ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2018 р. Справа № 926/317/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Данко Л.С.

секретар судового засідання Лялька Н.Р.,

розглянув апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Попової Світлани Сергіївни від 24.05.2018

на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 15.05.2018 (суддя Дутка В.В.) про відмову в поновленні строку на подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами

у справі № 926/317/16

за позовом Хотинської районної спілки споживчих товариств, м.Хотин Чернівецької області

до відповідача фізичної особи - підприємця Попової Світлани Сергіївни, м.Хотин Чернівецької області

про стягнення 11' 168,75 грн. заборгованості

представники сторін в судове засідання не з'явилися.

14.05.2018 до Господарського суду Чернівецької області надійшла заява фізичної особи - підприємця (надалі - ФОП) Попової Світлани Сергіївни про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.03.2016 у даній справі, а також заява (клопотання) про поновлення строку на подання цієї заяви (а.с. 63-65, 87-90, т.2).

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 15.05.2018 (а.с. 91-92, т.2) відмовлено в задоволенні заяви відповідача про поновлення строку та, у зв'язку з цим, залишено без розгляду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Чернівецької області у даній справі.

Постановляючи ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що:

1) відповідач чітко визначив у своїй заяві дату встановлення нововиявлених обставин, а саме - 22.11.2017, що підтверджується, також, матеріалами справи;

2) строк, протягом якого відповідач мав змогу звернутись до суду із заявою в порядку глави 3 розділу IV ГПК України, сплив 22.12.2017;

3) у вказаний строк відповідач не звернувся до Господарського суду Чернівецької області, а з матеріалів справи вбачається, що можливість вчасного подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами залежала виключно від волевиявлення самого заявника і мала суб'єктивний характер.

Не погодившись із постановленою ухвалою, ФОП Попова С.С. оскаржила її в апеляційному порядку, посилаючись на те, що:

1) 22.11.2017 їй стало відомо, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22.11.2017 у справі №926/808/17 було визнано недійсним договір найму (оренди) торговельного місця №9 від 02.01.2015, на підставі якого стягувалася заборгованість у даній справі;

2) строк на звернення із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у даній справі був пропущений нею у зв'язку з тим, що у встановлений законом строк вона скористалася передбаченим правом подати заяви до судів України, а саме:

- 07.12.2017 вона звернулася до Господарського суду Чернівецької області з заявою про скасування наказу від 12.04.2016 у даній справі;

- 15.12.2017 вона звернулася до Господарського суду Чернівецької області з заявою про визнання наказу від 12.04.2016 у даній справі таким, що не підлягає виконанню;

- 11.01.2018 вона звернулася до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 04.01.2018;

- 13.04.2018 вона звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.03.2018 у даній справі, при цьому, ухвалу Верховного Суду від 03.05.2018 вона отримала 11.05.2018;

3) неодноразові звернення до судів за захистом порушеного права свідчать про невпинне намагання скаржника реалізувати своє право на судовий захист, передбачений ст. 55 Конституції України і є поважною причиною для поновлення строку на подання заяви за нововиявленими обставинами.

Хотинська районна спілка споживчих товариств (надалі - Хотинська РССТ) подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечила доводи та вимоги апеляційної скарги, просила відмовити в її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін. Стосовно доводів скаржника зазначила, зокрема, наступне:

1) не можна визнати нововиявленою обставиною факт прийняття Львівським апеляційним господарським судом постанови від 22.11.2017 у справі №926/317/16 у зв'язку з тим, що обов'язковою вимогою до новоявлених обставин є їх наявність на час виникнення спору. Разом з тим, станом на момент вирішення спору у даній справі постанови у справі №926/317/16 ще не існувало;

2) апелянт визнає той факт, що їй було відомо про прийняття Львівським апеляційним господарським судом постанови від 22.11.2017 у справі №926/317/16. Зважаючи на це, можливість вчасного подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.03.2016 у даній справі залежала виключно від волевиявлення ФОП Попової С.С. і мала суб'єктивний характер;

3) на думку позивача, шляхом подання відповідних заяв, відповідач намагається у протиправний спосіб уникнути виконання рішення суду у даній справі, яке набрало законної сили.

Сторони не забезпечили явку своїх представників в судове засідання, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового розгляду, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення ухвал суду від 12.06.2018 та 19.06.2018. Однак, ними подані суду клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі повноважних представників.

Зважаючи на те, що в матеріалах даної справи достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, а явка сторін не визнавалася обов'язковою, колегія суддів вважає, що розгляд апеляційної скарги у даній справі можливо завершити без представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали з огляду на наступне:

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 29.03.2016 у даній справі (а.с. 62-64, т.1) стягнуто з ФОП Попової С.С. на користь Хотинської РССТ заборгованість за договором найму (оренди) торгівельного місця №9 від 02.01.2015 в розмірі 7500,00 грн., 845,17 грн. пені, 1029,69 грн. судового збору, а також відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення 2823,58 грн. пені.

На виконання вказаного рішення Господарським судом Чернівецької області було видано наказ від 12.04.2016 (а.с. 65, т.1).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.08.2016 вказане рішення місцевого господарського суду залишено без змін (а.с. 150-154, т.1).

07.12.2017 до Господарського суду Чернівецької області надійшла заява ФОП Попової С.С. про скасування наказу Господарського суду Чернівецької області від 12.04.2016 у справі №926/317/16 та наказу від 04.01.2017 у справі №926/3987/16 (а.с. 156-157, т.1).

Вказана заява була обґрунтована тим, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22.11.2017 у справі №926/808/17 (а.с. 166-167, т.1) було визнано недійсним договір найму (оренди) торгівельного місця №9 від 02.01.2015, на підставі якого стягнуто заборгованість у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 07.12.2017 (а.с. 169, т.1) відмовлено у прийнятті вказаної заяви у зв'язку з тим, що ГПК України не передбачає такої форми звернення до господарського суду, як подання заяви про скасування судового наказу. Одночасно, суд зазначив, що заявник не позбавлений права звернутися до господарського суду в порядку ст.117 ГПК України із заявою про виправлення помилки в наказі чи визнання наказу таким, що не підлягає до виконання, за наявності правових підстав.

15.12.2017 до Господарського суду Чернівецької області надійшла заява ФОП Попової С.С. про визнання наказу Господарського суду Чернівецької області від 12.04.2016 таким, що не підлягає виконанню (а.с. 171-172, т.1).

Ухвалою місцевого господарського суду від 04.01.2018 (а.с. 201-202, т.1) було відмовлено у задоволенні вищезгаданої заяви.

У вказаній ухвалі суд зазначив, що посилання ФОП Попової С.С. на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 22.11.2017 у справі №926/808/17, якою визнано недійсним договір найму (оренди) торгівельного місця №9 від 02.10.2015, не заслуговує уваги, оскільки ця постанова не змінює змісту судового рішення у справі №926/317/16.

Не погодившись із вказаною ухвалою, 05.02.2018 відповідач оскаржив її до Львівського апеляційного господарського суду (а.с. 7-9, т.2). Постановою суду апеляційної інстанції від 28.03.2018 оскаржувану ухвалу суду першої інстанції було залишено без змін (а.с. 51-54, т.1).

Ухвалою Верховного Суду від 03.05.2018 (а.с. 57-59, т.2) відповідачу було відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.03.2018 та на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 04.01.2018 та повернуто касаційну скаргу скаржнику.

Як було зазначено вище, 14.05.2018 ФОП Попова С.С. звернулася до Господарського суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.03.2016 у даній справі та з клопотанням про поновлення строку на подання цієї заяви. Відмовляючи в поновленні строку на подання цієї заяви, місцевий господарський суд зазначив, що можливість вчасного подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами залежала виключно від волевиявлення самого заявника і мала суб'єктивний характер.

Відповідно до п. 1 ст. 320 ГПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Пунктом 1 ст. 321 ГПК України передбачено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої ст. 320 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

У заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами ФОП Попова С.С. посилається на факт недійсності договору найму (оренди) торгівельного місця №9 від 02.01.2015, укладеного між сторонами, який встановлений в постанові Львівського апеляційного господарського суду від 22.11.2017 у справі №926/808/17.

Статтями 113-116 ГПК України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом. Строки, встановлені законом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Стаття 119 ГПК України визначає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З тексту постанови Львівського апеляційного господарського суду від 22.11.2017 у справі №926/808/17, а також з тверджень заявника вбачається, що датою, коли йому стало відомо про юридичне встановлення факту недійсності договору найму (оренди) торгівельного місця №9 від 02.01.2015 є 22.11.2017.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що строк, протягом якого відповідач повинен був подати заяву в порядку глави 3 розділу IV ГПК України, сплив 22.12.2017.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не скористався у встановлений строк своїм процесуальним правом на подання на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, натомість в період з 15.12.2017 по квітень 2018 року, вчиняв дії, спрямовані на визнання наказу Господарського суду Чернівецької області від 12.04.2016 таким, що не підлягає виконанню, а також дії, спрямовані на наступне оскарження ухвали місцевого господарського суду з цього приводу в апеляційному та касаційному порядку.

Однак, висновок Господарського суду Чернівецької області про те, що відповідна бездіяльність відповідача залежала виключно від його волевиявлення і мала суб'єктивний характер, є помилковим.

Як зазначалося вище, вчинення ФОП Поповою С.С. дій, спрямованих на визнання наказу Господарського суду Чернівецької області від 12.04.2016 таким, що не підлягає виконанню, було обумовлене вказівкою Господарського суду Чернівецької області, викладеною в ухвалі суду від 07.12.2017 у даній справі (а.с. 169, т.1).

Так, місцевий господарський суд, будучи обізнаним про існування постанови Львівського апеляційного господарського суду від 22.11.2017 у справі №926/808/17 (та, відповідно, про факт недійсності договору найму (оренди) торгівельного місця №9 від 02.01.2015), самостійно, запропонував відповідачу спосіб захисту його порушених прав у формі звернення до суду із заявою про виправлення помилки в наказі чи визнання наказу таким, що не підлягає до виконання за наявності правових підстав.

Таким чином, спірну заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відповідач подав після вичерпання можливості захистити своє право у спосіб, запропонований судом. Вказане, на думку колегії суддів, свідчить про поважність пропуску заявником процесуального строку, встановленого п. 1 ст. 321 ГПК України, у зв'язку з чим такий підлягає поновленню.

Слід зазначити також, що, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, Європейський суд з прав людини тлумачить ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на справедливий суд, як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду. Тобто, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п.1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

У зв'язку з наведеним, оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню у зв'язку з невідповідністю висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи.

Судові витрати будуть розподілені місцевим господарським судом за результатами розгляду заяви по суті.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 271, 275, ч.1 п.3 ст. 277, 282, 284 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Попової Світлани Сергіївни задоволити.

Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 15.05.2018 у справі №926/317/16 скасувати.

Поновити фізичній особі-підприємцю Поповій Світлані Сергіївні строк на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.03.2016 у справі №926/317/16.

Справу направити на розгляд в Господарський суд Чернівецької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та підлягає оскарженню відповідно до ст.ст. 287,288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.08.2018.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя Д.Л. Данко