ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" серпня 2018 р.Справа № 922/2204/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Овертранс", с. Підрясне, Львівська обл.
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магнум-Тек", м. Харків
про визнання договорів фіктивними
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Овертранс", с. Підрясне, Львівська обл. звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магнум-Тек", м. Харків, в якій просить суд визнати договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів MAN 19.414, вантажний сідловий тягач -Е, 2001 року випуску, шасі WMAT32ZZZ1M318871 та MAN 19.403, вантажний сідловий тягач-Е, 1997 року випуску, укладений між ТОВ "Магнум-Тек" та ОСОБА_1, фіктивними із застосуванням правових наслідків недійсності правочинів.

Заявлений позов обґрунтовано з посиланням на порушення прав та інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Овертранс" при укладанні зазначених договорів оскільки вони, за твердженням позивача, спрямовані на ухилення Товариства з обмеженою відповідальністю "Магнум-Тек", м. Харків від виконання судового рішення від 26.03.2018 у справі № 922/4175/16 про стягнення з останнього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Овертранс" 91581,09 грн. боргу та 1373 грн судового збору.

Розглянувши матеріали зазначеної позовної заяви, суд приходить до висновку про відмову в відкритті провадження за зазначеною позовною заявою виходячи з наступного:

За змістом позовної заяви, Товариство з обмеженою відповідальністю "Овертранс", просить визнати зазначені вище договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Магнум-Тек" і громадянкою ОСОБА_1, яка позивачем в позовній заяві зазначена як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи.

У справі Bellet v. France Європейський суд по правам людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Таким чином, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес" - прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Частиною 5 ст. 55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким предявлено позовну вимогу.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобовязання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Тобто, сторони у господарському процесі це суб'єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів, і на яких поширюється законна сила судового рішення.

Системний аналіз зазначених положень Закону свідчить про те, що визначальним для критерію розмежування підвідомчості справ господарським судам є субєктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин.

У розгляді господарським судом спору даної категорії участь фізичних осіб в якості сторін у справі є неможливою, оскільки, це суперечить вищевказаним положенням Закону.

Сторонами у господарському процесі є учасники спірного матеріального правовідношення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов'язання (боржник).

Статтею 50 ГПК України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обовязки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Зі змісту зазначений норми ГПК України вбачається, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права чи обов'язки щодо однієї зі сторін.

Отже, особа, яка бажає взяти участь у справі як третя особа без самостійних вимог, має перебувати з однією зі сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін. Підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість в результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред'явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Причому предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співучасника у справі, а не третьої особи. Отже, не є можливим покладення на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-яких матеріально-правових обов'язків, а також установлення чи захист їхніх прав. Отже, є неможливим винесення рішення або ухвали суду про права чи обов'язки цих третіх осіб.

Разом з тим, як вже зазначено вище, предметом спору у даній справі є вимоги позивача про визнання фіктивними договорів купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів,укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Магнум-Тек" і громядянкою ОСОБА_1.

Натомість позивачем заявлено вимогу про визнання фіктивними договорів тільки до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магнум-Тек", на той час як стороною цих спірних угод є також і ОСОБА_1, яка, у свою чергу, є стороною спірного матеріального правовідношення, тобто, при розгляді судом такої справи маює бути залученою до участі в справі в якості співвідповідача на рівні з Товариством з обмеженою відповідальністю "Магнум-Тек".

Матеріали позовної заяви не містять доказів набуття ОСОБА_1 статусу фізичної особи - підприємця, остання зазначена в позові саме як фізична особа без зазначення статусу підприємця, у витягу з Єдиного державного реєстру стосовно зареєстрованих транспортних засобів зазначено про володіння ОСОБА_1 транспортними засобами як фізичною особою без зазначення статусу підприємця, а ТОВ "Овертранс" крім того зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Магнум-Тек" відчужило транспортні засоби на користь ОСОБА_1, як учасника цього товариства.

Суд також зазначає, що залучення фізичної особи ОСОБА_1 до участі у справі виключно в якості третьої особи та вирішення стосовно неї спору по суті суттєво звужує права останньої, оскільки, вона також є стороною оспорюваних позивачем договорів купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів та, як наслідок, у випадку виникнення спору щодо оспорення цих договорів нарівні з іншою стороною договору повинна відповідати за заявленим позовом, в т.ч. як особа дії якої щодо укладання договору, на думку позивача, призвели до порушення права останнього.

Як наслідок, будуть порушені гарантовані Конституцією України (ч. 5 ст. 55) права останньої на захист своїх прав будь-якими не забороненим законом засобом (засобами).

За таких обставин, суд приходить до висновку про неможливість розгляду судом даної справи без залучення до її участі в якості відповідача - фізичної особи ОСОБА_1.

В пункті 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», зокрема зазначено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення ст. ст. ст. 45, п. 2 ст. 4, п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України, участь фізичної особи в якості відповідача у розгляді спору, який є предметом розгляду даної справи, є неможливим, про що вже зазначалось.

Разом з тим, оскільки, зазначена фізична особа - ОСОБА_1 нарівні з Товариством з обмеженою відповідальністю "Магнум-Тек" має відповідати за заявленим позивачем позовом в якості відповідача, господарський суд приходить до висновку про непідвідомчість даного спору господарським судам України, а такий спір має розглядатися судами загальної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України згідно з встановленою даним кодексом підсудністю.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Наведене є підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 4, 20, 50, 175, 234-235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Овертранс", с. Підрясне, Львівська обл.

Роз'яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Овертранс", с. Підрясне, Львівська обл. про його право на звернення з даним позовом до суду загальної юрисдикції згідно з вставленою ЦПК України підсудністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги в строк, передбачений ст. 256 ГПК України.

Додаток заявнику: позовну заяву та додані до неї документи всього на 24 арк., в т. ч. оригінал платіжного доручення № 1632 від 02.08.2018 на 1 аркуші.

Суддя ОСОБА_2