АІ/8703533 № 4892/16/872 від 15.12.2016 р. зазначає в пунктах 2 та 4: копія свідоцтва про реєстрацію, посвідчення водія - 1 аркуш, копія постанови Святошинського районного суду м. Києва - 1 акт.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки Chevrolet, д.н. НОМЕР_3, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача індекс інфляції в розмірі 2 614,08 грн. та три проценти річних у розмірі 733,64 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати спати боргу з урахуванням, процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань, тому судом визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На спільному засідання судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України, при розгляді справи № 6-112цс13, у постанові від 25.12.2013 Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого при здійснені страховиком страхової виплати у вигляді відшкодування шкоди за договором добровільного страхування на користь потерпілої особи (згідно зі статтею 993 Цивільного кодексу України) відбувається заміна кредитора - страхувальник передає страховикові, який здійснив таку страхову виплату, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом статті 514 Цивільного кодекс України зміна кредитора у зобов'язанні (в т.ч. внаслідок переходу права вимоги на підставі статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування») у передбачений чинним законодавством спосіб не виключає нарахування інфляційних витрат та 3% річних, які є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Вимога позивача щодо стягнення з відповідача індексу інфляції в розмірі 2 614,08 грн. та 3% річних в розмірі 733,64 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст. 129, ч.9 ст.165, ст.ст. 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (03062, м. Київ, проспект Перемоги, 65, ) на користь товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 15/2, ) страхове відшкодування в розмірі 22 426 (двадцять дві тисячі чотириста двадцять шість) грн.90 коп., індекс інфляції в розмірі 2 614 (дві тисячі шістсот чотирнадцять) грн. 48 коп., 3 % річних в розмірі 733 (сімсот тридцять три) грн.. 64 коп. та судовий збір в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Мудрий