ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2018 р. Справа № 920/69/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Ільїн О.В. , суддя Слободін М.М.;

за участі секретаря судового засідання Курченко В.А.,

розглянувши у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (вх.№893С/2) на рішення господарського суду Сумської області від 19.04.2018 у справі №920/69/18 (суддя Спиридонова Н.О., повний текст складено 24.04.2018),

за позовом фізичної особи-підприємця Федорка Сергія Івановича, с.Боромля, Тростянецький район, Сумська область,

до Головного управління Держгеокадастру в Сумській області, м.Суми,

про зобов'язання вжити заходів щодо укладення додаткової угоди до договору оренди землі, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до господарського суду Сумської області з позовною заявою, в якій просив суд зобов'язати відповідача вжити заходів щодо укладення з позивачем додаткової угоди до договору оренди землі, укладеного 19.01.2007 та зареєстрованого в Тростянецькому районному реєстраційному відділенні Сумської регіональної філії Центру ДЗК України за номером № 28 року за №15, об'єктом якого є земельна ділянка, загальною площею - 14,5939 га, у тому числі 14,5939 га ріллі земель державної власності, кадастровий номер земельної ділянки :00:002:0887, відповідно до частини восьмої статті 33 Закону України "Про оренду землі" на умовах, визначених сторонами.

Рішенням господарського суду Сумської області від 19.04.2018 позов задоволено повністю. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області вжити заходи щодо укладення з фізичною особою-підприємцем Федорком Сергієм Івановичем додаткової угоди до договору оренди землі, укладеного 19.01.2007 та зареєстрованого у Тростянецькому районному реєстраційному відділенні Сумської регіональної філії Центру ДЗК України, за №28 за №15, об'єктом якого є земельна ділянка, загальною площею - 14,5939 га, у тому числі 14,5939 га ріллі земель державної власності, кадастровий номер земельної ділянки :00:002:0887, відповідно до вимог частини восьмої статі 33 Закону України "Про оренду землі" на умовах, визначених сторонами. Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру в Сумській області на користь фізичної особи-підприємця Федорко Сергія Івановича 1762 грн судового збору.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що орендодавцем землі, станом на 17.11.2016, є Головне управління Держгеокадастру у Сумській області. Законом не встановлений початок перебігу строку для надсилання повідомлення орендодавця. Дійшов висновку, що у даному випадку має значення лише те, чи закінчився встановлений законом місячний строк для повідомлення орендодавцем про відмову в поновленні договору оренди, оскільки саме з його закінченням пов'язане продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце обґрунтовані заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. До закінчення строку дії договору оренди позивач як добросовісний орендар, маючи законні сподівання на продовження дії договору оренди землі на новий строк, у встановленому порядку звернувся до орендодавця з метою реалізації переважного права щодо продовження дії договору, яке було йому гарантовано умовами договору та положеннями статті 33 Закону України "Про оренду землі". Однак відповідач не надав суду належних доказів звернення у передбачений законом місячний термін до позивача з листом-повідомленням про заперечення у його поновленні. Суд вважав, що позивач скористався переважним правом на укладення договору оренди землі і вчинив усі дії, передбачені ст.33 Закону України "Про оренду землі". Позивач двічі направляв відповідачу листи-повідомлення з пропозицією поновлення договору оренди, до яких було додано проект додаткової угоди; продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди та сплачувати орендну плату, а тому спірний договір оренди землі є поновленим відповідно до положень ст.33 Закону України "Про оренду землі". Також, суд першої інстанції вважає лист-відповідь №29-18-0.6-973/2-18 від 25.01.2018 Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на адвокатський запит №4-2018 від 19.01.2018, в якому повідомив про те, що позивач надавав проект додаткової угоди у трьох примірниках при поданні заяви від 14.11.2017 про продовження терміну дії договору оренди землі, належним та допустимим доказом у підтвердження факту надіслання відповідачу додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.

Відповідач з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм чинного законодавства, просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 19.04.2018 у справі №920/69/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ФОП Федорка С.І. у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач з посиланням на положення ст.33 Закону України «Про оренду землі» вказує, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Разом з тим, зазначає, що частинами 8, 9 ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку, однак у місячний строк - до 19.11.2017, додаткова угода укладена не була, у зв'язку з чим договір оренди між сторонами не укладений, а припинив свою дію відповідно до положень ст.31 Закону України «Про орендну плату». Крім того, заявником зазначено, що у заяві про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки позивач пропонував змінити відсоток орендної плати за земельну ділянку та встановити його у розмірі 8% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Відповідачем у зв'язку зі складною економічною ситуацією в Україні було запропоновано у листі-повідомленні про прийняте рішення від 10.11.2017 Ф-/6-17 поновити термін дії договору з орендною платою у розмірі 12% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, однак додаткової угоди про внесення змін до договору між сторонами укладено не було, оскільки сторонами не було досягнуто згоди з приводу істотної умови договору оренди землі як розмір орендної плати, а тому позивач втратив переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки. Крім того, відповідач вважає, що у позивача немає юридичних прав користуватися спірною земельною ділянкою, а використання спірної земельної ділянки за її цільовим призначенням та сплата орендної плати не може бути розцінена як згода орендодавця на пролонгацію договору оренди. Також, відповідач вважає необґрунтованою та безпідставною позовну вимогу - зобов'язати поновити договір оренди земельної ділянки, оскільки суд не може зобов'язати прийняти рішення, яке суперечить тим рішенням Головного управління, що викладені у листах від 10.11.2017 Ф-/6-17 та від 13.12.2017 №Ф- 14903-6293/6-17.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (вх.№893С/2) на рішення господарського суду Сумської області від 19.04.2018 у справі №920/69/18 залишено без руху. Встановлено апелянту 10-денний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги. Роз`яснено апелянту, що не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, має наслідки, передбачені статтями 174, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою. Повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 10.07.2018 о 10:00 год. Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання відповідачу. Витребувано у учасників справи оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного держреєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги. Задоволено заяву Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про участь у судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду з розгляду справи №920/69/18 у режимі відеоконференції.

25.06.2018 від позивача до суду надійшов відзив (вх.№4870) на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що надав проект додаткової угоди до договору оренди у трьох примірниках. Позивач вважає, що відповідно до листів-відповідей та звернень позивача сторони фактично погодили усі істотні умови договору. Щодо до доводів апелянта про те, що сторонами не підписано додаткову угоду до договору оренди позивач зазначає, що правовою підставою звернення до господарського суду є частина 8 ст.33 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає, що відмова, а також зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Отже, зобов'язання відповідача укласти додаткову угоду є способом захисту його прав.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2018 у зв'язку з відпусткою судді Білоусової Я.О. та відрядженням судді Тарасової І.В. для розгляду даної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Пуль О.А., суддя Ільїн О.В., суддя Слободін М.М.

Згідно з пунктом 14 ст.32 Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 10.07.2018 повідомлено учасників справи про відкладення розгляду справи на 14.08.2018 о 12:00 год. Задоволено заяви фізичної особи-підприємця Федорка С.І. та Головного управління Держгеокадастру в Сумській області про участь у судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду з розгляду справи №920/69/18 у режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 14.08.2018, яке проходило в режимі відеоконференції, відповідач вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі та просила рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважає її безпідставною та необґрунтованою, просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи та вимоги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила.

Як убачається з матеріалів справи, у жовтні 2007 між Тростянецькою районною державною адміністрацією Сумської області (орендодавець) та приватним підприємцем Федорком Сергієм Івановичем укладено договір оренди землі, згідно з умовами якого орендодавець передавав в строкове платне користування позивачеві земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Боромлянської сільської ради. Об'єкт оренди - земельна ділянка, загальною площею - 14,5939 га, у тому числі 14,5939 га ріллі земель державної власності, кадастровий номер земельної ділянки :00:002:0887 (далі- спірна ділянка) (а.с.18-21).

Відповідно до пункту 9 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі протягом року в розмірі 2474,01 грн, що становить 1,5% від нормативної грошової оцінки.

Згідно з пунктом 8 договору договір укладено на 10 років. Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (пункт 43 договору). 19.10.2007 договір зареєстровано у Тростянецькому районному реєстраційному відділенні Сумської регіональної філії Центру ДЗК України, за номером 28 (а.с.19).

Факт передачі земельної ділянки підтверджується актом прийому-передачі земельної ділянки, що надається в оренду (а.с.24).

Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 8 договору).

12.10.2017 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Сумській області з заявою про продовження терміну дії договору оренди щодо спірної земельної ділянки, в якій просив продовжити термін дії договору оренди на 7 років та встановити розмір орендної плати 8% від нормативно грошової оцінки (а.с.27). Зі змісту заяви убачається, що позивачем у додатках не вказано про надання разом із заявою додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки. У ході судового розгляду справи, як в суді першої так і апеляційної інстанцій, не надав належних доказів подання разом із заявою від 12.10.2017 додаткової угоди до договору оренди.

Позивач стверджує, що відповідачем відповіді на вказане повідомлення надано не було.

14.11.2017 позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки, в якій просив продовжити термін дії вказаного договору на 17 років та становити розмір орендної плати 12% від нормативної грошової оцінки. У додатках, зокрема, зазначена додаткова угода (а.с.26).

Відповідач зазначає, що 10.11.2017 на адресу позивача було направлено лист-повідомлення Ф-14116-5788/6-17 про прийняте рішення, в якому зазначає, що управлінням розглянуто ваш лист щодо продовження терміну дії договору оренди землі та повідомив, що до вказаного звернення не долучено проекту додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Посилаючись на ст.15, 19, 21 Закону України «Про оренду землі», у зв'язку зі складною економічною ситуацією в Україні управління вважає за можливе розглянути питання щодо внесення змін до договору у разі встановлення орендної плати у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. З огляду на зазначене, управління не вважає за можливе поновити договір оренди земельної ділянки, про що зазначає у даному листі-повідомленні, що свідчить про заперечення з боку Головного управління Держгеокадастру у Сумській області щодо поновлення зазначеного договору оренди землі (а.с.48-49).

13.12.2017 Головним управління Держгеокадастру у Сумській області позивачу направлено лист-повідомлення Ф- 14903-6293/6-17 про неможливість поновлення договору оренди землі, що підтверджується копією чеку УДППЗ Укрпошта» (а.с.59). У листі, зокрема, зазначено, що 19.10.2017 закінчився термін дії договору оренди землі (державна реєстрація від 19.10.2008), головне управління не вважає за можливе його поновити, що свідчить про заперечення з боку управління щодо поновлення договору оренди землі. Просить у десятиденний термін з моменту отримання листа-повідомлення повернути земельну ділянку до земель запасу державної власності шляхом підписання акта приймання-передачі об'єкта оренди (а.с.58).

Позивач вважає, що оскільки ним було дотримано усі вимоги статті 33 Закону України «Про оренду землі» щодо поновлення договору оренди з урахуванням, на його думку, відсутності письмових заперечень з боку відповідача, та те, що ним на даний час використовується спірна земельна ділянка, за яку сплачується орендна плата, договір оренди земельної ділянки є поновленим, у зв'язку з чим звернувся до господарського суду Сумської області з позовною заявою, відповідно до якої просить суд вжити заходів щодо укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки на умовах, визначених сторонами.

За такими обставинами суд першої інстанції задовольнив позовну заяву.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).

За змістом частини другої статті 792 Цивільного кодексу України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Зі змісту статті 2 Закону України «Про оренду землі» убачається, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з частинами 1, 3 ст.254 Цивільного кодексу України строк, що визначений роками спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Строк, що визначений місяцем, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до пункту 8 договору оренди землі сторонами визначено, що договір укладено на 10 (десять) років.

Згідно з пунктом 43 договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Як убачається з матеріалів справи, договір зареєстровано у Тростянецькому районному реєстраційному відділенні Сумської регіональної філії Центру ДЗК України 19.10.2007 за номером 28, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 19.10.2007 (а.с.19).

Ураховуючи умови пункту 8 укладеного між сторонами договору оренди землі, датою закінчення строку його дії є 19.10.2017.

Судова колегія зазначає, що порядок, умови і правові конструкції поновлення договору оренди землі унормовані ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Пунктом 8 договору передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 Цивільного кодексу України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

Так, у частині першій статті 777 Цивільного кодексу України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Незважаючи на формальне визначення договору, який орендар має укласти на новий строк, як додаткової угоди до договору, строк якого закінчився, фактично це буде новий договір, оскільки його умови можуть бути змінені за згодою сторін, і у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Таким чином, при продовженні договору оренди землі у спосіб реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк, незмінними будуть залишатися лише сторони договору оренди землі (з урахуванням положень про правонаступництво), розмір земельної ділянки та її цільове призначення. Інші ж умови можуть змінюватися.

Поновлення договору оренди земельної ділянки у такий спосіб можливе виключно за інших рівних умов з іншими особами-претендентами на право оренди цієї земельної ділянки.

Стаття 764 Цивільного кодексу України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частинах 1-5 статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Виходячи з приписів статей 319, 626 Цивільного кодексу України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, згідно із частинами 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Зміст частини 4 ст.122 Земельного кодексу України (у редакції, станом на момент виникнення спірних правовідносин) свідчить, що повноваження з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб належать центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 №445/2011 Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Таким чином, Держземагентство України та його територіальні органи є органом, на який покладено право розпоряджатись земельними ділянками сільськогосподарського призначення, що правомірно встановлено господарським судом Сумської області.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем 12.10.2017 була направлена на адресу Головного управління Держземагенства у Сумській області письмова заява про намір продовжити дію договору оренди земельної ділянки, до якої не додано проекту додаткової угоди, разом з тим у самій заяві передбачалась зміна умов щодо продовження дії договору терміном на 7 років та встановлення орендної плати у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки.

Зазначеними обставинами спростовуються висновки господарського суду щодо добросовісності дій позивача, а саме: своєчасність звернення із заявою про продовження дії договору.

Узятий до уваги в якості належного доказу лист -відповідь №29-18-0.6-973/2-18 від 25.01.2018 Головного управляння на адвокатський запит №4-2018 від 19.01.2018 щодо надіслання проекту додаткової угоди, не підтверджує надіслання додаткової угоди саме при зверненні із заявою від 12.10.2017, а підтверджує надання проекту додаткової угоди позивачем при поданні до Головного управління заяви від 14.11.2017, тобто у строк після закінчення строку дії договору (19.10.2017), що не заперечується і сторонами.

Позивач мав звернутися із заявою про продовження терміну дії договору оренди землі до 19.09.2017. Звернувшись 12.10.2017 до Головного управління з відповідною заявою і без проекту додаткової угоди, позивач не дотримався встановлених вимог ст.33 Закону України «Про оренду землі», якою унормовано порядок застосування переважного права орендаря.

Судом першої інстанції установлено, що відповідачем не надано доказів надіслання позивачу у встановлений місячний строк повідомлень про заперечення Головного управління щодо поновлення спірного договору.

Матеріали справи свідчать, що лист від 12.10.2017 отримано Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області та 10.11.2017 надано відповідь №Ф--14116-5788/6-17, в якій повідомлено орендаря про те, що до звернення позивача не долучено проект додаткової угоди та запропоновано позивачу визначити орендну плату у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та термін дії договору - 7 років, що відповідає ст.93 Земельного кодексу України.

У подальшому Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області від 13.12.2017 було направлено лист-повідомлення №Ф--14903-6293/6-17 про неможливість поновлення договору оренди землі.

Як установлено колегією суддів, умови укладеного між сторонами договору не містять визначення спеціального порядку проведення листування між сторонами з питань, які виникли з виконання умов договору оренди землі.

Крім того, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» також не передбачено обов'язкові правила поштового пересилання, яких повинні додержуватись сторони при направленні повідомлення з пропозицію щодо поновлення дії договору оренду землі.

Відповідно до пункту 11 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

У ході судового розгляду відповідач зазначив, що відповідно до пункту 221 Інструкції з діловодства в Головному управлінні та структурних підрозділах Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, затвердженої наказом від 19.06.2017 №334, вихідні документи направляються адресатам з використанням різних способів поштового зв'язку.

Як стверджує відповідач, лист від 10.11.2017 Ф- 14116-5788/6-17 направлявся позивачу простою кореспонденцією.

Відповідно до пунктів 169-171 Інструкції реєстрація документів полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою реєстраційною формою, яким фіксується факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ. Реєстрація документів проводиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документа з інформації, реєстрація здійснюється незалежно від їх доставки передачі чи створення.

Вихідні документи, які створені Головним управлінням та відповіді на листи, що надійшли до Головного управління реєструються окремо, документи реєструються лише один раз у день їх надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо документ надійшов у неробочий час, створювані у день підписання або затвердження.

Відповідно до пунктів 177-180 Інструкції у Головному управлінні застосовується автоматизована форма реєстрації, документи реєструються у системі електронного документообігу «ДОК ОСОБА_3 2.0», в якій формується бланк реєстраційних даних в електронному вигляді за допомогою яких працівники забезпечуються інформацією про усі документи і місце їх розташування. Під час реєстрації документів у системі електронного документообігу «ДОК ОСОБА_3 2.0» оформлюється реєстраційно-контрольна картка, тобто уся вхідна і вихідна кореспонденція в головному управлінні реєструється в автоматизованій системі «ДОК ОСОБА_3 2.0».

У судовому засіданні відповідач наголосила, що інформація з електронного реєстру відправлення вихідної кореспонденції, створеного для внутрішнього користування простим листом засобами поштового зв'язку відповідно до пункту 221 Інструкції з діловодства, лист направлено на адресу позивача 10.11.2017.

Крім того, направлення відповідачем листа від 10.11.2017 Ф- 14116-5788/6-17, зі змісту якого убачається, що до заяви не надано проект додаткової угоди, підтверджує та обставина, що позивач 14.11.2017 звернувся до управління з новою заявою, до якої вже надав додаткову угоду, тобто усунув зазначені Головним управлінням недоліки, про які зазначено у листі управління від 10.11.2017.

Про направлення листа-повідомлення від 13.12.2017 №Ф- 14903-6293/6-17 свідчить копія поштового чека, яка міститься у матеріалах справи (а.с.59).

У свою чергу, матеріали справи не містять доказів на підтвердження доводів позивача про те, що сторони фактично погодили усі істотні умови договору, оскільки у листах - повідомленнях відповідач зазначає, що заперечує проти поновлення договору оренди землі.

Задовольняючи позов, господарський суд Сумської області визнав договір поновленим на умовах, визначених сторонами, але не вказав, на яких саме умовах: або на умовах додаткової угоди, або умовах спірного договору від 19.10.2007.

Відповідно до частини 1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та згідно з частиною 2 ст.20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Згідно зі ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України встановлено, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно - господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з абз. 2 частини 2 ст.16 Цивільного кодексу України частини 2 ст.20 Господарського кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес способами, що встановлені договором або законом.

У даному разі предмет позову про зобов'язання вжити заходів щодо укладення з позивачем додаткової угоди до договору оренди землі, укладеного 19.01.2007, відповідно до частини восьмої статті 33 Закону України "Про оренду землі" на умовах, визначених сторонами, не відповідає способам захисту права, передбаченим законом.

Позивачем у даній справі не запропоновано та не викладено у позові, в якій саме редакції позивач просить вжити заходи щодо укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки.

Це свідчить про відсутність у суду правових підстав для застосування обраного позивачем способу захисту права і унеможливлює задоволення позову.

Відсутність правових підстав для застосування такого способу захисту права випливає також з того, що у відповідності до ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України способи захисту права по своїй суті - це правові заходи, за допомогою яких у встановленому законом порядку здійснюється відновлення порушеного суб'єктивного права. Натомість спосіб, обраний позивачем, до такого результату (відновлення права) привести не спроможний, оскільки він не здатний привести до відновлення порушеного права. По суті - це є не способом захисту права.

Застосування судом заходів, які не приводять до захисту права неприпустимо, оскільки це суперечить завданням суду визначеним ст.2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", відповідно до якої суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, також відповідно до положень частини 1 ст.7 Закону кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Неможливість застосування способу захисту права, який не відповідає Закону і не приводить до відновлення порушеного права узгоджується з позицією Вищого господарського суду України, викладеною у пункті 3 Інформаційного листа № 01-8/2229 від 25.11.2005, відповідно до якої суд, дійшовши висновку, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, суд повинен відмовити у позові.

Господарський суд, дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовити у позові, а не припиняти провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України (пункт 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що позивачем допущено порушення порядку звернення із заявою про поновлення строку дії договору оренди землі, визначеного ст.33 Закону України «Про оренду землі», а обраний позивачем спосіб захисту не призведе до відновлення порушеного права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що встановлення факту наявності заперечень управління щодо поновлення строку спірного договору та своєчасного їх надіслання позивачу не мають значення для вирішення даної справи.

Беручи до уваги наведене, суд вважає вимоги позивача, викладені в позовній заяві стосовно зобов'язання вжити заходів щодо укладення додаткової угоди до договору оренди землі, без зазначення самих умов додаткової угоди, безпідставними, а, отже, такими, що не підлягають задоволенню, а висновки місцевого господарського суду про наявність підстав щодо поновлення договору оренди земельної ділянки помилковими.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції наведеним вище вимогам не відповідає, а тому підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.

Керуючись ст.269, 270, пунктом 2 частини 1 ст. 275, пунктом 1 частини 1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області задовольнити.

Рішення господарського суду Сумської області від 19.04.2018 у справі №920/69/18 скасувати та прийняти нове рішення. У позові відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Федорко Сергія Івановича (АДРЕСА_1, Рнокпп НОМЕР_1) на користь Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (40021, Сумська область, м.Суми, вул.Петропавлівська,108 код ЄДРПОУ 3976885) 2643,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Сумської області видати відповідний наказ.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 20.08.2018.

Головуючий суддя О.А.Пуль

Суддя О.В.Ільїн

Суддя М.М.Слободін