ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07 серпня 2018 р. Справа №903/476/18

за позовом: фізичної особи-підприємця Мосійчука Миколи Степановича

до відповідача: Державного підприємства "Цуманське лісове господарство"

про стягнення 181549,97 грн.

Суддя Шум М.С.

секретар судового засідання Кобись Є.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Мосійчук М.С., підприємець

від відповідача: н/з

Суть спору: фізична особа-підприємець Мосійчук Микола Степанович звернувся з позовом до Державного підприємства "Цуманське лісове господарство" про стягнення 181549,97 грн., з них 167755,91 грн. основної заборгованості, 2864,84 грн. - 3% річних та 10929,22 грн. інфляційних втрат. Позов обґрунтований невиконанням відповідачем умов договору про надання послуг № 521/17 від 19.06.2017р..

Ухвалою суду від 24.07.2018р. розгляд справи по суті призначено на 07.08.2018р..

Позивач позовні вимоги підтримав, просив останні задоволити.

Відповідач в судове засідання уповноваженого представника не направив, відзиву на позов не подав.

Ухвала суду направлялися відповідачу на адресу зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 45233, Волинська обл., Ківерцівський район, смт. Цумань, вул. Незалежності, буд.124.

Згідно даних пошукової системи ПАТ «Укрпошта»(а.с.51-52), відповідачу 31.07.2018р. вручено лист суду з ухвалою від 24.07.2018р.

Згідно ч.9 ст.165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, господарський суд визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами, -

встановив:

Між Державним підприємством "Цуманське лісове господарство" та фізичною особою-підприємцем Мосійчуком Миколою Степановичем, укладено договір про надання послуг №521/17 від 19.06.2017р. (далі - Договір)(а.с.14-15), термін дії якого доповненням до договору №1 від 28.12.2017р. продовжено до 31.12.2018р.(а.с.16).

Згідно п.1.1 Договору, Виконавець зобов'язався надати послуги по навантаженню та/або розвантаженню готової продукції та лісопродукції навантажувачем телескопічним марки «Catepillar ТН330В»

Згідно п.3.2 Договору, оплата послуг здійснюється із розрахунку 350 гривень без ПДВ за 1 годину роботи.

Замовник зобов'язався своєчасно оплачувати послуги (п.4.1.1. Договору), а саме на протязі 1-го місяця з дати підписання та затвердження акту прийому-передачі наданих послуг (п.3.1. Договору).

На виконання умов Договору позивач за період червень 2017р. - березень 2018р. надав відповідачу послуг на суму 559650 грн., що стверджується відповідними актами прийому-здачі виконаних робіт(а.с.17-26).

Відповідач оплату за надані послуги провів частково на загальну суму 391894,09 грн., що стверджується банкувською випискою по рахунку позивача(а.с.27-40).

Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача на момент розгляду справи складає 167755,91 грн.(а.с.6).

11.06.2018р. на адресу відповідача була направлена претензія з вимогою оплатити заборгованість, проте остання залишена без відповіді та виконання(а.с.41).

Доказів, які б спростовували цю заборгованість чи оплати, а також контррозрахунку заборгованості відповідач суду не подав.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст.144 Господарського кодексу України(далі - ГК України), майнові права та майнові обов'язки суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.193 ГК України, статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов'язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між ними Договір предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Враховуючи надання позивачем відповідачу послуг, отримання їх відповідачем, не проведення при цьому належних розрахунків і платежів, суд прийшов висновку, що вимога позивача в частині стягнення основної заборгованості в сумі 167755,91 грн. підставна та підлягає до задоволення.

Щодо стягнення з відповідача 10929,22 грн. інфляційних втрат та 2864,84 грн. - 3% річних, суд зазначає таке.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевіривши розрахунок(а.с.6-8) нарахованих інфляційних втрат та 3% річних, вважає, що останні підставні та підлягають до задоволення.

При цьому судом було застосовано розрахунки, здійснені за допомогою встановленої в господарському суді системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга Закон".

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази сторін, господарський суд, оцінюючи їх за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У зв'язку з тим, що спір до розгляду судом доведено з вини відповідача, відповідно до ст.ст.129 ГПК України, на нього слід покласти судові витрати по справі.

Керуючись ст.73-79, 86, 129, 130, 185, 232, 236, 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Цуманське лісове господарство"(45233, Волинська обл., Ківерцівський район, смт. Цумань, вул. Незалежності, буд.124, ) на користь Фізичної особи-підприємця Мосійчука Миколи Степановича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 181549,97 грн., з них 167755,91 грн. основної заборгованості, 2864,84 грн. - 3% річних та 10929,22 грн. інфляційних втрат. та 2723,25 грн. судового збору.

Повний текст рішення складено

14.08.2018

Суддя М. С. Шум