РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.08.2018Справа № 910/3929/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕМОН-ЗАХІД 1948"

про зобов'язання вчинити дії та стягнення 1 895 051,56 грн.

за участю представників:

від позивача: Рогатюк А.І.

від відповідача: Сучкова Т.Є., Овчарук А.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕМОН-ЗАХІД 1948" в якому просить суд:

зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "СВЕМОН-ЗАХІД 1948" виконати комплекс робіт по об'єкту "BOЛ3 Красилів - Тернопіль" (Будівельні роботи) (Код ЄЗС ДК 021:2015 - 45000000-7)" в повному обсязі передбаченому договором підряду від 13.07.2016 № та додатковими угодами до нього на загальну суму 3 286 345, 02 грн., зокрема:

прокладання захисної п/е трубки на суму 1 344 004,23 грн.;

влаштування переходів методом ГНБ на суму 9 066, 96 грн.;

задувка волоконно-оптичного кабелю на суму 654 962,22 грн.;

монтаж контейнерів KЛ-660, монтаж оптичних муфт ВяОК, виміри установка по трасі стовпчиків, плит, КВП на суму 472 129, 26 грн.;

пристосування приміщень ВЗ (ремонт, оздоблювальні, електротехнічні роботи) 35768,86 грн.;

придбання та монтаж обладнання на вузли зв'язку на суму 71 127,91 грн.;

монтаж та настроювання обладнання системи передачі на суму 112 337,86 грн.

та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕМОН-ЗАХІД 1948" на користь Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" пеню за період прострочення з 30.12.2016 в розмірі - 1 662 622, 44 грн., штраф 7% за прострочення понад 30 днів - 232 429, 12 грн., всього на загальну суму 1 895 051,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням договору підряду № від 13.07.2016 в частині своєчасного виконання робіт.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2018 вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №910/3929/18, призначено підготовче засідання у справі на 08.05.2018.

В судовому засіданні 08.05.2018 задоволено клопотання відповідача про продовження строку на подання відзиву на позов і відкладення розгляду справи, відкладено підготовче засідання на 22.05.2018 про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання та направлено відповідачу ухвалу про виклик в судове засідання 22.05.2018.

21.05.2018 через відділ діловодства суду від відповідача разом з заявою про поновлення процесуального строку на подання відзиву надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позов відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що сторони не досягли згоди щодо строку виконання будівельних робіт; позивач не виконав дії, передбачені чинним законодавством, в частині надання технічних умов та погоджень на здійснення будівельних робіт, що свідчить про прострочення кредитора; строк дії договору закінчився, а тому вимога про зобов'язання виконати обов'язок в натурі не підлягає задоволенню. Також у своєму відзиві відповідач в заперечення на позов вказує, що розрахунок штрафних санкцій здійснено позивачем поза межами позовної давності, без додержання 6 місячного строку нарахування та після завершення строку дії договору. Окрім того, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення штрафних санкцій.

В судовому засіданні 22.05.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі №910/3929/18 на 30 днів та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 12.06.2018.

30.05.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач навів заперечення щодо відзиву відповідача та зокрема зазначив, що штрафні санкції позивачем нараховані в межах строків позовної давності; умовами договору передбачено, що саме підрядник повинен був отримати дозволи на виконання будівельно-монтажних робіт; строк виконання робіт погоджений сторонами у п. 5.2 договору; а закінчення строку дії договору не звільняє сторону від виконання зобов'язань.

11.06.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

В судовому засіданні 12.06.2018 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 25.06.2018.

22.06.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшли письмові пояснення щодо розрахунку вартості робіт.

В судовому засіданні 25.06.2018 оголошено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 17.07.2018, про що постановлено ухвалу, яку занесена до протоколу судового засідання.

17.07.2018 відповідачем надано заяву щодо відшкодування витрат, пов'язаних з розглядом справи та письмові пояснення, в яких відповідач окрім іншого, посилається на те, що договірна ціна не містить поетапної вартості робіт, а позивачем не доведено вартості етапів робіт, на які здійснено нарахування штрафних санкцій та розміру вартості робіт. Також відповідач зазначив про відсутність підстав для задоволення вимоги про виконання зобов'язання в натурі.

В судовому засіданні 17.07.2018 представник позивача просив суд оголосити перерву в судовому засіданні для надання пояснень щодо вартості робіт, розрахунку пені та штрафу.

В судовому засіданні 17.07.2018 оголошено перерву в судовому засіданні до 02.08.2018.

В судовому засіданні 02.08.2018 представник позивача надав суду письмові пояснення, в яких зазначається про те, що вартість кожного етапу встановлена на підставі договору (додаток № 1 до договору). У зв'язку із тим, що відповідач частково виконав роботи, позивачем заявлено про зобов'язання відповідача виконати той комплекс робіт, який залишився невиконаним та відповідно нараховані штрафні санкції на залишок не виконаних робіт. Окрім того, до вказаних письмових пояснень позивачем додано копію витягу розрахунку невиконаних вартості робіт відповідно до розробленого програмного комплексу АВК-5 та відповідно до вимог ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 та витяги з локального кошторису.

Представники відповідача проти доданих до пояснень відповідача документів заперечили, посилаючись на те, що вказані документи подані під час розгляду справи по суті та не засвідчені належним чином.

В судовому засідання 02.08.2018, дослідивши надані представником позивача до письмових пояснень документи та заслухавши пояснення представників сторін, судом зазначено, що надані в даному судовому засіданні представником позивача документи не приймаються судом до розгляду, так як подані під час розгляду справи по суті, а позивачем не наведено поважних причин, за яких відповідні документи не могли бути подані у підготовчому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні 02.08.2018 надав пояснення по суті позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні надали пояснення по суті своїх заперечень, просили суд відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні 02.08.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників учасників процесу, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

13.07.2016 між Публічним акціонерним товариством "УКРТРАНСГАЗ" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СВЕМОН-ЗАХІД 1948" (підрядник) укладено договір підряду № .

В подальшому між сторонами внесено зміни до договору згідно із додатковими угодами до договору №1 від 09.08.2016, №2 від 30.08.2016, №3 від 20.12.2017.

У відповідності до п. 1.1. договору підрядник приймає на себе зобов'язання власними та залученими силами та засобами виконати комплекс робіт по об'єкту "BOЛ3 Красилів - Тернопіль" (Будівельні роботи) (Код ЄЗС ДК 021:2015 - 45000000-7)" та здати в установлений договором строк закінчений будівництвом об'єкт відповідно до договірної документації, а саме:

1.1.1. розробити календарний план-графік виконання основних заходів і робіт;

1.1.2. розробити і затвердити у замовника проект виконання робіт;

1.1.3. отримати дозволи на виконання будівельно-монтажних робіт від державних установ та експлуатуючих організацій;

1.1.4. поставити обладнання і матеріали згідно зі специфікаціями;

1.1.5. виконати будівельно-монтажні роботи відповідно до погодженої документації та затвердженого проекту виконання робіт;

1.1.6. виконати обов'язки зазначені в п.6.4. розділу 6;

1.1.7. кількість робіт та вимоги щодо їх якості згідно технічних вимог та якісних характеристик предмета закупівлі (додаток №3).

Пунктом 3.1. договору (в редакції додаткової угоди № 2) визначено, що вартість робіт по договору відповідно до розрахунку договірної ціни (додаток №1) складає 8243568,53 грн.; крім того ПДВ 20 % - 1648713,71 грн. Загальна вартість з ПДВ - 9892282,24 грн.

Згідно із пп. 3.1.1. та 3.1.2. п. 3.1. договору визначено, що вартість устаткування за цим договором складає 75859,30 грн. (з ПДВ).

Вартість будівельно-монтажних робіт за цим договором складає 9816422,94 грн. (з ПДВ).

Відповідно до п. 5.1. договору підрядник розробляє та надає на погодження Календарний план-графік виконання робіт до моменту підписання договору підряду.

В пункті 5.2. договору сторони погодили, що строк виконання робіт - протягом 12 місяців з моменту отримання підрядником письмового дозволу замовника про початок виконання робіт та/або відповідно до Календарного плану-графіку.

Договір набирає чинності з дати підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2017 року, а в частині виконання сторонами зобов'язань щодо розрахунків - до їх повного виконання (п. 5.4. договору).

Згідно із п.п. 6.3.8. п. 6.3. договору підрядник виконує роботи у відповідності з проектом виконання робіт, будівельними нормами і правилами, затвердженими графіками виконання робіт. Підрядник забезпечує комплектацію робіт всіма матеріалами, виробами, конструкціями та обладнанням.

Сторонами було узгоджено Календарний план-графік робіт "BOЛ3 Красилів - Тернопіль" (Будівельні роботи) (Код ЄЗС ДК 021:2015 - 45000000-7)" (додаток №2 до договору).

У відповідності до зазначеного календарного плану-графіку виконання робіт, загальний термін виконання робіт 12 місяців з дати видачі дозволу на початок робіт. Сторонами встановлено наступний графік виконання робіт:

№ п./п.*Назва робіт* Термін виконання*

1. Організаційні заходи

1.1. Оформлення дозволу на початок робіт, надання пакету документів, проведення інструктажу працівників 15.07.2016 - 21.07.2016

1.2. Отримання від замовника проектної та виконавчої документації, аналіз комплектності та якості 15.07.2016 - 21.07.2016

1.3. Огляд траси, визначення місць складування матеріалів, базування техніки, проживання працівників, оформлення договорів, тощо 15.07.2016 - 21.07.2016

1.4. Розробка проекту виконання робіт 15.07.2016 - 21.07.2016

2. Підготовчі роботи

2.1. Придбання і доставка (перебазування) необхідних матеріалів для влаштування переходів метолом ГНБ та прокладки захисної п/е трубки 22.07.2016 - 29.07.2016

2.2. Придбання і доставка (перебазування) необхідних матеріалів для задувки та монтажу кабеля 22.07.2016 - 29.07.2016

2.3. Перебазування техніки, механізмів та працівників на об'єкт 22.07.2016 - 29.07.2016

2.4. Повідомлення землекористувачів про початок будівельних земляних робіт на їх полях 30.07.2016 - 04.08.2016

2.5. Розчистка чагарників, відбивка маршруту траси 30.07.2016 - 04.08.2016

2.6. Виклик представників сторонніх комунікацій, які перетинає маршрут траси 30.07.2016 - 04.08.2016

3. Будівельні та монтажні роботи

3.1. Прокладка захисної п/е трубки, з'єднання пропусків 05.08.2016 - 30.12.2016

3.2. Влаштування переходів методом ГНБ 05.08.2016 - 30.03.2017

3.3. Задувка волоконно-оптичного кабелю 05.08.2016 - 30.04.2017

3.4. Монтаж кабелю ОК, зварювання волокон, кінцевих пристроїв, виміри, виконавча геотопозйомка 05.08.2016 - 30.04.2017

3.5. Установка по трасі стовпчиків, плит, КВП 01.09.2016 - 30.04.2017

4. Пристосування приміщення В3 "Красилів" (ремонт, оздоблювальні, електротехнічні роботи тощо) 01.10.2016 - 30.04.2017

5. Придбання та монтаж обладнання на вузли зв'язку 01.10.2016 - 30.04.2017

6. Монтаж та настроювання обладнання системи передачі 01.05.2017 - 30.06.2017

7. Проведення приймальних випробувань робочою комісією, виправлення недоліків 01.07.2017 - 15.07.2017

8. Реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації в ДАБІ України 17.07.2017 - 31.12.2017.

З наданих позивачем актів приймання виконаних будівельних робіт вбачається, що відповідачем на виконання умов договору було виконано роботи на загальну суму 6605937,22 грн.

Позивач в обґрунтування заявленого позову, посилається на те, що відповідачем не було виконано в повному обсязі роботи по об'єкту "BOЛ3 Красилів - Тернопіль" (Будівельні роботи) (Код ЄЗС ДК 021:2015 - 45000000-7)", передбачені Календарним планом-графіком виконання робіт (додаток №2 до договору). Вартість невиконаних робіт становить3 286 345, 02 грн., , а саме:

прокладання захисної п/е трубки на суму 1 344 004,23 грн.;

влаштування переходів методом ГНБ на суму 9 066, 96 грн.;

задувка волоконно-оптичного кабелю на суму 654 962,22 грн.;

монтаж контейнерів KЛ-660, монтаж оптичних муфт ВяОК, виміри установка по трасі стовпчиків, плит, КВП на суму 472 129, 26 грн.;

пристосування приміщень ВЗ (ремонт, оздоблювальні, електротехнічні роботи) 35768,86 грн.;

придбання та монтаж обладнання на вузли зв'язку на суму 71 127,91 грн.;

монтаж та настроювання обладнання системи передачі на суму 112 337,86 грн.

Також, у зв'язку із невиконанням відповідачем робіт по етапах, які повинні бути виконані у встановлені сторонами строки, позивачем нараховані пеня у розмірі 1 662 622, 44 грн. та штраф у розмірі 232 429, 12 грн. за прострочення виконання робіт по кожному етапу.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 1 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В пункті 5.2. договору сторони погодили, що строк виконання робіт - протягом 12 місяців з моменту отримання підрядником письмового дозволу замовника про початок виконання робіт та/або відповідно до Календарного плану-графіку.

У відповідності до зазначеного календарного плану-графіку виконання робіт, загальний термін виконання робіт 12 місяців з дати видачі дозволу на початок робіт.

При цьому, у Календарному плані-графіку сторонами погоджено графік виконання робіт із зазначенням назв робіт та конкретних термінів їх виконання.

Отже, погоджений сторонами Календарний план-графік робіт "BOЛ3 Красилів - Тернопіль" (Будівельні роботи) (Код ЄЗС ДК 021:2015 - 45000000-7)" (додаток №2 до договору) містить назви робіт конкретні терміни їх виконання.

Відповідач в заперечення позовних вимог посилається на те, що сполучник "та/або", який міститься в п 5.2. договору, а також викладення в договорі та план-графіку взаємовиключних термінів, з різницею у 5,5 місяців свідчить про те, що сторони не досягли згоди щодо терміну виконання робіт, а отже, до правовідносин сторін мала застосовуватись ст. 530 Цивільного кодексу України, як до зобов'язань, строк яких не визначений.

Однак, суд зазначає, що згідно із ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, для застосування приписів частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України повинно бути дві підстави, по-перше - якщо строк (термін) не встановлений, а по-друге - якщо строк (термін) визначений моментом пред'явлення вимоги. Строк (термін) виконання зобов'язання встановлюється у вигляді календарної дати або періоду, а також може бути визначений подією, що має неминуче настати.

У такому випадку зобов'язання підлягає виконанню з настанням цієї події або протягом певного періоду (через певний період) після настання такої події.

Однак, у пункті п. 5.2. договору сторони погодили, що строк виконання робіт - протягом 12 місяців з моменту отримання підрядником письмового дозволу замовника про початок виконання робіт та/або відповідно до Календарного плану-графіку, тобто, в договорі чітко встановлений строк (термін) його виконання, а тому підстави для застосування положень ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України відсутні.

В той же час, судом враховано, що визначений у Календарному плані-графіку виконання робіт термін виконання робіт 12 місяців з дати видачі дозволу на початок робіт є загальним, в той час як у цьому ж Календарному плані-графіку сторонами погоджено графік виконання робіт із зазначенням назв робіт та конкретних термінів їх виконання.

З приводу доводів відповідача про те, що на момент передання йому проектної документації, більшість дозволів та технічних умов були прострочені, то суд зазначає, що як вбачається з умов договору, саме відповідач, як підрядник, прийняв на себе зобов'язання з отримання дозволів на виконання будівельно-монтажних робіт від державних установ та експлуатуючих організацій.

Суд також вважає необґрунтованими посилання відповідача на наявну дебіторську заборгованість позивача перед відповідачем, так як наявність заборгованості позивача перед відповідачем за іншими зобов'язаннями не має жодного відношення до розгляду даного спору між сторонами, що виник безпосередньо з договору підряду № від 13.07.2016.

Щодо посилань відповідача на те, що договір є чинним до 31.12.2017, а тому у відповідача відсутні підстави для виконання зобов'язань за договором, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно із ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

За загальним правилом зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ст. 598 Цивільного кодексу України, ст. 202 Господарського кодексу України). Перелік цих підстав наведено у ст.ст. 599-601, 604-609 Цивільного кодексу України.

З аналізу приписів наведених норм можна прийти до висновку, що законодавство не передбачає такої підстави для припинення зобов'язання, що залишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору. Зобов'язання припиняється не внаслідок факту закінчення строку дії договору, а у зв'язку з належним та реальним виконанням зобов'язань, яке може відбутися як до, так і після закінчення дії договору.

Отже, сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов'язку.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням встановлених судом обставин, виконання робіт "BOЛ3 Красилів - Тернопіль" (Будівельні роботи) (Код ЄЗС ДК 021:2015 - 45000000-7)" відповідачем мало здійснюватись у строки встановлені у пункті п. 5.2. договору та Календарному плані-графіку (додаток №2 до договору).

Втім, заявляючи вимоги про зобов'язання відповідача виконати роботи, позивачем визначено конкретний етап та суму, на яку, як стверджує позивач, зобов'язання не виконано.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Проаналізувавши зміст договору та Договірної ціни (додаток №1), судом встановлено, що ні умови договору, ні Договірна ціна, погоджена сторонами, не містить поетапної вартості робіт.

Також судом встановлено, що ні умовами договору, ні Календарним планом-графіком виконання робіт не визначено конкретної вартості кожного етапу виконання робіт, а зазначено лише строк виконання кожного етапу та загальну суму договору.

Зі змісту договору, Договірної ціни а також наданих позивачем актів виконаних будівельних робіт неможливо встановити, що невиконана вартість робіт становить саме 3286345,02 грн.

Матеріалами справи не підтверджено, що відповідачем не виконано прокладання захисної п/е трубки на суму 1 344 004,23 грн.; влаштування переходів методом ГНБ на суму 9 066, 96 грн.; задувка волоконно-оптичного кабелю на суму 654 962,22 грн.; монтаж контейнерів KЛ-660, монтаж оптичних муфт ВяОК, виміри установка по трасі стовпчиків, плит, КВП на суму 472 129, 26 грн.; пристосування приміщень ВЗ (ремонт, оздоблювальні, електротехнічні роботи) 35768,86 грн.; придбання та монтаж обладнання на вузли зв'язку на суму 71 127,91 грн.; монтаж та настроювання обладнання системи передачі на суму 112 337,86 грн.

Окрім того, погодженим сторонами Календарним планом-графіком (додаток №2 до договору не передбачено такого етапу робіт та строків виконання як монтаж оптичних муфт ВяОК, виміри установка по трасі стовпчиків, який як стверджує позивач не виконаний відповідачем на суму 472 129, 26 грн.

Позивач не надано суду обґрунтованих, деталізованих розрахунків із посиланням на первинні документи (календарний план-графік, акти виконаних робіт, тощо) щодо вартості невиконаних робіт та яким чином позивачем встановлено вартість кожного невиконаного етапу робіт.

Надані позивачем в матеріали справи письмові пояснення щодо розрахунку вартості робіт. (подані до суду 22.06.2018) обґрунтованих пояснень яким чином позивачем встановлено вартість кожного невиконаного етапу робіт та розрахунку не містять, а лише повторюють визначені позивачем суми невиконаних робіт, які вказані у доданому до позову розрахунку штрафних санкцій, і при цьому лише по одному етапу.

З урахуванням наведеного, посилання позивача на конкретну вартість невиконаних робіт по кожному етапу є необґрунтованим, не підтвердженим жодними доказами та ґрунтується виключно на припущеннях позивача.

За таких обставин,оскільки сторонами не погоджено вартості кожного окремого етапу виконання робіт, суд позбавлений можливості встановити, на яку суму та який саме етап робіт не був виконаний відповідачем.

Разом з тим, суд зазначає, що оскільки умовами договору та додатками до нього не встановлено вартості кожного окремого етапу робіт, які повинні виконуватись за договором, суд не може спонукати відповідача до виконання робіт на конкретну суму, яка не погоджувалась сторонами.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Процесуально-правовий зміст захисту права, закріпленого у Господарському процесуальному кодексі України, полягає у тому, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ст. 4 ГПК України).

Статтею 16 ЦК України закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

У розумінні приписів ст. 15, ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, спосіб захисту повинен бути таким, що відповідає закону, змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Позивачем заявлено вимогу про зобов'язання відповідача примусово виконати взяті на себе за договором зобов'язання в натурі.

Однак, правильно обраний спосіб захисту порушеного права повинен, з однієї сторони, відповідати за своєю правовою природою суті спірних правовідносин, а з іншої - передбачати конкретний механізм захисту порушеного права, тобто мати відображення в сформульованих відповідним чином позовних вимогах, які дадуть змогу безумовно виконати таке рішення у разі задоволення судом вимог.

В той же час, такі позовні вимоги повинні ґрунтуватись на вже погоджених сторонами умовах договору.

Як вже зазначено судом вище, ні у договорі, ні у додатках до договору, а також ні у договірній ціні, сторонами не було погоджено конкретної вартості робіт по кожному етапу, яку позивач зазначає у позовній вимозі. Позивачем не доведено, що саме на визначену суму відповідач не виконав зобов'язання по конкретному етапу.

За таких обставин, заявлена позивачем вимога про зобов'язання відповідача примусово виконати взяті на себе за договором зобов'язання в натурі щодо виконання робіт по етапам із зазначенням конкретних сум, на які такі роботи мають бути виконані, свідчить про безпідставність посилань позивача на необхідність зобов'язання відповідача виконати роботи у визначених позивачем сумах та про фактичну неможливість захисту прав позивача в обраний ним спосіб у зв'язку з відсутністю порядку примусового виконання судового рішення.

Окрім того, суд зазначає, що резолютивна частина судового рішення повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог, зокрема конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права.

З огляду на встановлені вище обставини, оскільки між сторонами не було погоджено вартості кожного етапу робіт, враховуючи неможливість встановлення суми невиконаних робіт по кожному етапу, з огляду на обраний позивачем спосіб захисту, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання відповідача виконати комплекс робіт по об'єкту "BOЛ3 Красилів - Тернопіль" (Будівельні роботи) (Код ЄЗС ДК 021:2015 - 45000000-7)" в повному обсязі передбаченому договором підряду від 13.07.2016 № та додатковими угодами до нього на загальну суму 3 286 345, 02 грн., зокрема: прокладання захисної п/е трубки на суму 1 344 004,23 грн.; влаштування переходів методом ГНБ на суму 9 066, 96 грн.; задувка волоконно-оптичного кабелю на суму 654 962,22 грн.; монтаж контейнерів KЛ-660, монтаж оптичних муфт ВяОК, виміри установка по трасі стовпчиків, плит, КВП на суму 472 129, 26 грн.; пристосування приміщень ВЗ (ремонт, оздоблювальні, електротехнічні роботи) 35768,86 грн.; придбання та монтаж обладнання на вузли зв'язку на суму 71 127,91 грн.;монтаж та настроювання обладнання системи передачі на суму 112 337,86 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за період прострочення з 30.12.2016 в розмірі - 1 662 622, 44 грн. та штрафу 7% за прострочення понад 30 днів - 232 429, 12 грн., то суд зазначає наступне.

Частиною 1 статі 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 10.3 договору сторони погодили, що за порушення з вини підрядника строків виконання робіт він сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості робіт, з яких допущено порушення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів - додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

З наданого позивачем розрахунку штрафу та пені вбачається, що позивач здійснює розрахунки за кожним етапом окремо, на суми невиконаних робіт.

Оскільки, як встановлено судом вище, сторони у договорі не передбачили вартості кожного окремого етапу робіт, то розрахунок пені та штрафу, наданий позивачем, є необґрунтованим.

Наданий позивачем розрахунок штрафу та пені не є обґрунтованим жодними належними, допустимими та достатніми доказами, оскільки з матеріалів справі неможливо встановити ні вартість виконаних робіт по кожному етапу окремо, ні залишок невиконаних робіт по кожному етапу окремо.

З огляду на те, що умовами п. 10.3 договору встановлено, що пеня та штраф нараховуються від вартості робіт, з яких допущено порушення виконання, та оскільки з умов договору та наданих сторонами доказів неможливо встановити по якому етапу на яку вартість допущено прострочення виконання робіт, суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення штрафу та пені.

Щодо заявленого позивачем клопотання про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення штрафу та пені, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, яку відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ як джерело права, позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо пов'язані з позовною давністю. Будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2011 року у справі "ВАТ "Нафтова компанія "ЮКОС" проти Росії").

Водночас, за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості (п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" №10 від 29.05.2013).

Оскільки, судом встановлено необґрунтованість позовних вимог про стягнення штрафу та пені, то позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню саме з вказаних підстав, а тому заявлена відповідачем заява про застосування позовної давності розгляду не підлягає.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, обставини на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕМОН-ЗАХІД 1948" про зобов'язання вчинити дії та стягнення 1 895 051,56 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повний текст рішення складено та підписано: 10.08.2018.

Суддя О.В. Гулевець