Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/171/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.

за участі секретаря судового засідання: Шевчук - Сингаївської І. Г.

за участю представників сторін:

- від позивача: ОСОБА_1 - представник за дов. від 06.11.2017 (в режимі відеоконференції)

- від відповідача: ОСОБА_2 - юрисконсульт, дов. від 17.01.2018, вих. №38

- від третьої особи: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (м. Одеса)

до Державного підприємства "Коростенське лісове господарство" (Житомирська область, Коростенський район, с. Ушомир)

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Реілтранс" (м. Київ)

про стягнення 235734,60 грн.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення у відповідності до вимог ст. 238 ГПК України.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з ДП "Коростенське лісомисливське господарство" 235734,60 грн., з яких, 159546,36 грн. плати за користування вагонами; 72662,16 грн. збору за зберігання вантажу у вагонах; 3233,28 грн. збору за проведення маневрової роботи; 292,80 грн. збору за телеграфне повідомлення.

Позовні вимоги обгрунтовані фактом затримки на митному пості "Кучурган" Одеської митниці державної фіскальної служби України вагонів №№: 68748375, 67899971 на підставі доручення на проведення огляду (переогляду) транспортних засобів комерційного призначення наданого Управлінням СБУ в Одеській області.

Ухвалою від 02.04.2018 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду; відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; залучив до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ "Реілтранс" (м. Київ).

Ухвалою від 31.05.2018 господарський суд продовжив строк проведення підготовчого провадження у справі на 30 днів по 30.06.2018; призначив наступне підготовче засідання на 26.06.2018; зобов'язав учасників провадження виконати вимоги резолютивної частини даної ухвали (а. с. 223).

Ухвалою господарського суду від 26.06.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.07.2018 (а. с. 238).

Ухвалою від 18.07.2018 господарський суд відклав розгляд справи по суті; зобов'язав ТОВ "Реілтранс" направити на адреси сторін письмові пояснення з додатками від 16.07.2018 за вих. № 045-Л, докази направлення надіслати суду.

20.07.2018 до суду від третьої особи надійшли письмові пояснення вих. № 045-Л, від 16.07.2018, відповідно до яких повідомлено, що на підставі контракту №2006/16-USD, укладеного між ним та GLOBAL LOGISTICS REIL WAY LP надано послуги по транспортно-експедиційному обслуговуванню вантажів у спірних залізничних вагонах.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив від 18.05.2018, вих. № ЖО-14/962 (а. с.190 -194), одночасно, погодившись з тим, що ТОВ "Реілтранс" на підставі договору з відповідачем взяло на себе обов'язок по оплаті тарифу від станції ОСОБА_3 до станції Кучурган УЗ за вантаж відправлений відповідачем.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 16.04.2018 вих. №269 (а. с. 75-80); посилаючись, зокрема, на те, що затримка спірних вагонів відбулася з причин, що не залежать від вантажовласника, вимоги до відповідача щодо оплати нарахованих позивачем коштів за затримку (простій) вказаних вагонів є необгрунтованими та безпідставними, оскільки дана подія мала місце не з вини відповідача, а також з підстав, викладених у запереченнях на відповідь позивача на відзив відповідача на позовну заяву вих. № 354, від 24.05.2018 (а. с. 211 - 213).

ТОВ "Реілтранс" у письмових поясненнях від 24.04.2018 вих. № 026-Л (а. с.149,150) зазначено, що на підставі договору № 4216/215-2015 про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних напіввагонах та додаткової угоди від 01.12.2015 № 3, ПАТ "Українська залізниця", після отримання попередньої оплати за послуги, пов'язані з організацією перевезень вантажу, що переміщувався у спірних вагонах, приступило до надання замовлених третьою особою послуг; інші додаткові послуги не замовлялись, тому підстави для пред'явлення до стягнення їх вартості відсутні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

05.06.2015 між ТОВ "Реілтранс" (замовник), ДП "Український транспортно -логістичний центр" (основний виконавець) та співвиконавцями - ДП "Дарницький вагоноремонтний завод" та ДП "Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів" укладено договір № 4216/215-2015 про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних напіввагонах (а. с.128-134), відповідно до п.1.1 якого основний виконавець та співвиконавці зобов'язуються за плату і за рахунок замовника виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з організацією внутрішніх та міжнародних перевезень вантажів у напіввагонах співвиконавців. До вказаного договору укладались додаткові угоди та додатки (а. с.117-127). Так, згідно з додатковою угодою від 01.12.2015 № 3 сторони домовились замінити ДП "Український транспортно - логістичний центр", ДП "Дарницький вагоноремонтний завод" та ДП "Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів" на нову сторону - ПАТ "Українська залізниця" (виконавець).

Як вказано третьою особою, на виконання п.п.2.2.5 п. 2.5 розділу 2 вказаної додаткової угоди ТОВ "Реілтранс" здійснено попередню оплату за послуги, пов'язані з організацією перевезень вантажу, що переміщувався залізничними вагонами №67899971 та № 68748375, що замовлені замовником шляхом перерахування коштів у сумах, що відповідають обсягу замовлених послуг.

Після отримання вказаної попередньої оплати ПАТ "Українська залізниця" приступило до надання замовлених ТОВ "Реілтранс" послуг.

01.12.2015 між Державним підприємством "Коростенське лісомисливське господарство" (відповідач/продавець) та Фірмою - нерезидентом "OSUNA Holding LLP" (покупець) укладено контракт № OS-KOR-2015, відповідно до п.1.1 якого продавець продає, а покупець купує в якості валютної угоди на умовах DAF вказані у цьому договорі лісоматеріали круглі не окорені - піловочник сосновий природної вологості (товар) (а. с. 81 83). До вказаного контракту укладено також відповідні Доповнення (додатки) № № 1 - 11 (а. с. 84-94).

Відповідно до доповнення № 11 від 15.05.2017 сторонами внесено доповнення до пункт 4 та 6 контракту, так відповідно до п. 6 якого одержувачем вказано фірму "PPA Timer Trade" S.R.L. (Вucharest, ROMANIA).

В матеріалах справи є також декларації (електронне декларування) (а. с. 95-98), які свідчать про те, що митні процедури по вагонах та вантажу у ньому були проведені без виявлення порушень працівниками митниці, а також експертні висновки № В-3476 від 09.06.2017 та № В-3468 від 09.06.2017, складені Житомирською торгово-промисловою палатою щодо відповідності партії деревини паливної (дров) соснової, з корою вимогам ГОСТу 3243-88, яка відвантажується згідно з рахунками №284 від 09.06.2017 та №283 від 19.06.2017 на адресу фірми "PPA Timer Trade" S.R.L., Румунія в залізничному піввагоні № 68748375 та № 67899971 (а.с. 99,100).

07.10.2016 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (позивач/залізниця) та ДП "Коростенське лісомисливське господарство" (відповідач/користувач) укладено договір № 2743 про подачу та забирання вагонів відповідача при станції ОСОБА_3 - ОСОБА_3 Південно - Західної залізниці (а. с.101-102).

01.06.2017 між ПАТ "Українська залізниця" (залізниця) та ДП "Коростенське лісомисливське господарство" (вантажовласник) укладено договір № ПЗ/ДН-4/17/80ДНЮ-4 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги, відповідно до п. 1.1. якого є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів та проведенням розрахунків за ці послуги (а. с. 61-63).

Договір між відповідачем та ТОВ "Реілтранс" про надання послуг з організації перевезень вантажів не укладався.

У червні 2017 року Державним підприємством "Коростенське лісомисливське господарство" було оформлено накладні № 415927 та № 415919 на відправлення вагонів № 68748375 та № 67899971 зі станцій Нова-Борова.

З зазначених накладних вбачається, що вагони завантажені вантажем "Деревина паливна у вигляді колод, полін, сучків, в'язанок хмизу або в аналогічних видах" та слідували на станцію ОСОБА_4 Румунська залізниця для вантажоодержувача PPA TIMBER TRADE SRL (а.с. 219,220).

16.06.2017 та 19.06.2017 на станцію Кучурган надійшли заяви Відділу Митного оформлення № 2 Митного поста "Кучурган" Одеської митниці ДФС (а.с.21,22) якими вимагалося затримати вагони № 68748375 та № 67899971 з вантажем - деревина паливна, для проведення переогляду, на підставі ч. 5 ст. 338 МКУ, п.14 Постанови КМУ від 23.05.2012 № 467 та доручення на проведення огляду (переогляду) транспортних засобів комерційного призначення наданого Управлінням Служби безпеки України в Одеській області від 16.06.2017 № 65/4-5486.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/1008/17 (1-"кс"/522/ 14621/17) від 04.08.2017 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000023 від 13.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, надано дозвіл старшому слідчому в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 та співробітникам ГВ БКОЗ УСБУ в Одеській області на проведення огляду вантажу, який переміщається, зокрема, у залізничному вагоні відкритого типу № 67899971 (без зазначення вагону № 68748375) (а. с. 28).

Для засвідчення факту простою вагонів працівниками станції Кучурган складено акти загальної форми № 69 К1 від 16.06.2017 та № 73 К1 від 19.06.2017 (а. с. 23, 24).

Про факт затримки вагонів, станцією Кучурган повідомлено вантажовідправника через станцію відправлення Нова-Борова телеграмами, направленими на його адресу, копії яких є в матеріалах справи (а. с. 27).

24.08.2017 уповноваженими особами правоохоронних органів було проведено огляд вантажу у залізничному вагоні відкритого типу № 67899971, у ході якого встановлено, що у вагоні переміщується деревина паливна у вигляді колод соснова, довжиною біля 2 метрів та діаметром від 10 см. до 50 см., про що свідчить протокол огляду від 24.08.2017 (а. с. 29-31).

Листом від 28.08.2017, вих. № 4/125/9 ст. слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Одеській області повідомлено, що за результатами проведення огляду порушень Закону України "Про особливості державного регулювання діяльності суб'єктів підприємницької діяльності, пов'язаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів" № 2860-ІV від 08.09.2005 не встановлено та законні підстави для затримки залізничних вагонів відкритого типу за вказаними номерами у досудового слідства відсутні (а. с. 32).

Час затримки на станції Кучурган вагонів № 68748375 та № 67899971 зафіксовано у актах загальної форми №136 К1 від 02.09.2017 та № 140 К1 від 02.09.2017 (а. с. 25,26).

За час простою вказаних вагонів на станційних коліях відповідачу було нараховано (з ПДВ): плату за користування вагонами у сумі 159546,36 грн., збір за зберігання вантажу у вагонах у сумі 72662,16 грн., збір за маневрову роботу у сумі 3233,28 грн., збір за повідомлення (телеграфне) на суму 292,80 грн. на загальну суму 235734,60 грн.

З метою досудового врегулювання спору, в.о начальника станції ОСОБА_3 було направлено лист - претензія вих. № 38, від 21.09.2017, яким заявлено вимогу сплатити належні залізниці платежі (а. с. 33).

У відповіді на претензію від 26.09.2017 вих. №987 (а. с. 34,35) відповідач повідомив, що у зв'язку з відсутністю його вини у затримці вагонів, вимога щодо оплати нарахованих коштів за затримку (простій) вагонів є необгрунтованою та безпідставною.

З огляду на наведене, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача вказані нарахування.

2. Норми права (нормативно - правові акти), які застосував господарський суд.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Приписами ст. 908 ЦК України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут залізниць) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом; регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць іншими видами транспорту (пункт 2 Статуту залізниць).

На підставі Статуту залізниць Мінтранс затверджує: Правила перевезення вантажів; Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України; інші нормативні документи (абз. 1 п. 5 Статуту залізниць).

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (аб. 2 п. 5 Статуту залізниць).

Відповідно до п. 4 Статуту залізниць перевезення залізницею вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС) - це міжнародна угода про пряме вантажне сполучення між станціями, які відкриті для вантажних операцій у внутрішньому залізничному сполученні країн, яка розроблена і діє в рамках організації співпраці залізниць, членом якої є і Україна. УМВС є чинною з 01.11.1951, а для України - з 05.06.1992

Відповідно до параграфу 1 статті 3 УМВС дана угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу у прямому міжнародному залізничному сполученні і у прямому міжнародному залізнично - поромному сполученні.

Параграфом 6 статті 28 УМВС встановлено, що якщо перешкода з перевезення вантажу або його видачі виникла з причин, які не залежать від перевізника, перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі та витрати, які понесені ним у зв'язку з перешкодою, а також неустойки, якщо вони передбачені національним законодавством.

За ст. 32 УМВС перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, пов'язані з перевезенням вантажу, які не передбачені тарифами, що діють і які викликані причинами, що не залежать від перевізника. Відшкодування додаткових витрат здійснюється у порядку, визначеному ст. 31 "Сплата провізних платежів та неустойок".

Статтею 31 УМВС передбачено, що якщо угодою між учасниками перевезення не передбачено інше, сплата провізних платежів є обов'язком:

1) відправника на користь перевізників, які приймають участь у перевезенні, за винятком перевізника, який видає вантаж, за перевезення, яке ними здійснюється;

2) отримувача - перевізнику, який видає вантаж, за перевезення, яке ним здійснюється. Щодо неустойок діє такий же порядок.

Якщо відправник або отримувач виконання своїх обов'язків, передбачених параграфом 1 вказаної статті, покладає на третю особу, то ця особа повинна бути вказана відправником у накладній в якості платника і повинна мати договір з відповідним перевізником.

При цьому, відповідно до параграфу 3 ст. 22 УМВС відправник несе відповідальність перед перевізником за наслідки, що виникають в результаті відсутності, недостатності або неправильності супровідних документів.

За п. 1.10 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 платежі, збори, які виникли через затримку вагонів (контейнерів) з вантажами під час перевезення з вини відправника, оформляються станцією затримки відповідними документами, які надсилаються на станцію відправлення для стягнення цих платежів, зборів з відправника.

Згідно з п. 2.10 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерством транспорту України №644 від 21.11.2000 р., усі спірні питання з розрахунків за перевезення вантажів і додаткових послуг платники регулюють безпосередньо з станціями, які нараховували платежі, і розрахунковими підрозділами, що провадили розрахунки. У разі недосягнення домовленості спірні питання вирішуються в претензійно-позовному порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 338 Митного кодексу України крім випадків, зазначених у ч.ч. 2-4 цієї статті, огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України. З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи органів доходів і зборів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду), в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги. Такий огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлено факт незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, пов'язані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначених товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 №273/96-ВР передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Відповідно до п. 1.4 Інструкції про взаємодію посадових осіб митних органів, що здійснюють митні процедури з товарами (вантажами), переміщуваними залізничними вантажними поїздами, і працівників залізниць України, затвердженої наказом Державної митної служби України, Міністерства транспорту та зв'язку України від 18.09.2008 №1019/1143 (далі - Інструкція), де зазначено, що документом, який засвідчує факт затримки вагонів та її причину є акт загальної форми.

Відповідно до п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 № 334, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил.

Відповідно до п. 3.1 розд. 3 Службової інструкції до УМВС, акт загальної форми є документом перевізника, який оформляється для засвідчення обставин, які впливають або можуть вплинути на перевезення вантажів.

3. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

Як убачається з матеріалів справи, вагони № 67899971 та № 68748375 були затримані за вказівкою органів досудового розслідування на підставі ч. 5 ст. 338 Митного кодексу України, п. 14 Постанови КМУ № 467 від 23.05.2012. Однак, дозвіл суду на проведення огляду вантажу, який переміщувався у вагоні № 68748375 відсутній.

Відповідно до протоколу огляду від 24.08.2017 та листа від 28.08.2017, вих. №4/125/9 (а. с. 29-32) не встановлено порушень Закону України "Про особливості державного регулювання діяльності суб'єктів підприємницької діяльності, пов'язаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів" та підстав для затримки спірних вагонів.

Оскільки, з відправника стягуються лише платежі та збори, які виникли через затримку вагонів (контейнерів) з вантажами під час перевезення з вини відправника, то, у даних спірних правовідносинах, наявність/доведеність вини відправника є однією із ключових підстав стягнення коштів.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі, тобто не надано суду доказів в розумінні закону щодо наявності вини відправника у простої спірних вагонів.

Підстави для стягнення з відповідача витрат, пов'язаних із затримкою спірних вагонів, відсутні, оскільки вказане затримання було здійснено не з вини відповідача як відправника, про що свідчать вище перелічені докази, надані сторонами.

У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову, враховуючи, крім того, таке.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України „Про судоустрій і статус суддів суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 даного Закону суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Конституційний Суд України у п.п. 4.1. п. 4 Рішення у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 69 КК України (справа про призначення судом більш м'якого покарання) у справі № 1-33/2004 від 02.11.2004, відмітив, зокрема, що відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема, у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема, норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай, справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави. Принцип верховенства права та справедливості є універсальним, як для кримінального, так і для господарського, адміністративного та цивільного судочинства.

4. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розподіл судових витрат врегульовано ст. 129 ГПК України, пунктом 4 якої передбачено, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.08.18

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - 3 сторонам (реком. з повідомл.)

4 - третій особі