ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 3/27/5022-316/2012

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Львова Б.Ю. (головуючий), Булгакової І.В. і Селіваненка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Крапивної А.М.,

представників учасників справи:

позивача - публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в місті Тернополі (далі - Банк) - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідача - фізичної особи - підприємця Васьковської Ольги Василівни (далі - Підприємець) - ОСОБА_7,

третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: громадянки України Васьковської Ольги Василівни (далі - Васьковська О.І.) - ОСОБА_7,

громадянки Литви ОСОБА_10 (далі - ОСОБА_10) - ОСОБА_7,

громадянина Литви ОСОБА_12 (далі - ОСОБА_12) - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Банку

на рішення господарського суду Тернопільської області від 08.11.2017 (суддя Стадник М.С.)

та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.05.2018 (колегія суддів: Орищин Г.В. (головуючий), судді Галушко Н.А., Данко Л.С.)

за позовом Банку до Підприємця про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Банк звернувся до господарського суду Тернопільської області з позовом (з урахуванням подальшого уточнення позовних вимог) про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 10.08.2006 № 66206Z10 (далі - Договір іпотеки), - цегляні приміщення загальною площею 950,3 кв. м, що знаходяться за адресою: місто Тернопіль, вул. Бродівська, 33, а саме: під літ. "А" основна будівля загальною площею 149,9 кв. м, під літ. "Б-В" будівля холодильних камер та майстерні загальною площею 248,9 кв. м, під літ. "Ж" виробничо-складська будівля загальною площею 551,5 кв. м, з усіма його приналежностями (матеріалами, устаткуванням, добудовами), створеними/використаними у процесі реконструкції (незавершеного/самовільного будівництва) та належить на праві власності Підприємцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Л.О. 14.08.2006 по реєстру № 6565, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 14.08.2006 за № 1503309 та товариством з обмеженою відповідальністю "Міське бюро технічної інвентаризації" 31.10.2006 за № 12347554 в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 16574105, в рахунок погашення Банку заборгованості на загальну суму 170 741,33 долара США та 450 516,01 грн. за такими кредитними договорами: від 10.08.2006 № 66206С6, укладеному між відкритим акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - ВАТ "Укрексімбанк") та Васьковською О.І. - 762,04 грн. пені за прострочені відсотки та 100 068,60 грн. пені за прострочену заборгованість по кредиту; від 10.08.2006 № 66206С7, укладеним між ВАТ "Укрексімбанк" та громадянкою Литви ОСОБА_10 - 3 494,21 грн. пені за прострочені відсотки та 140 531,49 грн. пені за прострочену заборгованість по кредиту; від 10.08.2006 № 66206С8, укладеним між ВАТ "Укрексімбанк" та громадянином Литви ОСОБА_12 - 158 633,34 долара США суми неповернутого кредиту, 1 755,32 доларів США суми строкових несплачених відсотків, 1 642,08 дол. США суми прострочених до 31 дня несплачених відсотків, 8 710,59 долара США суми прострочених понад 31 день несплачених відсотків, 7 779,05 грн. пені за прострочені відсотки, 197 880,62 грн. пені за прострочену заборгованість по кредиту, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною 7 122 500,00 грн., але не нижче за ринкову вартість, визначену державним виконавцем в межах процедури виконавчого провадження із залученням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Позовна заява мотивована неналежним виконанням позичальниками (Васьковською О.І., ОСОБА_10. і ОСОБА_12) своїх зобов'язань за кредитними договорами від 10.08.2006 № 66206С6, № 66206С7, № 66206С8, внаслідок чого в них існує непогашена заборгованість, яка станом на момент звернення з цим позовом складає 170 741,33 долара США та 450 516,01 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за наведеними кредитними договорами, Банком та Підприємцем укладено Договір іпотеки спірного майна, а тому Банк має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок стягнення заборгованості за кредитними договорами у судовому порядку.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 08.11.2017, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.05.2018, у задоволені позову відмовлено.

Судові рішення мотивовано тим, що право Банку задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у зв'язку з неналежним виконанням позичальниками договірних зобов'язань щодо повернення кредитів за кредитними договорами від 10.08.2006 № 66206С6, № 66206С7, № 66206С8 передбачено законодавством України, однак позивач невірно визначив суми заборгованості позичальників, а також не врахував того, що з моменту укладення Договору іпотеки предмет іпотеки зазнав реконструкції, яка унеможливлює звернення стягнення на нього. Так, за висновками судів: матеріалами справи підтверджено можливість виділення здійсненої відповідачем добудови в натурі, і Банком не доведено протилежного; Банк з 2013 року не надавав згоди на оформлення за Підприємцем права власності на нерухоме майно та виділення частини нежитлових приміщень, а, навпаки, унеможливив таке оформлення та виділення; внаслідок реконструкції приміщень літ. "Ж", об'єкт нерухомого майна - цілісний майновий комплекс за адресою: місто Тернопіль, вул. Бродівська, 33 втратив тотожність з тим об'єктом, на який Підприємцем оформлено право власності і який передавався в іпотеку; звернення стягнення на предмет іпотеки, в складі якого є добудоване приміщення площею 186,9 кв. м, ринковою вартістю 984 312,00 грн., буде мати наслідком порушення майнових прав Підприємця.

У касаційній скарзі Банк просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове рішення про задоволення позову. Касаційну скаргу мотивовано порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, невідповідністю висновків судів встановленим обставинам справи та судові практиці вирішення аналогічних спорів Верховним Судом України та Верховним Судом. За твердженнями скаржника, суди попередніх інстанцій, виносячи оскаржувані судові рішення, надали неправильну оцінку таким обставинам:

- наявність заборгованості позичальників за кредитними договорами від 10.08.2006 № 66206С6, № 66206С7, № 66206С8 та правильність її розрахунку підлягає встановленню судами в межах цього спору, вона повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а також висновком проведеної під час розгляду цієї справи судово-економічної експертизи від 10.04.2013 № 5191/12-22 та рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.02.2014 зі справи № 607/1805/13-ц, яке набрало законної сили та яким встановлено розмір заборгованості ОСОБА_12 перед Банком;

- проведена Підприємцем реконструкція предмета іпотеки, внаслідок якої до виробничо-складської будівлі під літ. "Ж" загальною площею 551,5 кв. м здійснено добудову приміщення площею 186,9 кв. м, ринковою вартістю 984 312,00 грн., є самочинним будівництвом, і до завершення оформлення права власності на добудовану частину нерухомого майна Підприємець є власником лише матеріалів і обладнання, які були використані в процесі будівництва (створення майна). Тому, на підставі положень статті 5 Закону України "Про іпотеку", іпотека за Договором іпотеки поширюється і на здійснену Підприємцем добудову об'єкта нерухомості;

- при зверненні з позовом Банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки загальною площею 950,3 кв. м, право власності на яке наразі зареєстровано за Підприємцем, з усіма його приналежностями (матеріалами, устаткуванням, добудовами), створеними/використаними у процесі реконструкції (незавершеного/самочинного будівництва) і суди попередніх інстанцій не були позбавлені можливості задовольнити позовні вимоги частково, звернувши стягнення на предмет іпотеки без урахування створеної в результаті реконструкції прибудови та з коригуванням початкової ціни його продажу без врахування вартості новоствореної прибудови;

- за встановлення факту порушення позичальниками своїх зобов'язань за кредитними договорами, забезпечених іпотекою, відмова судів попередніх інстанцій звернути стягнення на предмет іпотеки порушує гарантовані законодавством України права Банку на судовий захист в обраний ним спосіб та унеможливить у подальшому задоволення вимог Банку, в тому числі шляхом подання іншого позову, з підстав пропуску позовної давності за цими вимогами.

Підприємець подала відзив на касаційну скаргу, в якому зазначила про безпідставність її доводів та просила рішення місцевого і постанову апеляційного господарських судів зі справи залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Від інших учасників справи відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін та третіх осіб, Касаційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі встановлено, що:

- 10.06.2006 ВАТ "Укрексімбанк" (правонаступником якого є Банк) та Васьковською О.В., ОСОБА_10 і ОСОБА_12 укладено три окремі кредитні договори на споживчі потреби: кредитний договір № 66206С6 з позичальником Васьковською О.В.; кредитний договір № 66206С7 з позичальником ОСОБА_10 та кредитний договір № 66206С8 з позичальником ОСОБА_12 (далі - Кредитні договори);

- відповідно до пункту 2.1 Кредитних договорів ВАТ "Укрексімбанк" зобов'язався надати кожному з позичальників на поточні потреби кредит у розмірі 300 000,00 доларів США з кінцевою датою погашення 07.08.2013, а позичальники зобов'язалися щомісячно сплачувати ВАТ "Укрексімбанк" проценти за користування кредитом у валюті кредиту у розмірі річної процентної ставки, яка визначається наступним чином: LIBOR (12m) + 6,55%, але не нижче 12,25% річних;

- згідно з пунктами 2.3.1, 2.3.2 Кредитних договорів кредит надається позичальникам у безготівковій формі. Платежі здійснюються у доларах США шляхом перерахування суми кредиту на поточні рахунки позичальників з подальшим зняттям готівкових коштів через касу банку, з одночасним утворенням заборгованості за кредитом на позичковому рахунку позичальників у ВАТ "Укрексімбанк";

- за приписами пунктів 2.4.1, 2.5.1 Кредитних договорів проценти за користування кредитом нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року і підлягають сплаті з 1 по 15 число кожного місяця. Позичальники зобов'язані в останній день погашення кредиту погасити проценти за користування кредитом та інші платежі за договорами. Позичальники зобов'язані погасити кредит згідно з графіком погашення кредиту;

- додатками № 1 до Кредитних договорів визначено графіки надання та погашення кредитів за договорами із строком повернення останнього платежу у серпні 2013 року;

- відповідно до пунктів 4.2 та 6.3 Кредитних договорів позичальник зобов'язаний здійснити дострокове погашення кредиту або його частини, нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, зборів та інших належних до сплати платежів за договором протягом 10 календарних днів з дня отримання письмової вимоги банку про таке дострокове погашення у випадку, якщо, зокрема, позичальник не сплатив банку у строк платежі по погашенню кредиту, будь-яку іншу суму, належну до сплати згідно п. 2.2 договору. Позичальник зобов'язаний сплатити зазначену у повідомленні суму протягом 10 банківських днів з дати отримання повідомлення. У випадку порушення зазначеного строку сплати, банк набуває право стягнути заборгованість з позичальника за кредитом, процентами та іншими платежами за договором, зокрема, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та за рахунок коштів, отриманих від реалізації заставленого майна. При цьому, будь-яке повідомлення, що надсилається згідно з договором, повинно подаватися у письмовій формі з дотриманням відповідних процедур при доставці особисто, поштою, телексом чи факсом на адресу відповідної сторони, зазначеної в п. 6.3 договору. У разі порушення строків погашення кредиту, вказаних у графіку, процентів та платежів за договором, позичальник сплачує банку за кожен день прострочення, включаючи день проплати, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожен день прострочення, що діяла за період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати повного погашення простроченої заборгованості за кредитом, процентами та платежами за договором у повному обсязі (пункт 2.4.2 Кредитних договорів);

- у подальшому сторонами було внесено зміни до Кредитних договорів, зокрема: 1) додатковими угодами від 19.06.2007 змінено пункт 2.2.1 договорів в частині формули визначення розміру річної процентної ставки - LIBOR (12m) + 6,52%, але не нижче 11,85% річних; 2) додатковими угодами від 18.07.2008 внесено зміни в частині реквізитів рахунків, на які сплачується комісія за внесення змін до договору та пеня, а також внесено низку інших змін, в т.ч. щодо видів забезпечення виконання зобов'язань за договорами; 3) додатковими договорами від 16.03.2009 внесено зміни щодо квартальних строків подання звітності по доходах і витратах позичальників та доповнено договори умовою, відповідно до якої у випадку невиконання зобов'язання щодо подання звітності по доходах і витратах позичальників, банк збільшує відсоткову ставку на 1% річних. Також, вказаними додатковими договорами викладено в новій редакції графіки погашення кредитів, відповідно до яких позичальникам надано відстрочення погашення кредитів з березня по серпень 2009 року без зміни кінцевої дати, та внесено зміни щодо видів забезпечення виконання зобов'язань за договорами; 4) договорами від 15.09.2009 внесено зміни в частині умов подання звітності та збільшення відсоткової ставки на 1% при порушенні порядку подання звітності, змінено графіки погашення сум кредитів, відповідно до яких позичальникам надано відстрочення погашення кредиту з вересня 2009 року по лютий 2010 року без зміни кінцевої дати. Також, кредитні договори доповнено умовами, які надають право банку скасувати вказане відстрочення та встановити графік погашення заборгованості щомісяця рівними частинами; 5) договорами про внесення змін від 15.03.2010 та від 15.09.2010 змінено графіки погашення кредитів, відповідно до яких позичальникам реструктуризовано погашення кредиту в період з березня по листопад 2010 року без зміни кінцевої дати;

- на виконання умов Кредитних договорів, ВАТ "Укрексімбанк" надав кожному позичальнику передбачені договорами кредитні кошти в розмірі 300000,00 доларів США, що підтверджується розпорядженнями від 14.08.2006 про зарахування відповідних сум валюти на поточні рахунки позичальників та меморіальними валютними ордерами від 14.08.2006 № 3523, від 14.08.2006 № 3524, від 14.08.2006 № 3543;

- на підставі пункту 4.2 Кредитних договорів та частини десятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" 16.03.2011 Банк звернувся до позичальників з листами-вимогами про дострокове погашення кредиту № 066-003/857 (до Васьковської О.В.), № 066-003/856 (до ОСОБА_10) та №066-003/854 (до ОСОБА_12), у яких зазначив суму простроченого основного боргу у розмірі 20 220,00 доларів США кожного з позичальників, та залишкову суму основного боргу у розмірі 161 080,00 доларів США кожного з позичальників. Зобов'язав позичальників протягом 30-ти днів з моменту отримання вимоги сплатити: всю суму неповернутого кредиту; відсотки, які будуть нараховані станом на дату сплати заборгованості; пеню за неналежне виконання умов договору станом на дату сплати заборгованості;

- лист-вимога від 16.03.2011 № 066-003/857 була отримана Васьковською О.В. 19.03.2011, що підтверджується повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Листи-вимоги від 16.03.2011 № 066-003/856 та № 066-003/854 були направлені ОСОБА_10 та ОСОБА_12 за поштовою адресою: АДРЕСА_1 та повернулися 18.04.2011 на адресу Банку з відміткою "за закінченням терміну зберігання";

- у подальшому позичальники здійснювали погашення кредитів, процентів та інших платежів за своїми Кредитними договорами. Васьковська О.В. достроково погасила свою заборгованість у розмірі 155 525,00 доларів США у період з 26.07.2011 по 19.12.2011, ОСОБА_10 аналогічну суму заборгованості - 20.12.2011;

- рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 05.02.2014 зі справи № 607/1805/13-ц, яке набрало законної сили, за позовом Банку стягнуто солідарно з ОСОБА_12 та СП "Луміс" (поручитель) на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 10.08.2006 № 66206С8 в сумі 171 611,22 долара США, що еквівалентно 1 371 688,49 грн., та 45 000,00 грн. пені за прострочення виконання зобов'язань. Зі змісту зазначеного рішення вбачається, що стягувана сума заборгованості розрахована станом на 17.01.2014 та складається з таких частин: 158 633,34 долара США заборгованості за кредитом, що еквівалентно 1 267 956,29 грн., та 12 977,88 долара США заборгованості за відсотками, що еквівалентно 103 732,20 грн. Суми пені за прострочену заборгованість в розмірі 372 321,27 грн. та пені за прострочені відсотки в розмірі 32 857,07 грн. були зменшені судом до 45 000,00 грн. на підставі частини третьої статті 551 ЦК України;

- з урахуванням проведених пізніше ОСОБА_12 проплат по кредиту заявлений Банком розрахунок заборгованості за Кредитним договором від 10.06.2006 № 66206С8 підтверджується в частині 136 707,31 долара США неповернутого основного боргу та 7 583,31 долара США несплачених відсотків. У наданому Банком розрахунку пені не міститься курсу НБУ; не переведено відповідну заборгованість у національну валюту з врахуванням курсу НБУ на дату її виникнення; не вказано розміру облікової ставки НБУ за відповідні періоди; не зазначено чітких періодів нарахування пені, у зв'язку з чим суми заборгованості пені не доведені належним чином;

- заявлений Банком розрахунок заборгованості ОСОБА_10 за Кредитним договором від 10.06.2006 № 66206С7 підтверджується в частині нарахування 3 494,21 грн. пені по процентах. Нарахування 140 531,49 грн. пені по тілу кредиту за період з 23.01.2011 по 20.12.2011 є необґрунтованим, враховуючи те, що вона розрахована з підстав невиконання вимоги Банку від 16.03.2011 № 066-003/856 про дострокове погашення кредиту, яку ОСОБА_10 не було отримано, оскільки вона направлялася за адресою, відмінною від тієї, яка погоджена сторонами у пункті 6.3 Кредитного договору;

- розрахунок Банку щодо заборгованості Васьковської О.В. за Кредитним договором від 10.06.2006 № 66206С6 у розмірі 99 883,68 грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту та 762,04 грн. пені за прострочену заборгованість по відсотках за договором підтверджується матеріалами справи;

- під час розгляду даної справи судом першої інстанції призначалася судово-економічна експертиза, висновком якої від 10.04.2013 № 5191/12-22 підтверджено наданий Банком розрахунок заборгованості позичальників по неповернутому основному боргу, несплачених строкових та прострочених відсотках, а також пені. Водночас даний висновок експертизи містить дані про стан розрахунків між Банком та позичальниками на момент проведення експертизи, він не враховує подальших нарахувань та розрахунків за Кредитними договорами, обставин того, що у рішенні Тернопільського міськрайонного суду від 05.02.2014 зі справи № 607/1805/13-ц було суттєво зменшено розмір пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_12, а також необгрунтованості нарахування ОСОБА_10 140 531,49 грн. пені по тілу кредиту за період з 23.01.2011 по 20.12.2011 внаслідок неотримання нею вимоги Банку про дострокове погашення кредиту;

- пунктом 2.8.1 Кредитних договорів (з врахуванням змін від 18.07.2008 та від 16.03.2009) встановлено, що виконання зобов'язань позичальників за цими договорами забезпечується, зокрема, іпотекою нерухомого майна, що належить СПД Васьковській О.В., а саме: основна будівля, площею 149,9 кв. м, будівля холодильних камер та майстерні, площею 248,9 кв. м., виробничо-складська будівля, площею 551,5 кв. м., що знаходяться за адресою: місто Тернопіль, вул. Бродівська, 33, а також виробничим обладнанням (8 шт.), 2004 випуску, що знаходиться за цією адресою та належить СПД Васьковській О.В.;

- з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за Кредитними договорами, 14.08.2006 ВАТ "Укрексімбанк" (іпотекодержателем) та Підприємцем (іпотекодавцем) Договір іпотеки, за умовами якого іпотекою забезпечуються всі вимоги іпотекодержателя, що випливають із Кредитних договорів. Предметом іпотеки є нерухоме майно, цегляні приміщення загальною площею 950,3 кв. м, що знаходяться за адресою: місто Тернопіль, вул. Бродівська, 33, а саме: під літ "А" основна будівля загальною площею 149,9 кв. м, під літ. "Б-В" будівля холодильних камер та майстерні загальною площею 248,9 кв. м, під літ. "Ж" виробничо-складська будівля загальною площею 551,5 кв. м, належні іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Л.О. 14.08.2006 за № 6565, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 14.08.2006 за № 1503309;

- відповідно до пункту 1.3 Договору іпотеки загальна вартість предмета іпотеки складає 3 042 000,00 грн., при цьому, ця вартість може змінюватися, враховуючи зміни кон'юнктури ринку та стану майна;

- згідно з пунктом 2.1 Договору іпотеки іпотекодержатель має, зокрема, право: 1) за рахунок предмета іпотеки задовольнити в повному обсязі вимоги, що випливають із кредитного договору на момент фактичного задоволення, включаючи суму кредиту, проценти, неустойку, пеню; витрати, пов'язані з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрати на утримання, збереження предмета іпотеки та страхування предмета іпотеки, а також інші збитки, завдані порушенням основного зобов'язання чи умов договору; 2) вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого іпотекою за договором, у разі невиконання та/або неналежного виконання боржниками кредитного договору (у т.ч. й щодо оплати будь-яких платежів, які повинні здійснюватися відповідно до кредитного договору); 3) звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо протягом тридцятиденного строку письмова вимога іпотекодержателя до іпотекодавця або боржників, про усунення порушень зобов'язань за кредитним договором та/або іпотечним договором, з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки, залишена без задоволення;

- звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, або будь-яким іншим чином відповідно до законодавства України. Реалізація предмета іпотеки у разі звернення на нього стягнення за рішенням суду проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог чинного законодавства України. Початкова ціна предмета іпотеки для його продажу на прилюдних торгах визначається у встановленому законодавством порядку (пункти 5.2, 5.5, 5.6 Договору іпотеки);

- у зв'язку з невиконанням позичальниками своїх зобов'язань за Кредитними договорами Банк звернувся до Підприємця з повідомленням про порушення основного зобов'язання, в якому повідомив про розмір простроченої заборгованості позичальників та на підставі статті 35 Закону України "Про іпотеку" просив у не більше ніж 30-ти денний строк від дня отримання цього повідомлення, сплатити зазначені суми неповернутого кредиту, несплачених відсотків та нарахованої пені, з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання даної вимоги. Вимога Банку отримана Підприємцем 28.01.2012, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та залишена Підприємцем без задоволення.

Причиною спору у справі стало питання про наявність чи відсутність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, що знаходиться у власності відповідача, внаслідок неналежного виконання позичальниками своїх зобов'язань за Кредитними договорами на підставі рішення суду шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами статей 1048 та 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту та сплатити проценти до дня повернення кредиту, при цьому, кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми на банківський рахунок кредитора.

Згідно з частиною першої статті 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

За приписами статті 1 Закону іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частин четвертої та п'ятої статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. При цьому, якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання (частини перша та друга статті 7 Закону України "Про іпотеку").

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх. Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку майна. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від зміни права власності на це майно.

Встановлений судами попередніх інстанцій факт невиконання Васьковською О.В., ОСОБА_10 і ОСОБА_12 своїх зобов'язань за Кредитними договорами перед Банком дає останньому як кредитору та іпотекодержателю право здійснити задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, який належить Підприємцю на праві власності.

З метою визначення ринкової вартості предмета іпотеки судом першої інстанцій у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Згідно з висновком експерта від 16.11.2015 № 511/15-22 ринкова вартість переданих Підприємцем в іпотеку нежитлових приміщень становить 6 011 105,00 грн. Водночас під час проведення експертизи було з'ясовано, що станом на день проведення дослідження загальна площа виробничо-складської будівлі літ. "Ж" площею 551,5 кв. м за рахунок добудови була збільшена на 186,9 кв. м.

З урахуванням встановленого факту добудови нежитлового приміщення судом першої інстанції у даній справі призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу і оціночно-будівельну експертизу, за результатами проведення яких складено висновок експерта від 30.08.2016 № 203/16-22 та встановлено, що:

- за період з 27.10.2006 по 28.01.2013 на будівлі під літ. "Ж", враховуючи чинні на території України Державні будівельні норми, проведено будівельні роботи по реконструкції приміщення (влаштована прибудова, здійснено перепланування, розширено об'єкт, проведено переобладнання);

- за період з 27.10.2006 по 28.01.2013 на будівлі під літ. "Ж" виконані роботи по переплануванню;

- добудова до будівлі під літ. "Ж" є одноповерховою з підвалом під частиною будівлі капітальною спорудою. Питання щодо визначення функціонального призначення приміщень не є предметом дослідження судової будівельно-технічної експертизи, однак слід зауважити, що відповідно до технічного паспорта від 28.01.2013 цільове призначення приміщень будівлі літ. "Ж" змінено з визначення "приміщення" на "цехи" та "холодильна камера";

- враховуючи конструктивно-планувальне рішення добудови, виділити в натурі частку об'єкта нерухомого майна, створеного в процесі здійсненого будівництва в приміщенні під літ. "Ж", відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, вбачається за можливе. Для виділення частини нерухомого майна створеного в процесі здійсненого будівництва в приміщенні під літ. "Ж" за адресою: необхідно замурувати дверні та віконні прорізи між приміщеннями 1- 11 і 1-12, 1-11 і 1-13, 1-6 і 1-9, 1-6 і 1-8, 1-6 і 1-8, 1-6 і 1-9, влаштувати для доступу до приміщень 1-8, 1-9 дверні прорізи у зовнішніх стінах, відновити сходову клітку у приміщенні 1-6 (згідно інвентаризаційної справи від 27.10.2006) для доступу до приміщень підвального поверху та влаштувати другий евакуаційний вихід з підвальних приміщень, за умови одночасного перебування більше 5 людей;

- ринкова вартість будівель, що знаходяться за адресою: місто Тернопіль, вул. Бродівська, 33, з урахуванням здійсненого будівництва в приміщенні під літ. "Ж", станом на день складання висновку, становить 7 122 500,00 грн., в тому числі 984 312 грн. - вартість здійсненого будівництва добудови до будівлі під літ. "Ж".

Судами попередніх інстанцій досліджено Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації у результаті проведеної реконструкції існуючого рибно-переробного цеху з добудовою по вул. Бродівська, 33, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області 18.02.2013 за № ТП 04, та встановлено, що зазначений об`єкт введено в експлуатацію. Згідно з пунктами 9, 10, 14, 15 Декларації (інформація про дозвільні документи) виконання робіт здійснювалось на підставі дозволу на виконання будівельних робіт, виданого Інспекцією Держархбудконтролю від 04.02.2010 № 145-18/10 та відповідно до проектної документації, затвердженої наказом від 18.12.2009 № 1, кошторисна вартість робіт складає 547 000 грн., на земельній ділянці, яка знаходиться у користуванні на підставі договору оренди землі від 07.09.2007 № 1376, укладеного з Тернопільською міською радою. Загальні техніко - економічні показники об'єкта після реконструкції складають: будівля цеху ("Ж") - 738,4 кв. м., у цілому загальна площа комплексу з добудовою складає - 1 136,5 кв. м.

Відповідно до частини дев'ятої статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації або сертифікат є підставою, зокрема, для включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Пунктом 31 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703 (постанова втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868), було передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 27 - 30 цього Порядку, подає документ, що підтверджує факт надання згоди іпотекодержателем або органом державної податкової служби на відчуження або інше визначення юридичної долі нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі.

Аналогічна вимоги містилися у пункті 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (втратив чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127) та передбачені пунктом 60 Порядку державної реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (чинний).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Підприємець листами від 04.04.2013 та від 03.09.2013 зверталася до Банку для надання дозволу зареєструвати право власності на майно, що перебуває у іпотеці, з врахуванням здійсненої реконструкції, однак отримала відмову. Право власності на майновий комплекс загальною площею 1 136,5 кв. м (після здійснення реконструкції) за Підприємцем не зареєстровано, враховуючи відсутність згоди Банку.

За встановлених обставин суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що внаслідок реконструкції приміщень літ. "Ж", об'єкт нерухомого майна - цілісний майновий комплекс за адресою: місто Тернопіль, вул. Бродівська, 33, втратив тотожність з тим об'єктом, на який Підприємцем оформлено право власності і який передавався в іпотеку, тому звернення стягнення на предмет іпотеки, в складі якого є добудоване приміщення площею 186,9 кв. м ринковою вартістю 984 312,00 грн., буде мати наслідком порушення майнових прав відповідача. Дані обставини, за висновками судів попередніх інстанцій, унеможливлюють звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв'язку із чим відмовили в позові.

Водночас суди попередніх інстанцій, відмовляючи в позові з наведених підстав, не з'ясували обставин отримання Підприємцем у Банку обов'язкового письмового погодження на проведення реконструкції предмета іпотеки, передбаченого пунктом 2.3.3 Договору іпотеки. Так, у пункті 2.3.3 Договору іпотеки сторони погодили, що іпотекодавець має право здійснювати істотні поліпшення предмета іпотеки лише за письмовою згодою іпотекодержателя.

Судами також не досліджено інші умови Договору іпотеки щодо прав та обов'язків сторін в частині використання та збереження майна, переданого в іпотеку.

Зазначені обстави мають істотне значення для правильного вирішення спору, оскільки за встановлення факту порушення позичальниками своїх зобов'язань за кредитними договорами, забезпечених іпотекою, відмова судів попередніх інстанцій звернути стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з односторонньою зміною іпотекодавцем його характеристик порушує гарантовані законодавством України права Банку задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки.

Крім того, за встановлення обставин того, що добудова до будівлі під літ. "Ж" є одноповерховою з підвалом під частиною будівлі капітальною спорудою, щодо якої наявна можливість виділення в натурі частини об'єкта нерухомого майна, судами попередніх інстанцій не досліджено питання щодо можливості часткового задоволення позову шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки загальною площею 950,3 кв. м, право власності на яке наразі зареєстровано за Підприємцем без врахування створеної в результаті реконструкції прибудови та з коригуванням початкової ціни його продажу без врахування вартості новоствореної прибудови.

Згідно з положеннями статті 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частини друга, п'ята).

Водночас суд касаційної інстанції згідно із статтею 300 ГПК України на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права і не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням викладеного та відповідно до статті 310 ГПК України рішення і постанова з даної справи підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до місцевого господарського суду. У новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, перевірити зазначені в цій постанові доводи та докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого вирішити спір відповідно до закону. За результати нового розгляду має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат зі справи.

Керуючись статтями 300, 308, 310, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в місті Тернополі задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Тернопільської області від 08.11.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.05.2018 зі справи № 3/27/5022-316/2012 скасувати.

3. Справу передати на новий розгляд до господарського суду Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Б. Львов

Суддя І. Булгакова

Суддя В. Селіваненко