ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

13.08.2018р. № 905/2746/16

Суддя господарського суду Донецької області І.К. Чорненька розглянувши заяву

заявника (боржника) Товариства з обмеженою відповідальністю «Балтика», м.Краматорськ

про визнання відсутнім права власності та скасування запису про державну реєстрацію права

у справі про банкрутство, порушеній за заявою

ініціюючого кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСМЕТКО" м.Київ ()

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЛТИКА" м.Краматорськ Донецька область ()

про визнання банкрутом

розпорядник майна - арбітражний керуючий Карауш Ю.В.

ВСТАНОВИВ:

06.08.2018р. до господарського суду надійшла заява боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Балтика» б/н б/д про визнання відсутнім права власності та скасування запису про державну реєстрацію права, з вимогами:

- прийняти цю заяву до розгляду в межах справи №905/2746/16 про банкрутство ТОВ «Балтика»;

- визнати відсутнім у Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» (третя особа 1) право власності на нежитлові приміщення (в літ. «А»), пр.. приміщень №46, 47-48, 49, 50, 51, 54 (нежитлові приміщення комерційного призначення) загальною площею 970,1 кв. м., розташовані в будинку №32 по вул. Білоруській в м. Київ;

- скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №16711044, внесений на підставі рішення приватного нотаріуса Падалка Романа Олеговича (третя особа 2) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31690948 від 03.10.2016р.;

- всі судові витрати покласти на ПАТ «Банк Кредит Дніпро».

В обґрунтування правомірності звернення із заявою в межах справи про банкрутство, заявник посилається на відповідність правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 06.04.2018р. у справі № 925/1874/13, а саме: «Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону № 2343-XII, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси в тому числі майна, яке безпідставно вибуло з права власності банкрута, для забезпечення повного або часткового задоволення вимог кредиторів та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів».

В даному ж випадку, згідно заяви, боржник звернувся із заявою в межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Балтика» з вимогою:

- визнати відсутнім право власності на нежитлові приміщення (в літ. «А»), пр.. приміщень №46, 47-48, 49, 50, 51, 54 (нежитлові приміщення комерційного призначення) загальною площею 970,1 кв.м., розташовані в будинку №32 по вул. Білоруській в м. Київ, у Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» - третьої особи 1 (згідно заяви);

- скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №16711044, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31690948 від 03.10.2016р. приватним нотаріусом Падалка Романом Олеговичем - третьою особою 2 (згідно заяви).

Відповідно до положень статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного та позовного (загального або спрощеного) провадження. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Частиною дев'ятою статті 30 ГПК України (виключна підсудність справ) передбачено, що справи передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

При цьому, зазначені норми кореспондуються з положеннями частини четвертої статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство), відповідно до якої суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником (ст.20 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом») тощо.

Системний аналіз положень Закону про банкрутство дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора (частина перша статті 20 Закону про банкрутство); за позовом розпорядника майна (частина дев'ята статті 22 Закону про банкрутство); за заявою комітету кредиторів (частина восьма статті 26 Закону про банкрутство); за заявою керуючого санацією (частина п'ята статті 28 Закону про банкрутство); за заявою ліквідатора (частина друга статті 41 Закону про банкрутство).

Дана правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі №908/4804/14.

Висновку про те, що у межах справи про банкрутство мають розглядатися усі без виключення спори за участю боржника або мають розглядатися вимоги за заявами боржника до третіх осіб(що тягне за собою зміну територіальної юрисдикції (підсудності), а також звільнення від сплати судового збору), постанова Верховного Суду від 06.04.2018р. у справі №925/1874/13 не містить - під словами «таких спорів» у ній розуміються саме спори про визнання недійсними або спростування правочинів (договорів) або майнових дій боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, та, відповідно, витребування з чужого незаконного володіння майна боржника, яке безпідставно вибуло з права власності банкрута, оскільки інші спори у постанові Верховного Суду не розглядаються і не аналізуються.

Як зазначалось вище, відповідно до ч.4. ст.10 Закону про банкрутство суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові вимоги з вимогами до боржника.

В даному ж випадку боржником подана заява з вимогою про визнання відсутнім права власності у третьої особи 1 - Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» та скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, який внесений на підставі рішення третьої особи 2 - приватного нотаріуса Падалка Романа Олеговича.

Отже, така вимога боржника до третіх осіб не може розглядатися в межах справи про банкрутство в розумінні ч.4 ст. 10 Закону про банкрутство

При цьому суд зазначає, що вказані вимоги боржника мають розглядатися шляхом подання окремої позовної заяви до господарського суду за встановленою підсудністю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку відмовити у відкритті провадження по заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Балтика», м.Краматорськ б/н б/д про визнання відсутнім права власності та скасування запису про державну реєстрацію права, в межах справи №905/2746/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Балтика» та повернути її заявнику разом з доданими до неї документами.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 10, 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. 175, 234, 235, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження по заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Балтика» (, вул. О.Вишні, 22, м. Краматорськ, Донецька обл., 84331) б/н б/д про визнання відсутнім права власності на нежитлові приміщення (в літ. «А»), пр.. приміщень №46, 47-48, 49, 50, 51, 54 (нежитлові приміщення комерційного призначення) загальною площею 970,1 кв.м., розташовані в будинку №32 по вул. Білоруській в м. Київ, у Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» - третьої особи 1 (, вул. Мечникова, 3, м. Київ, 01601); скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №16711044, внесеного на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31690948 від 03.10.2016р. приватним нотаріусом Падалка Романом Олеговичем - третьою особою 2 (вул. Б. Хмельницького, 17/52А, оф. 728, м. Київ, 03150), в межах справи №905/2746/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Балтика» (), м.Краматорськ та повернути її заявнику разом з доданими до неї документами.

Ухвала набирає чинності у строк та порядку, визначеному ст. 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена протягом строку, встановленого ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п. п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.К. Чорненька