КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2018 р. Справа№ 911/1017/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

при секретарі судового засідання Яремі Н.С.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 08.08.2018 року,

розглянувши апеляційну скаргу підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фермой-Кі" на ухвалу Господарського суду Київської області від 22.05.2018 про повернення позовної заяви

у справі № 911/1017/18 (суддя - Рябцева О.О.)

за позовом підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фермой-Кі"

до 1) приватного акціонерного товариства "Дніпрометалсервіс"

2) Красилівської сільської ради Броварського району Київської області

про витребування майна, усунення перешкод у здійсненні права власності у частині користування майном, розірвання договору оренди та поновлення договору оренди

в с т а н о в и в:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.05.2018 у справі № 911/1017/18 повернуто позовну заяву та додані до неї документи позивачу без розгляду на підставі п.2 ч.5 ст.174 ГПК України.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач - підприємство з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фермой-Кі" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 22.05.2018 про повернення позовної заяви у справі № 911/1017/18 та направити справу до суду першої інстанції для розгляду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2018 апеляційну скаргу підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фермой-Кі" у справі № 911/1017/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В, судді: Куксов В.В., Тарасенко К.В.

Одночасно підприємством з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фермой-Кі" заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 поновлено підприємству з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фермой-Кі" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 22.05.2018 у справі № 911/1017/18, відкрито апеляційне провадження, запропоновано учасникам справи до 13.07.2018 подати через канцелярію суду письмові пояснення, заперечення, відзив на апеляційну скаргу та/або інші заяви/клопотання (з урахуванням вимог ст.ст. 167, 263 ГПК України), завершено підготовчі дії у справі № 911/1017/18, розгляд справи призначено на 17.07.2018.

12.07.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

У судовому засіданні 17.07.2018 представниками позивача подано документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2018 з метою повного, всебічного та об'єктивного дослідження фактичних обставин справи, враховуючи неявку уповноважених представників відповідача-1 та відповідача-2 розгляд справи відкладено на 25.07.2018.

При цьому, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2018 у зв'язку з перебуванням судді Куксова В.В., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, для розгляду справи № 911/1017/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фермой-Кі" на ухвалу Господарського суду Київської області від 22.05.2018 у справі № 911/1017/18 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Тищенко О.В, судді: Тарасенко К.В., Іоннікова І.А., розгляд справи відкладено на 08.08.2018.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фермой-Кі" надали суду свої пояснення по справі в яких подану апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі з доводами викладеними в ній та просили її задовольнити. Оскаржувану ухвалу суду першої інстанції просили скасувати та направити матеріали справи до суду першої інстанції для розгляду.

Представники відповідача-1 та відповідача-2 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились. Про час та місце розгляду справи сторони повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч.1, п.1 ч.3 ст.202, ч.12 ст.270 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки, сторони про дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Участь представників сторін, що не з'явилися, у судовому засіданні 08.08.2018 року, судом обов'язковою не визнавалась, клопотань про відкладення розгляду справи та про витребування додаткових доказів не надходило.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи. Такої ж правової позиції дотримується й Вищий господарський суд України, зокрема, у своїй постанові від 07.07.2016 року по справі 910/21819/15.

Застосовуючи відповідно до ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Разом з тим, відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Дослідивши представлені докази, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Київської області від 22.05.2018 року є законною та обґрунтованою, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Частиною 2 ст. 173 ГПК України передбачено, що похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За своїм процесуальним призначенням інститут об'єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об'єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо).

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не дотримано вказаних вимог з огляду на настуне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно вказав суд першої інстанції, позивач у позовній заяві просить суд: 1) витребувати майно з чужого незаконного володіння та зобов'язати приватне акціонерне товариство "Дніпрометалсервіс" повернути в натурі позивачу незаконно отримане майно - об'єкт незавершеного будівництва, розташований за адресою: Київська область, Броварський район, с. Красилівка, вул. Київська, буд. 2, що складається з промислового корпусу "А-1", КНС "Б", водонапірних башт "В" і "Г, огорожі "К", що належить позивачу, загальною вартістю 4072285,00 грн.; 2) усунути перешкоди з боку відповідача-1 у здійсненні права власності в частині користування власним майном у вигляді цілісного майнового комплексу - об'єкту незавершеного будівництва, розташованого за адресою: Київська область, Броварський район, с. Красилівка, вул. Київська, буд. 2 і всім належним йому майном, що міститься на земельній ділянці за вказаною адресою, шляхом заборони приватному акціонерному товариству "Дніпрометалсервіс" перешкоджати позивачу у здійсненні права власності та звільнення території від його персоналу, охорони; 3) розірвати договір від 08.02.2011 оренди земельної ділянки за адресою: с. Красилівка, вул. Київська, 2, кадастровий номер :01:060:01034, укладений між ПрАТ "Дніпрометалсервіс" та Красилівською сільською радою; 4) поновити договір від 30.09.1998 оренди земельної ділянки за адресою: с. Красилівка, вул. Київська, 2, кадастровий номер :01:060:01034, укладений між позивачем та Красилівською сільською радою.

Проте, як вірно вказав суд першої інстанції, вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння та усунення перешкод у здійсненні права власності у частині користування майном не є однорідними з вимогами про розірвання договору оренди та поновлення договору оренди.

Вимоги про розірвання договору оренди та поновлення договору оренди не пов'язані між собою, ні підставами виникнення, ні тим самим способом захисту прав, а отже не є однорідними.

Також, ці вимоги не є похідними від вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння та усунення перешкод у здійсненні права власності у частині користування майном.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем порушено правила об'єднання позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Оскільки, позивачем, порушено правила об'єднання позовних вимог, визначених ч. 1 ст. 173 ГПК України, на переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для повернення позивачу позовної заяви та доданих до неї документів на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Крім того, згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок та розмір справляння судового збору встановлений Законом України "Про судовий збір" № 3674-VІ від 08.07.2011 (з наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції, чинній на момент подання позову, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року встановлено в розмірі 1762,00 грн.

За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до господарського суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ч. 2 п. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі, коли в позовній заяві об'єднано дві і більше позовні вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено одну майнову вимогу та три вимоги немайнового характеру. При цьому, щодо визначення ціни позову позивач зазначив, що ціна позову не визначена у зв'язку з тим, що майно в результаті тривалого часу господарської бездіяльності прийшло у непридатний стан та на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, а тому з посиланням на ч. 2 ст. 163 ГПК України, просив суд першої інстанції попередньо визначити розмір судового збору та дозволити сплатити судовий збір після відкриття провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 163 ГПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.

Таким чином, даною статтею передбачено, що позивач в будь-якому випадку при зверненні з позовом має сплатити судовий збір у розмірі не менш мінімального, а точний його розмір буде встановлено судом при розгляді справи.

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем до позовної заяви взагалі не було додано доказів сплати судового збору, ані за вимоги немайнового характеру розмір якого визначений законом, ані за позовну вимогу майнового характеру у мінімальному розмірі, як визначено Законом України "Про судовий збір".

Частиною 1 ст. 174 ГПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Однак, враховуючи наявність обов'язкової підстави для повернення позовної заяви визначеної п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо повернення позовної заяви та доданих до неї документів позивачу.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу

Згідно зі статтями 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі на ухвалу суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Київської області від 22.05.2018, прийнята після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є такою що відповідає нормам закону.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фермой-Кі" слід відмовити, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Київської області від 22.05.2018 залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 129, 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фермой-Кі" на ухвалу Господарського суду Київської області від 22.05.2018 про повернення позовної заяви у справі № 911/1017/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 22.05.2018 про повернення позовної заяви у справі № 911/1017/18 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на підприємство з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фермой-Кі".

4. Матеріали справи № 911/1017/18 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко

Дата складання повного тексту постанови 09.08.2018 року