ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2018 р.                                 Справа № 911/380/18

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

до Товариства з обмеженою відповідальністю Авіаційна компанія «Авіастар-Ту»

про стягнення заборгованості

без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (далі – позивач, Украерорух) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю авіаційної компанії «Авіастар-Ту» (далі – відповідач) про стягнення 338,54 Євро (що станом на 01.02.2018 за офіційним курсом НБУ еквівалентно 11 742,14 грн.), з яких: 318,19 Євро (що станом на 01.02.2018 за офіційним курсом НБУ еквівалентно 11 036,31 грн.) боргу та 20,35 Євро (що станом на 01.02.2018 за офіційним курсом НБУ еквівалентно 705,83 грн.) пені.

Позовні вимоги обгрунтовані наявністю невиконаних відповідачем зобов’язань з оплати за надані позивачем послуги з аеронавігаційного обслуговування в зоні відповідальності України повітряним суднам відповідача.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.02.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи).

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.02.2018 провадження у справі зупинено до виконання доручення про надання правової допомоги (до надходження відповіді від Арбітражного суду м. Москви на судове доручення про надання правової допомоги).

Частиною першою статті 117 ГПК України визначено, що зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків.

14.03.2018, відповідно до ст. 5 Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, ратифікованої Україною згідно постанови Верховної Ради України від 19.12.1992 № 2899-ХІІ, судом було направлено доручення до Арбітражного суду м. Москви про вручення відповідачу ухвали господарського суду Київської області від 28.02.2018 у справі № 911/380/16 та позовної заяви.

12.06.2018 до господарського суду Київської області надійшла ухвала Арбітражного суду м. Москви від 21.05.2018 про неможливість виконання судового доручення господарського суду Київської області у справі № 911/380/18, що зумовлено поверненням, у зв’язку з закінченням терміну зберігання, направленого Арбітражним судом м. Москви на адресу відповідача, ухвали на виконання доручення господарського суду Київської області про надання правової допомоги.

У зв’язку з надходженням відповіді за результатами виконання судового доручення господарського суду Київської області про надання правової допомоги, ухвалою суду від 22.06.2018 провадження у справі поновлено, відтак, у відповідності до частини другої статті 117 ГПК України, перебіг процесуальних строків у даній справі продовжився.

Відповідно до частини восьмої статті 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи – також заслуховує їх усні пояснення.

Від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов, при цьому, судом вжито належні заходи щодо повідомлення відповідача про час та дату розгляду справи шляхом направлення судового доручення про надання правової допомоги в порядку ст. 5 Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності.

Відповідно до ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Згідно ст. 14 ГПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За приписами ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (стаття 74 ГПК України).

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною четвертою ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

Державне підприємство обслуговування повітряного руху України відповідно до ст. 1 Повітряного кодексу України є провайдером аеронавігаційного обслуговування на всіх етапах польоту повітряних суден, що включає організацію повітряного руху, зв'язок, навігацію, спостереження (радіотехнічне забезпечення), пошук і рятування, метеорологічне обслуговування та надання аеронавігаційної інформації.

Згідно ч. 1, 2 ст. 36 Повітряного кодексу України, аеронавігаційне обслуговування польотів повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) здійснюється провайдерами аеронавігаційного обслуговування на платній основі.

Розмір одиничних ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) встановлюється однаковим для всіх користувачів повітряного простору України і визначається відповідно до законодавства України, стандартів та рекомендованої практики Міжнародної організації цивільної авіації і документів Євроконтролю.

Плата за послуги з аеронавігаційного обслуговування (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) справляється з 01.09.2014 Украерорухом самостійно, який є провайдером аеронавігаційного обслуговування відповідно до міжнародних договорів та законодавства України. Порядок розрахунку розміру зазначеної плати, порядок її внесення та звільнення від сплати визначається відповідно до законодавства України.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 1 Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів від 12.02.1981 (далі – Угода), до якої Україна приєдналась 26.11.2003, договірні Держави домовились впровадити спільну політику по сплаті зборів за користування засобами та послугами по організації повітряного руху на маршрутах, у повітряному просторі районів польотної інформації в межах їх компетенції і домовились про створення спільної системи визначення та стягнення маршрутних зборів та використання з цими цілями послуг організації «ЄВРОКОНТРОЛЬ».

Відповідно до ст. 12 Угоди справа про стягнення суми, що належить до сплати, порушується організацією «ЄВРОКОНТРОЛЬ» або, на її прохання, договірною Державою. Стягнення суми здійснюється за допомогою судових або адміністративних процедур. Кожна договірна Держава інформує організацію «ЄВРОКОНТРОЛЬ» про процедури, застосовані у цій державі, та про компетентні суди, трибунали або адміністративні справи.

Таким чином, відповідні міжнародні угоди чітко встановлюють порядок та механізм процедури щодо повернення дебіторської заборгованості за надання аеронавігаційних послуг на користь позивача шляхом її стягнення з іноземних авіакомпаній.

Крім того, в 1995 році було підписано двосторонню Угоду між Державним підприємством обслуговування повітряного руху України та Європейською організацією з безпеки аеронавігації «ЄВРОКОНТРОЛЬ» про аеронавігаційні збори (далі – Двостороння Угода). Відповідно до Додатку № 1 до Двосторонньої Угоди «Умови припинення дії двосторонньої угоди, що стосується аеронавігаційних зборів, які стягуються ЄВРОКОНТРОЛЕМ від імені України», Украерорух, Україна, повинні гарантувати, що до відповідних правил і процедур, що застосовуються до аеронавігаційних зборів в Україні, внесено поправки, що відображають зміни в результаті розірвання договору та пов'язаних з ним умов. Своєчасне інформування користувачів щодо правил, що будуть застосовуватись для виставлення рахунків і стягнення аеронавігаційних зборів в Україні з 01.01.2014 (або раніше для користувачів для яких застосовується передбачений Украерорухом план поступового переходу) є відповідальністю Украероруху. Згідно п. 12 Додатку № 1 до Двосторонньої Угоди «Умови припинення дії двосторонньої угоди, що стосується аеронавігаційних зборів, які стягуються ЄВРОКОНТРОЛЕМ від імені України», цю Угоду припинено з 31.03.2014.

Таким чином, з 01.01.2014 «ЄВРОКОНТРОЛЬ» не виставляє рахунки та не здійснює плату за аеронавігаційне обслуговування у повітряному просторі України, а також не проводить роботу зі стягнення такої заборгованості. На підтвердження зазначених доводів позивач надав суду відповідний лист «ЄВРОКОНТРОЛЮ» від 29.01.2016 року № 16/0646.

Конвенцією про міжнародну цивільну авіацію 1944 року (дата приєднання України 10.08.1992, набуття чинності для України 09.09.1992) (далі – Конвенція) передбачено, що Договірні держави визнають, що кожна держава володіє повним і винятковим суверенітетом над повітряним простором над своєю територією. У цілях цієї Конвенції під територією держави розуміються сухопутні території і прилеглі до них територіальні води, які знаходяться під суверенітетом, сюзеренітетом, протекторатом або мандатом даної держави.

Відповідно до статті 68 Конвенції кожна Договірна держава з урахуванням положень цієї Конвенції може встановлювати маршрут, за яким у межах її території здійснюється будь-яке міжнародне повітряне сполучення, а також аеропорти, які можуть використовуватися при будь-якому такому сполученні.

Відповідно до розділу GEN 4.2-4 Збірника аеронавігаційної інформації України, виставлення рахунків та справляння плати за аеронавігаційне обслуговування здійснюється Державним підприємством обслуговування повітряного руху України (Украерорух) відповідно до законодавства України, норм ІСАО і правил Євроконтроля. Подача заявки користувачем і виконання польотів в FIR України обумовлює прийняття (погодження) користувачем порядку і правил виставлення і оплати рахунків за надане аеронавігаційне обслуговування, що діють в Україні. За польоти, які виконуються з 01.09.2014 Украерорух виставляє рахунки та справляє плату за аеронавігаційне обслуговування з ACFT всіх авіакомпаній самостійно.

Ставки і порядок розрахунку оплати встановлюються такими, які діяли на день виконання польоту. Дата, до якої повинна бути виконана оплата, зазначається в рахунку. Строк оплати: 30 (тридцять) календарних днів для нерезидентів України при оплаті в євро. Строк письмового оскарження виставленого рахунку складає 60 (шістдесят) днів з дня виставлення рахунку для нерезидентів України. Будь-яка претензія користувача не дає йому права зменшувати суму відповідного рахунку без офіційного погодження Украероруху. За будь-який неоплачений у встановлений строк рахунок нараховується пеня в розмірі 13% річних від суми заборгованості. При розрахунках в національній валюті пеня сплачується відповідно до чинного законодавства України. До боржників, які не оплатили необхідну суму в установлений строк, будуть вживатися заходи для повернення боргу, у тому числі призупинення аеронавігаційного обслуговування згідно законодавства України.

В силу ст. 2 Закону України «Про міжнародне приватне право», цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом: 1) визначення застосовуваного права; 2) процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб; 3) підсудність судам України справ з іноземним елементом; 4) виконання судових доручень; 5) визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів.

Відповідно до положень ст.ст. 43, 44 Закону України «Про міжнародне приватне право» сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України. У разі відсутності згоди сторін договору про вибір права, що підлягає застосуванню до цього договору, застосовується право відповідно до частин другої і третьої ст. 32 цього Закону, при цьому стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є, зокрема: виконавець – за договорами про надання послуг.

Оскільки відповідач – товариство з обмеженою відповідальністю авіаційна компанія «Авіастар-Ту» – є іноземною юридичною особою, до його відносин з позивачем застосовується Закон України «Про міжнародне приватне право».

Статтями 365, 366 ГПК України визначено, що іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов’язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов’язковість якого надана Верховною Радою України.

Підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов’язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом зокрема у випадку, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Позивачем було надано послуги з аеронавігаційного обслуговування в зоні відповідальності України повітряним суднам відповідача у березні 2016 року.

За надані позивачем послуги відповідачу були виставлені рахунок з реєстрами польотів до нього від 12.04.2016 № 970/16449/3 на суму 318,19 Євро, копію якого додано позивачем до позовної заяви.

На підтвердження направлення вказаного рахунку відповідачу до позовної заяви додано відповідні реєстри поштових відправлень.

Таким чином за наслідком дослідження матеріалів справи, судом встановлено, що позивач виконав взяті на себе міжнародні зобов`язання щодо надання послуг відповідачу з аеронавігаційного обслуговування.

Як зазначає позивач станом на 22.01.2018 за отримані аеронавігаційні послуги відповідач не розрахувався, у зв’язку з чим утворилась заборгованість в сумі 318,19 євро.

Оскільки, в порушення своїх зобов`язань, вартість отриманих послуг з аеронавігаційного обслуговування відповідачем сплачена не була, позивач звернувся з даним позовом до господарського суду.

Згідно з частиною першою ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Відповідно до частини першої ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною першою ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд встановив, що на момент розгляду спору у суді позивачем підтверджена заборгованість відповідача по оплаті отриманих послуг з аеронавігаційного обслуговування на загальну суму 318,19 євро.

Доказів здійснення оплати вказаної заборгованості станом на дату прийняття рішення відповідачем суду не надано.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про доведеність існування боргу відповідача перед позивачем в розмірі 318,19 євро (що станом на 01.02.2018 за офіційним курсом НБУ еквівалентно 11 036,31 грн.), а відтак заявлена позовна вимога є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 20,35 євро пені.

Частиною першою ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Відповідно до частини першої ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Перевіривши розрахунки позивача, господарський суд встановив, що вони є обґрунтованими та арифметично вірними, а отже вимога позивача про стягнення з відповідача пені підлягає задоволенню повністю в сумі 20,35 Євро (що станом на 01.02.2018 за офіційним курсом НБУ еквівалентно 705,83 грн.).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю авіаційної компанії «Авіастар-Ту» (109028, Російська Федерація, м. Москва, вул. Солянка, 1/2, стр. 1) на користь Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (08300, Київська область, м. Бориспіль, Аеропорт, ): 318,19 євро (триста вісімнадцять євро дев’ятнадцять євроцентів) боргу, що станом на 01.02.2018 за офіційним курсом НБУ становить 11 036 (одинадцять тисяч тридцять шість) грн. 31 коп.; 20,35 євро (двадцять євро тридцять п’ять євроцентів) пені, що станом на 01.02.2018 за офіційним курсом НБУ становить 705 (сімсот п’ять) грн. 83 коп. та 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                 О.В. Щоткін