РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.07.2018Справа № 910/4944/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яроменко І.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Тесленко Леоніда Анатолійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крансервіс Україна"

про стягнення 39 041, 00 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Тесленко Л.А.;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа підприємець Тесленко Леонід Анатолійович (далі - позивач) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крансервіс Україна" (далі - відповідач) про стягнення 39 041, 00 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач порушив умови договору про надання транспоротно-експедиційних послуг по здійсненню перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному, міжміському та місцевому сполученні № 0302-18 від 03.02.2018 в частині своєчасної оплати наданих послуг з перевезення вантажу, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.04.2018 у справі № 910/4944/18 позовну заяву залишено без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення недоліків.

03.05.2018 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.05.2018 постановлено здійснювати розгляд справи № 910/4944/18 у порядку спрощеного позовного провадження з викликом представників сторін, судове засідання призначено на 04.06.2018.

01.06.2018 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. Відповідач проти позову заперечує, вважаючи, що обов'язок з оплати наданих послуг у нього не виник, оскільки він не отримував від позивача належним чином оформлених оригіналу товарно-транспортних документів (CMR або TTH) з відповідними відмітками про одержання вантажу і оригіналів заявки, рахунку, податкової накладної та акту виконаних робіт, як це передбачено п. 4.4. договору.

У судовому засіданні 04.06.2018 оголошувалась перерва на 25.06.2018.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.06.2018 повідомлено відповідача про відкладення розгляду справи на 11.07.2018.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.07.2018 року викликано сторін в судове засідання 26.07.2018 року.

В судовому засіданні 26.07.2018 року позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 26.07.2018 року, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Крансервіс Україна" (відповідач) та Фізичною особою-підприємцем Тесленком Леонідом Анатолійовичем (експедитор) був укладений договір № 0302-18 на надання траспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному, міжміському та місцевому сполученні (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого перевізник зобов'язується виконати перевезення автомобільним транспортом за замовленням замовника у міжнародному та/або міжміському та/або місцевому сполученні і надати додаткові послуги, необхідні для доставки вантажу.

Додатковими послугами за цим договором є: перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та розвантаження, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей, тощо (п. 1.2. договору).

Згідно п. 1.3. договору кожне замовлення на послуги за даним договором замовник надаватиме перевізнику у 1.3. письмовій формі (далі за текстом «заявка»).

Відповідно до п. 2.1. договору за дорученням замовника і у відповідності з цим договором перевізник надає одну чи декілька з наступних послуг: виконує перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному, міжміському, міському сполученні; розробляє та узгоджує із замовником маршрут перевезення; організовує охорону вантажів під час їх перевезення та зберігання; виконує розсилання товарно-транспортної документації за належністю; надає підготовлений транспорт, який має додаткове обладнання згідно з вимогами передбаченими законодавством для перевезення відповідного вантажу та/або вимогами Замовника; складає акти виконаних робіт та податкові накладні згідно чинного законодавства.

Перевізник організовує перевезення вантажів на підставі письмових заявок замовника, які є невід'ємною частиною цього договору (п. 2.2. договору).

У п. 4.4. договору сторони погодили, що оплата послуг перевізника здійснюється замовником на розрахунковий рахунок перевізника протягом 5 (п'яти) банківських днів після одержання належним чином оформлених оригіналу товарно-транспортних документів (CMR або TTH) з відповідними відмітками про одержання вантажу і оригіналів заявки, рахунку, податкової накладної та акту виконаних робіт.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2018, чи до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 9.1. договору).

На виконання умов договору відповідач звернувся до позивача з замовленням №0302-18 від 03.02.2018 на здійснення перевезення вантажу за маршрутом Білорусь-Україна, найменування вантажу - секції крана башеного, блоки, вага нетто - 27,5 т, дата завантаження - 05.02.2018, вартість - 1 400 доларів США.

На підтвердження виконання замовлення №0302-18 від 03.02.2018 позивач надав міжнародні товарно-транспортні накладні CMR №50, 51, відповідно до яких вантаж доставлено до вантажоодержувача, про що свідчить підпис та печатка Товариства з обмеженою відповідальністю "Крансервіс Україна" в графі 24 вказаних накладних.

Для оплати наданих експедиторських послуг позивачем сформовано рахунок -фактуру №03 від 08.02.2018 на суму 39 041,00 грн., що еквівалентно 1 400,00 доларам США на дату складення вказаного рахунку.

Позивач стверджує, що 10.02.2018 року надіслав позивачу рахунок за виконану роботу, акти виконаних робіт для підписання та товарно-транспортну накладну, однак позивач оплати за договором не здійснив.

Також в матеріалах справи наявна претензія №02 від 02.03.2018 адресована відповідачу про сплату заборгованості.

Відповідачем було здійснено часткову оплату за договором в сумі 2 000, 00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №306 від 11.05.2018.

Позивач стверджує, що відповідачем допущено неналежне виконання договірних зобов'язань в частині повного та своєчасного проведення розрахунків за перевезення вантажу, у зв'язку із чим просить стягнути з останнього 39 041, 00 грн.

Відповідач проти позову заперечує, зазнаючи, що не отримував від позивача належним чином оформлених оригіналу товарно-транспортних документів (CMR або TTH) з відповідними відмітками про одержання вантажу і оригіналів заявки, рахунку, податкової накладної та акту виконаних робіт, у зв'язку із чим вважає, що обов'язок з оплати наданих послуг у нього не виник.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено, між сторонами виникли цивільні права та обов'язки на підставі договору № 0302-18 на надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному, міжміському та місцевому сполученні від 03.02.2018, який за своєю правовою природою є договором транспортного експедирування.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

За приписами ст.ст. 930 Цивільного кодексу України договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі. Клієнт повинен видати експедиторові довіреність, якщо вона є необхідною для виконання його обов'язків.

Згідно зі ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 931 Цивільного кодексу України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Згідно ч. 2 ст.12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Виходячи із умов п. 4.4. договору № 0302-18 на надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному, міжміському та місцевому сполученні від 03.02.2018 послуг перевізника здійснюється замовником на розрахунковий рахунок перевізника протягом 5 (п'яти) банківських днів після одержання належним чином оформлених оригіналу товарно-транспортних документів (CMR або TTH) з відповідними відмітками про одержання вантажу і оригіналів заявки, рахунку, податкової накладної та акту виконаних робіт.

Судом встановлено, що під час розгляду справи відповідач платіжними дорученнями №306 від 11.05.2018 частково сплатив заборгованість за договором у розмірі 2 000, 00 грн.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що сума у розмірі 2 000, 00 грн. сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі, суд закриває провадження у справі №910/4944/18 в частині позовних вимог про стягнення боргу у розмірі 2 000, 00 грн., у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Позивач стверджує, що 10.02.2018 надіслав позивачу рахунок за виконану роботу, акти виконаних робіт для підписання та товарно-транспортну накладну, однак позивач оплати за договором не здійснив.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст. 76, 78 Господарського процесуального кодексу України, на підтвердження здійснення позивачем поштового відправлення позивачу належним чином оформлених оригіналу товарно-транспортних документів (CMR або TTH) з відповідними відмітками про одержання вантажу і оригіналів заявки, рахунку, податкової накладної та акту виконаних робіт.

Таким чином, позивачем не доведено направлення відповідачу належним чином оформлених оригіналу товарно-транспортних документів (CMR або TTH) з відповідними відмітками про одержання вантажу і оригіналів заявки, рахунку, податкової накладної та акту виконаних робіт, тобто обставин з якими п. 4.4. договору пов'язує виникнення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Крансервіс Україна" обов'язку з оплати наданих послуг перевезення.

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що строк виконання відповідачем зобов'язань з оплати наданих послуг за договором № 0302-18 на надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному, міжміському та місцевому сполученні від 03.02.2018 є таким, що не настав.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. В частині стягнення 2 000, 00 грн. закрити провадження у справі.

2. В іншій частині позовних вимог відмовити повністю.

3 Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4 Відповідно до частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5 Згідно з підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147- VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 13.08.2018 року.

СуддяМ.Є. Літвінова