ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 921/463/16-г/3

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, Вронська Г.О., Ткач І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство"

та постанову Львівського апеляційного господарського суду

(головуючий - Данко Л.С., судді: Галушко Н.А., Орищин Г.В.)

від 13.12.2017

у справі № 921/463/16-г/3

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство"

про стягнення штрафу в сумі 20 340,00 грн

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - ПАТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця") звернулося до Господарського суду Тернопільської області із позовом до Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" (далі - ДП "Тернопільське лісове господарство") про стягнення штрафу у розмірі 20 340,00 грн.

1.2. Позовна заява мотивована тим, що при контрольній перевірці маси вантажу (деревина паливна) у вагоні № 96398466, відправленого ДП "Тернопільське лісове господарство" до Словаччини, виявлено невідповідність маси, зазначеній відправником у накладній № 518084, про що перевізником складено акт загальної форми. В результаті неправильного зазначення маси вантажу, яка впливає на встановлення розміру провізної плати, було занижено розмір платежів на перевезення. Належна провізна плата за даною відправкою згідно розрахунків становить 4 068,00 грн. Враховуючи зазначене на підставі п. 4 ч. 1 § 3 та ч. 2 § 3 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення ДП "Тернопільське лісове господарство" нарахована неустойка у п'ятикратному розмірі провізної плати, що становить 20 340,00 грн. При цьому, матеріально-правовою підставою визначено § 1, п. 4 § 3 ст. 16 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, статтю 908 Цивільного кодексу України, статтю 307 Господарського кодексу України.

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 30.10.2017 у справі № 921/463/16-г/3 позовні вимоги ПАТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" до ДП "Тернопільське лісове господарство" задоволені частково. Суд стягнув з ДП "Тернопільське лісове господарство" на користь Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" 3 280,00 грн штрафу. У решті позовних вимог ПАТ "Укрзалізниця" відмовлено.

2.2. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі № 921/463/16-г/3 рішення Господарського суду Тернопільської області від 30.10.2017 в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасовано та в цій частині прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволені повністю. Суд стягнув з ДП "Тернопільське лісове господарство" на користь ПАТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" 20 340,00 грн штрафу.

2.3. Господарськими судами встановлено такі обставини:

- Державним підприємством "Тернопільське лісове господарство" 12.11.2015 завантажено вагон № 96398466 з товаром "Древесина топливная в виде бревен" з оформленням залізничної накладної ЦИМ/СМГС № 518084 від 12.11.2015, який 13.11.2015 відправлено з станції Зборів Львівської залізниці на адресу одержувача - фірма "Монди СПЦ" Ружомберок, Тантраска цеста, 3, Словаччина;

- даний вагон з вантажем 17.11.2015 доставлено в зону митного контролю "Експорт" міжнародного залізничного пункту пропуску "Чоп" для здійснення митних процедур інспекторами митного посту "Чоп-залізничний";

- начальнику станції Чоп 17.11.2015 надійшла заявка № 07-70-61/60/080 заступника начальника ВМО №2 м/п "Чоп-залізничний" про надання вагону № 96398466 з вантажем за накладною № 518084 для здійснення контрольного зважування товару на ділянку станції Батьово, оскільки на станції Чоп технічної можливості проведення зважування даної деревини не було, про що свідчить акт загальної форми № 7613 про здійснення перевірки вагону № 96398466 органом митного контролю;

- на станції Батьово 19.11.2015 здійснено зважування вагону № 96398466 з вантажем, за результатами якого виявлено розбіжності у вазі на 7 тонн в сторону збільшення, ніж вказано у товаросупровідних документах, про що складено акт загальної форми № 9945;

- згідно акту загальної форми № 67 від 26.11.2015 додатково підтверджено різницю заявленої та фактичної маси товару (42 та 49 тонн, відповідно);

- у зв'язку з виявленням розбіжностей фактичної ваги деревини із даними, вказаними у товаросупровідних документах, з метою огляду товару на підставі заявки митниці № 07-70-61/60/082 від 20.11.2015 вагон № 96398466 подано у зону митного контролю для вивантаження та зважування вантажу, про що складено акт загальної форми № 7014 від 20.11.2015;

- в акті загальної форми № 66 від 22.11.2015 зафіксовано, що вагон № 96398466 для митного контролю, зокрема, контрольного зважування, був розвантажений;

- з акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу вбачається, що 24.11.2015 Закарпатською митницею ДФС за участю експерта Закарпатської торгово-промислової палати, посадової особи станції Чоп здійснено повний митний огляд вивантаженого з вагону № 96398466 товару. Під час огляду сторонніх вкладень не виявлено; встановлено наявність товару деревини паливної для технологічних потреб, свіжо пиляної у вигляді колод твердолистяних порід (ясен, бук, клен) складеної в штабелі;

- перевіркою, з урахуванням експертного висновку № В-1049 від 24.11.2015, експертом Закарпатської торгово-промислової палати проведено огляд та встановлено, що більша частина переміщуваного вантажу у вказаному вагоні підпадає під тимчасову заборону (строком на 10 років) для експорту, відповідно до Закону України "Про особливості державного регулювання діяльності суб'єктів підприємницької діяльності, пов'язаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів";

- про порушення Державним підприємством "Тернопільське лісове господарство" митних правил при оформленні відповідних документів по вантажу, що переміщувався залізницею через митну територію України у вагоні № 96398466, Закарпатською митницею ДФС України складено протокол про порушення митних правил № 2171/30501/15 від 10.12.2015, який отримано цього ж дня представником відправника/товаровласника вантажу ОСОБА_4, який обіймає посаду майстра допоміжної дільниці Залозецького лісництва і в його обов'язки входить, зокрема, оформлення документації на навантаження вагонів; перевірка якості робіт;

- у залізничній накладній № 518084 у графі 24 відправником вказана маса вантажу -42 000 кг;

- контрольне зважування проведене на справних 150-ти тонних вагонних вагах, що підтверджується Технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки, які пройшли повірку 24.02.2016, що засвідчується відповідними відмітками на документах;

- за результатами проведеної перевірки Залізницею встановлено, що маса вантажу у вагоні № 96398466 не відповідає масі, зазначеній відправником у накладній, зокрема, згідно накладної № 518084 маса вантажу становить 42 000 кг, а фактично виявилося 49 000 кг, про що складено акт загальної форми № 67 від 26.11.2015;

- невідповідність маси вантажу у накладній зазначено в Книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах по станції Батьово;

- на підставі неправильного зазначення відправником маси вантажу Залізницею на підставі ст.ст. 122, 118 Статуту залізниць України, вантажовідправнику ДП "Тернопільське лісове господарство" нараховано штраф у п'ятикратному розмірі провізної плати, що згідно розрахунку Залізниці становить 20 340,00 грн;

- Залізницею на адресу ДП "Тернопільське лісове господарство" 18.02.2016 надіслано претензію № ДН-5-ДНЮ/28 про добровільну сплату вказаного штрафу;

- у відповідь на претензію ДП "Тернопільське лісове господарство" 27.05.2016 надано відповідь № 410, згідно якої ДП "Тернопільське лісове господарство" гарантувало оплату штрафних санкцій у розмірі 20 340,00 грн рівними частинами протягом червня, липня та серпня 2016 включно, враховуючи важке фінансове становище та з метою недопущення ускладнення господарської діяльності підприємства, проте вже 08.07.2016 своїм листом підприємство відкликало гарантійний лист про оплату штрафу;

- відсутність добровільної сплати штрафу стало підставою для звернення ПАТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" до суду з вимогою стягнути з ДП "Тернопільське лісове господарство" штраф в розмірі 20 340,00 грн.

2.4. Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" про стягнення штрафу в розмірі 3 280,00 грн, місцевий господарський суд, керуючись нормами статей 908, 909 Цивільного кодексу України, ст. 307 Господарського кодексу України, положеннями Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, статтями 118, 122, 129 Статуту залізниць України, Правилами оформлення перевізних документів дійшов висновку про підтвердження факту невідповідності зазначення маси вантажу у накладній вантажовідправником фактично встановленій масі вантажу Залізницею. Разом з тим при зменшенні суми штрафу, застосовуючи положення ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, а також принципи добросовісності, розумності та справедливості, на яких має ґрунтуватися зобов'язання, виходив з того, що штраф за неправильно зазначену у накладній масу має визначатися, виходячи з вартості провізної плати надлишку (недостачі) маси вантажу, тобто, розраховуючи розмір штрафу із п'ятикратного розміру провізної плати недостачі (7 000 кг).

2.5. Погоджуючись із висновком суду першої інстанції в частині наявності підстав для покладення на вантажовідправника відповідальності у вигляді штрафу, апеляційний господарський суд зазначив, що Залізницею доведені обставини неправильного зазначення ДП "Тернопільське лісове господарство" у накладних маси вантажу. При цьому, суд апеляційної інстанції не погодився із висновками місцевого суду, що для розрахунку штрафу останнім взято за базу для нарахування вартість провізної плати надлишку (недостачі) маси вантажу. Апеляційний господарський суд, задовольняючи в цій частині позовні вимоги повністю виходить з того, що в даному випадку штраф розраховується із 5-кратної провізної плати всього вагону перевезення, керуючись при цьому п. 4 ч. 1 § 3 та ч. 2 § 3 ст. 16 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись з постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі № 921/463/16-г/3 Державне підприємство "Тернопільське лісове господарство" подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення місцевого господарського суду від 30.10.2017 у даній справі залишити в силі.

3.2. Узагальнені доводи касаційної скарги Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство":

- судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального права, зокрема, ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт", § 3 ст. 16 Угоди про міжнародне вантажне перевезення;

- апеляційний суд дійшов неправильного висновку щодо визначення бази нарахування штрафу та застосував вартість провізної плати всього вагону.

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, яким керувався суд

4.1. Предметом спору у справі є матеріально-правова вимога про стягнення з Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" на користь Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" штрафу за порушення Правил оформлення перевізних документів в розмірі 20 340,00 грн.

4.2. Суди першої та апеляційної інстанції, встановивши на підставі проведеного митного огляду вантажу за правилами статей 4, 218, 325, 338 Митного кодексу України та за результатами митної перевірки, факт наявності розбіжностей між зазначеною вантажовідправником у накладній № ЦИМ/СМГС № 518084 від 12.11.2015 маси вантажу та встановленою Залізницею фактичною вагою вантажу, дійшли правильного висновку про наявність підстав для нарахування Залізницею штрафу ДП "Тернопільське лісове господарство" за порушення Правил оформлення перевізних документів.

4.3. Предметом оскарження відповідно до вимог касаційної скарги ДП "Тернопільське лісове господарство" є постанова апеляційного господарського суду в частині нарахування штрафу за невідповідність маси вантажу, вказаній у накладній, фактичній масі у вагоні, виходячи із бази нарахування вартості провізної плати всього вагону.

4.4. Згідно із статтею 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі статтею 908 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

4.5. Як передбачено ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

4.6. Відповідно до ч. 3 ст. 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

4.7. Статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт", Закону України "Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

4.8. Статут залізниць України, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 N 457, визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом.

4.9. Відповідно до пункту 4 статті 1 Статуту залізниць України (далі - Статут) перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

4.10. Судами встановлено, що оскільки перевезення вантажу залізничним транспортом здійснюється у міжнародному вантажному сполученні, взаємовідносини сторін у даній справі регулюються Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - Угода), яка є чинною для України відповідно до Закону України "Про правонаступництво в Україні" та Віденської конвенції про правонаступництво держав. Державна адміністрація залізничного транспорту України приєдналася до даної Угоди та її дія підтверджена постановою КМУ № 246 від 03.04.1993.

4.11. Відповідно до § 1 статті 2 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення на умовах цієї Угоди здійснюється перевезення вантажів в прямому міжнародному вантажному сполученні між станціями, зазначеними в § 2 статті 3 за накладними, передбаченими цією Угодою, і тільки по мережі доріг-учасників цієї Угоди. Ця Угода має обов'язкову силу для залізниць, відправників та отримувачів вантажів і діє незалежно від державної належності сторін договору перевезення.

4.12. Судами встановлено, що договірні відносини виникли у Залізниці з резидентом України ДП "Тернопільське лісове господарство" відносно міжнародного сполучення, у зв'язку з чим норми цієї Угоди мають обов'язкову силу для обох учасників спору.

4.13. За § 3 ст. 14 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення договір перевезення оформлюється накладною єдиного зразка.

4.14. Судами встановлено, що накладна ЦИМ/СМГС № 518084 від 12.11.2015 є договором на перевезення вантажів залізничним транспортом у міжнародному сполученні.

4.15. Згідно ст. 19 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення визначення маси вантажу здійснюється відповідно до правил перевезення вантажу. В даному випадку слід керуватись Правилами приймання вантажів до перевезень, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082 (далі - Правила приймання вантажів).

4.16. За правилами § 1 ст. 16 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення відправник несе відповідальність за правильність відомостей і заяв, зазначених ним у накладній. Він несе відповідальність за всі наслідки неправильного, неточного або неповного зазначення цих відомостей і заяв, а також від того, що вони внесені у невідповідну графу накладної.

4.17. Відповідно до § 1 статті 11 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення відправник повинен додати до накладної супровідні документи, необхідні для здійснення митних та інших правил на всьому шляху прямування вантажу.

4.18. Нормативні положення Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення передбачають відповідальність відправника перед залізницею за наслідки, що виникли у результаті відсутності, недостатності чи неправильності супровідних документів.

4.19. У статті 29 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення передбачено, що перевізник складає комерційний акт, якщо при перевірці вантажу під час його перевезення або видачі констатує невідповідність маси вантажу відомостям, зазначеним в накладній.

4.20. Разом з цим, судами встановлено, що констатація невідповідності маси вантажу відомостям, зазначеним у накладній, встановлена при проведенні Закарпатською митницею ДФС митного огляду, про що складено протокол про порушення митних правил від 11.12.2015 № 2171/30501/15, та підтверджується постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.08.2016 у справі № 308/26/16-п.

4.21. За приписами ч. 2 § 3 ст. 16 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення неустойка за п. 4 ч. 1 § 3 стягується в п'ятикратному розмірі провізної плати, яка належить перевізнику.

4.22. Провізна плата, яка належить перевізнику визначається договором перевезення, яким є накладна і відповідно до визначеного в ній розміру Залізницею, перевізником, було нараховано неустойку.

4.23. Тобто відправник зобов'язаний зазначити в накладній вірну масу всього вантажу, який знаходився у даному вагоні, і провізна плата в даному випадку в накладній визначалася виходячи із маси всього вантажу, який знаходився в вагоні.

4.24. Застосування Залізницею до ДП "Тернопільське лісове господарство" бази для нарахування штрафу у вигляді вартості провізної плати всього вагону, і як наслідок п'ятикратного розміру всієї суми провізної плати, відповідає нормам Угоди.

4.25. Отже, висновок місцевого господарського суду у справі щодо застосування ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України та стягнення штрафу в сумі 3 280,00 грн, виходячи з вартості провізної плати надлишку (нестачі) маси вантажу є необґрунтованим та правомірно в цій частині скасований судом апеляційної інстанції із задоволенням позовних вимог і стягнення штрафу в сумі 20 340,00 грн, що відповідає приписам п. 4 ч. 1 § 3 та ч. 2 § 3 ст.16 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

4.26. При виборі і застосуванні норм права до спірних відносин, колегія суддів, в силу ч. 4. ст. 236 Господарського процесуального кодексу України враховує висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 904/10497/16, від 26.04.2018 у справі № 921/333/17-г/14.

4.27. Доводи, викладені в касаційній скарзі Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство", колегією суддів відхиляються, оскільки останні зводяться до переоцінки доказів, в той час як суд касаційної інстанції в силу частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

4.28. Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

4.29. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

4.30. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

4.31. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

4.32. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.2. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її зміни чи скасування немає.

6. Судові витрати

6.1. З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов'язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі № 921/463/16-г/3- без змін.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В.Студенець

Судді Г.Вронська

І.Ткач