ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2018 р. Справа № 909/49/18

Львівський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді: Плотніцького Б.Д.

Суддів: Орищин Г.В.

ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання Совинської С.В.

представників сторін:

від позивача:ОСОБА_2,

від відповідача: не зявились,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Трейд", б/н від 16.04.2018 року (вх. № ЛАГС 01-05/1221/18 від 18.04.2018)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2018 (повний текст рішення виготовлено 29.03.2018)

у справі №909/49/18, суддя Гриняк Б.П.,

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР НАНО ХІМ" , м.Чернігів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Трейд", с.Хриплин, м. Івано-Франківськ,

про : стягнення заборгованості за поставлений товар відповідно до Договору поставки №07-09-175/ДК-Х від 07.09.17 в розмірі 1 442 424,54 грн., з яких :1235457,72 грн.- основного боргу, 56157,17 грн. - штрафу, 80622,35 грн. - пені , 70187,30 грн. - 24 % річних.

.

В С Т А Н О В И В:

Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР НАНО ХІМ" (далі ТзОВ "УКР НАНО ХІМ") звернулось в Господарський суд Івано-Франківської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Трейд" (далі - ТзОВ "ОСОБА_3 Трейд") 1 442 424,54 грн, з яких: 1 235 457,72 грн основний борг за поставлений товар по Договору поставки №07-09-175/ДК-Х від 07.09.2017, 56 157,17 грн - штраф, 80 622,35 грн - пеня , 70 187,30 грн. - 24 % річних.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2018 у справі №909/49/18 (суддя Гриняк Б.П.) позов задоволено повністю: присуджено до стягнення з ТзОВ "ОСОБА_3 Трейд" на користь ТзОВ " УКР НАНО ХІМ" 1 442 424,54 грн., з яких : 1 235 457,72 грн. - основного боргу, 56 157,17 грн. - штрафу, 80 622,35 грн. - пені , 70 187,30 грн. - 24 % річних та 21 636,39 грн. - судового збору.

Рішення суду мотивоване положеннями ст.ст.526, 530, 546, 599, 610, 611, 625, 655, 663, 673, 692, 712 ЦК України та ст.ст.175, 193, 216, 230 ГК України.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що видатковою накладною № РН0000020 від 07.09.2017 підтверджено факт поставки позивачем продукції на загальну суму 3 033 061,68 грн. та прийняття вказаної продукції відповідачем, а відповідачем не доведено виконання зобов'язання по повній оплаті отриманого товару в строк, встановлений специфікацією, оскільки поданими суду платіжними дорученнями підтверджується здійснення лише часткової оплати на суму 1 909 918,30 грн.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов до висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 1 235 457,72 грн. заборгованості за поставлений товар (розрахована на підставі п.4.3.3. Договору з врахуванням коливання вартості іноземної валюти), 56 157,17 грн. штрафу, 80 622,35 грн. пені, 70 187,30 грн. 24 % річних (за невиконанням договірних зобов'язань у строк до 01.11.2017 у розмірі 2 123 143,38 грн. та до 28.11.2017 у розмірі 1 123 143,38 грн.).

Не погоджуючись з даним рішенням місцевого господарського суду, ТзОВ "ОСОБА_3 Трейд" оскаржило його в апеляційному порядку, звернувшись до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 16.04.2018 року (вх. № ЛАГС 01-05/1221/18 від 18.04.2018), в якій просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2018 у справі №909/49/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ТзОВ "ОСОБА_3 Трейд" покликається на відсутність доказів здійснення позивачем поставки товару відповідачу, оскільки єдина видаткова накладна №РН-0000020 від 07.09.2017, надана позивачем на підтвердження здійснення поставки товару на суму 3 033 061,68 грн., зі сторони відповідача не підписана та у товариства відсутня.

Окрім того, апелянт вважає безпідставним нарахування штрафу, пені та 24% річних за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, оскільки сторонами не досягнуто домовленості про строк повного розрахунку за товар, а в Додатковій угоді (специфікації) №1 від 07.09.2017 зазначено лише про строк внесення передоплати (30% до 01.09.2017) та строк поставки (70% до 01.11.2017).

Скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 263 ГПК України, відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, б/н від 04.05.2018, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржене рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог, відповідач зазначає, що оскільки ТзОВ «ОСОБА_4 Хім» свої зобовязання за договором поставки виконало належним чином, поставивши відповідачу товар на загальну суму 3 033 061,68грн. ( претензій з приводу недопоставки від відповідача не надходило), а ТзОВ «ОСОБА_3 Трейд» повністю не розрахувалось за отриманий товар, то суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову. При цьому, позивач вважає, що твердження відповідача про відсутність домовленості щодо порядку оплати за отриманий товар не відповідає дійсності, оскільки специфікацією від 07.09.2017 сторонами погоджено строк оплати ( 30% до 10.09.2017 та 70% до 01.11.2017).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2018 справу №909/49/18 передано на розгляд колегії суддів: Плотніцькому Б.Д. (головуючий суддя), ОСОБА_5, ОСОБА_1

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 20.04.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ "ОСОБА_3 Трейд".

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 03.05.2018 розгляд апеляційної скарги призначено на 16.05.2018.

У звязку з перебуванням у відпустці судді члена-колегії ОСОБА_5, розгляд справи 16.05.2018 не відбувся.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 29.05.2018 розгляд апеляційної скарги призначено на 06.06.2018.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 06.06.2018 розгляд апеляційної скарги відкладено на 20.06.2018 та визначено обовязковою участь сторін в судовому засіданні.

У звязку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Плотніцького Б.Д. та з урахуванням положень абз. 2 пп. 2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням ОСОБА_2 суддів України № 21 від 03.03.2016, розгляд апеляційної скарги 20.06.2018 не відбувся.

Враховуючи те, що обставини, які унеможливили розгляд справи 20.06.2018 відпали, ухвалою суду від 25.06.2018 розгляд справи призначено на 08.08.2018.

У звязку з перебуванням судді Кравчук Н.М. у довготривалій відпустці, на підставі розпорядження в.о.керівника апарату суду №410 від 07.08.2018 проведено автоматичну заміну судді-члена складу колегії суддів, замість судді Кравчук Н.М. введено суддю Орищин Г.В.

У дане судове засідання зявився представник позивача, який висловив свої міркування з питань, що виникли в ході розгляду справи.

Зокрема, представив на огляд суду оригінал видаткової накладної №РН-0000020 від 07.09.2017, підписаної обома сторонами та скріпленої відбитками печаток товариств, копію якої долучив до матеріалів справи.

Відповідач участі уповноваженого представника у судовому засіданні не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла до висновку про те, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, оскаржуване рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2018 у справі №909/49/18 залишити без змін, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.09.2017 між ТзОВ "ОСОБА_4 Хім" (далі - постачальник) та ТзОВ "ОСОБА_3 Трейд" (далі - покупець) укладено Договір поставки №07-09-17/ДК -Х (далі - Договір), відповідно до умов якого:

- постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлений строк покупцеві продукцію для сільгоспвиробництва (товар) , а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму ( п. 1.1 . Договору);

- поставка товару в рамках і на підставі цього Договору може здійснюватись окремими партіями відповідно до Додаткових угод ( специфікацій) до цього Договору (п. 1.2 Договору);

- загальна кількість та найменування товару, що підлягає поставці, його певне співвідношення ( асортимент), упаковка та маркування, ціна, строк, порядок поставки та оплати, а також інші умови визначаються додатковими угодами ( специфікаціями) до цього Договору, які є невід'ємною його частиною ( п.1.3. Договору);

- зобов'язання сторін по поставці відповідної партії товару ( певного асортименту) у рамках цього Договору виникають лише після підписання сторонами відповідної додаткової угоди ( специфікації ) до цього Договору ( п. 1.4. Договору) ;

- вартість товару повинна бути повністю сплачена постачальнику покупцем на умовах, які зазначені в додаткових угодах (специфікаціях) , що є невід'ємною частиною договору ( 4.1. Договору);

- постачальник зобов'язаний передати товар покупцю у строки та у місці призначення, зазначені у додаткових угодах ( специфікаціях) ( п. 5.1.1. Договору);

- покупець зобов'язаний своєчасно оплачувати товар за встановленими цінами в строк, на умовах та в порядку , що визначені у додаткових угодах ( специфікаціях) ( п. п. 5.2.2. Договору);

- у випадку прострочення покупцем оплати ціни товару, постачальник має право вимагати оплати ціни товару , штрафних санкцій та відшкодування завданих збитків, або повернення неоплаченого товару аналогічної якості, кількості та асортименту зі сплатою штрафних санкцій та інших платежів згідно п. 8.5 цього Договору і відшкодування завданих постачальнику збитків ( п. 8.2 Договору);

- покупець за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті ціни товару сплачує на користь постачальника штраф в розмірі 5% та пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу ( п. 8.4.1 Договору);

- за порушення грошових зобов'язань по оплаті ціни товару на підставі ст. 625 ЦК України, покупець сплачує на користь постачальника 24% річних від суми боргу (п. 8.4.2 Договору) .

7 вересня 2017 року між сторонами укладено Додаткову угоду до Договору (специфікацію) №1 на поставку товару на загальну суму 3 033 061,68 грн., якою визначено: строк передоплати в розмірі 30% (909 918,504 грн.) до 10 вересня 2017 року, строк поставки 70 % до 01 листопада 2017 року, умови поставки за ІНКОТЕРМС-2010, місце поставки м. Львів.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу згідно видаткової накладної № РН-000020 від 07.09.2017 продукцію для сільгоспвиробництва ( гербіциди ) на загальну суму 3 033061,68 грн.

Відповідач частково розрахувався за товар на суму 1 909 918,30 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1634 від 20.09.2017 на суму 809918,30 грн., №1635 від 20.09.2017 на суму 100 000,00 грн. та №3137 від 27.11.2017 на суму 1 000 000,00 грн.

22 грудня 2017 року позивач на адресу відповідача надсилав претензію з вимогою сплатити заборгованість за поставлений товар та штрафні санкції , яка залишена останім без відповіді та задоволення.

Невиконання відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань стало підставою звернення позивача до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення боргу у розмірі 1 123143,38 грн., 56157,17 грн. штрафу, 80622,35 грн. - пені та 70187,30 грн. - 24% річних від суми боргу.

Приймаючи оскаржуване рішення зі спору у даній справі, місцевий господарський суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України зобовязання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п1.ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 663 ЦК України передбачає, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується (частини 1, 2 статті 673 ЦК України).

Пунктом 1ст. 692 Цивільного кодексу України, встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, для вирішення питання про виникнення у покупця обовязку оплатити вартість товару необхідно належними та допустимими доказами підтвердити факт здійснення господарської операції з передачі товару або товаророзпорядчого документу на товар. До таких доказів, в силу вимог чинного законодавства, належать первинні документи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі Закон), яким визначені правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/70 (далі Положення) визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст.9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.4. Положення первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції до первинних документів можуть бути включені, зокрема, такі додаткові реквізити, як дані про документ, що засвідчує особу-одержувача.

Відповідно до п.2.5 Положення документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

З наведених вище положень вбачається, що одним з обов'язкових реквізитів первинних документів є особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п.11.2. Договору).

Окрім того, відповідно до п.6.3. Договору приймання товару по кількості, якості та асортименту здійснюється під час передачі товару покупцю з наданням усіх необхідних документів. Свідченням приймання товару є підпис співробітника покупця на видаткових накладних, які мають містити посилання на цей договір та довіреність на отримання товару.

Усі документи, укладені на виконання цього договору (протоколи, акти, рахунки, заяви, претензії, листи, видаткові накладні тощо), є дійсними, лише коли вони підписані уповноваженими особами та скріплені печатками.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано суду копію видаткової накладної №РН-0000020 від 07.09.2017, яка підписана обома сторонами (оригінал оглянуто в судовому засіданні), зокрема, зі сторони покупця - ТзОВ "ОСОБА_3 Трейд", директором ОСОБА_6

Таким чином, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому не можуть слугувати підставою для скасування судового рішення у даній справі.

Відповідно до положень частин 1 та 3 статей 74, 76 - 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2018 у справі №909/49/18 прийняте з дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 240, 269, 275, 276, 281, 282, 283, 284 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2018 у справі № 909/49/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Трейд" без задоволення.

2. Судові витрати за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений та підписаний 10.08.2018

Головуючий суддя Б.Д. Плотніцький

Суддя Г.В. Орищин

Суддя І.Б. Малех