ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" серпня 2018 р.           м. Київ            Справа № 911/1778/18

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтецца Трейд» до боржника – Дочірнього підприємства «Рітейл Іст» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 22440,93 грн., з яких 19828,30 грн. основний борг, 178,40 грн. інфляційні втрати, 213,49 грн. 3% річних, 2434, 23 грн. пеня за договором від 27.01.2014 № РІ021601, укладеного між заявником і боржником

встановив:

В обґрунтування заявленої вимоги заявник посилається на неналежне виконання боржником своїх зобов’язань за договором від 27.01.2014 № РІ021601 щодо здійснення розрахунку за поставлений товар у строк визначений договором, в зв’язку з чим за боржником рахується прострочений борг в розмірі заявленої до стягнення суми 19828,30 грн., на який заявник нарахував за час прострочення грошового зобов’язання передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати, три проценти річних, а також передбачену договором пеню.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до умов договору оплата за товар здійснюється після його реалізації кожні 35 днів (п. 7.9 договору). Разом з тим, заявник у поданій заяві не вказує видаткові накладні по яким він поставив боржнику на виконання умов договору товар та видаткові накладні по яким існує заборгованість. Також заявник не зазначає доказів реалізації боржником отриманого товару. За відсутності вказаного безпідставним є твердження заявника про наявність простроченої заборгованості боржника за договором, оскільки, виникнення у боржника обов’язку щодо здійснення розрахунку стоїть в прямій залежності від реалізації ним поставленого заявником товару.

За таких обставин, заявник, в порушення п. 5 ч. 2 ст. 150 ГПК України, у поданій заяві не зазначає доказів, якими обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги про стягнення з боржника 19828,30 грн. простроченого основного боргу за договором від 27.01.2014 № РІ021601, укладеного між заявником і боржником та нарахованих на вказаний борг сум інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявником не додано до заяви належних та допустимих доказів реалізації боржником товару на суму 19828,30 грн., зокрема, звіт про реалізацію товару, звіт про інвентаризацію залишків нереалізованого товару тощо.

Відтак, в порушення п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України заявником не надано документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, позаяк додані до заяви документи: договір, видаткові накладні, акт звірки розрахунків не є належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст. 76, 77, 78 ГПК України, які підтверджують виникнення у боржника обов’язку здійснити розрахунок за поставлений заявником товар та наявність в боржника простроченої заборгованості за вказаним договором.

Наявний у матеріалах заяви акт звірки взаєморозрахунків від 11.06.2018 суд не приймає до уваги, як доказ наявності у боржника простроченої заборгованості,, оскільки зазначений акт є документом, за яким підприємства звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами. Також з вказаного акта звірки взаєморозрахунків неможливо встановити особу, яка його підписала з боку боржника, оскільки у акті відсутні дані, що дають змогу ідентифікувати вказану особу-підписанта.

Інших доказів, в підтвердження наявності простроченого боргу за договором заявником до заяви не надано.

За таких обставин, із поданої заяви не вбачається виникнення права грошової вимоги заявника до боржника за вказаним договором.

Відповідно до п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу. Відповідно до ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи те, що заяву подано з порушеннями зазначених вимог статті 150 ГПК України та із поданої заяви не вбачається виникнення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу суд відмовляє у видачі судового наказу.

Керуючись п. 1, 8 ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 154, ст.ст. 232-234 Господарського процесуального кодексу України суд, -

постановив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Альтецца Трейд» у видачі судового наказу за вимогою до боржника– Дочірнього підприємства «Рітейл Іст» про стягнення грошової заборгованості в розмірі 22440,93 грн. з яких 19828,30 грн. основний борг, 178,40 грн. інфляційні втрати, 213,49 грн. 3% річних, 2434, 23 грн. пеня за договором від 27.01.2014 № РІ021601, укладеного між заявником і боржником.

Дана ухвала набирає законної сили у строк та в порядку передбачених ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Суддя                                 Ю.В. Подоляк