КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2018 р. Справа№ 910/3824/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Зубець Л.П.

при секретарі судового засідання: Андросенко А.С.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Багнич О.А. довіреність № ц/3-04/128-18 від 16.03.2018;

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2018

у справі №910/3824/18 (суддя О.А. Грєхова)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 832 642,96 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.06.2018 у справі №910/3824/18 позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ідентифікаційний код: 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Левченка, будинок 1; ідентифікаційний код: 00191129) штраф в розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 12 489 (дванадцять тисяч чотириста вісімдесят дев'ять) грн. 51 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" подало до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2018 у справі №910/3824/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Кропивної Л.В., Дідиченко М.А..

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2018 відкрито апеляційне провадження у справі №910/3824/18 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2018 та призначено справу до розгляду на 16.08.2018 р. у складі головуючого судді Смірнової Л.Г. суддів Кропивної Л.В., Дідиченко М.А..

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв'язку з перебуванням судді Дідиченко М.А., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею - доповідачем, у відпустці, сформовано новий склад: головуючого судді - Смірнової Л.Г., суддів Зубець Л.П., Кропивної Л.В.

У судове засідання 16.08.2018 з'явились представники відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити рішення першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Протягом грудня 2017 року ПАТ "Укрзалізниця" (далі - Відповідач), здійснила на адресу ПРАТ "ММК ІМ. ІЛЛІЧА" (далі - Позивач) доставку вантажів (сировини для металургійного виробництва) по наступним залізничним накладним: №№ 32761041, 32772121, 32774721, 32787558, 32789489, 32856023, 32861882, 32908121, 32922742, 32922759, 32926115, 32931636, 32951089, 32983876, 32989675, 33004037, 33014242, осн. 33014259 дос.46877346, 33029307, 33079005, 33079013, 33087743, 33087842, 33091125, 33115320, 33116740, 33120460, 33120494, 33124314, 33165655, 35192913, 35218650 осн.35218650 дос.53194189, осн.35220318, дос.46242657, 35274604, 35274794, 35274885, 35292077, 35634476, 35675255, осн.41294661 дос.41326141, 41772963, 41969098, 42003145, 42003186, 42032359, осн.42042978 дос.42100362, 42042994, 42070524, 42070615, 42070623, 42099655, 42099671, 42099713, 42176156, 42176800, 42184333, 42294850, осн.42675082 дос.42682880, осн.42675082 дос.42682914, осн.42675082 дос.42682922, осн.42675090 дос.42682872, 42682377, 42682385, осн.42682393 дос.42590513, осн.42682401 дос.42793521, осн.42682401 дос.42793513, 42682401, 42683136, осн.42685974 дос.42735373, 42701037, 42701458, 42704247, 42734160, 42734228, 42734285, 42734301, 42736355, осн.42736363 дос.42765115, 42763912, 42771527, 42773341, 42773630, 42773721, 42836346, 42847426, 42908152, 42908244, 43090430, 43102912, 43157528, 43159300, 43167857, 43175751, 43175777, 43175983, 43206960, 43207000, 43214261, 43217926, 43250919, 43251818, 43266014, 43266048, 43285071, 43355478, 43356740, осн.4611497 дос.46168688, осн.461.1940 дос.45805744 дос.45805769, 46123477, осн.46136529 дос.46136982, осн.46136529 дос.46166468, осн.46149670 дос.46188033, осн.46179305 дос.46198974, осн.46194932 дос.46213997, осн.46196713 дос.46234795 дос.46235487, осн.4619671 дос.46234795 дос.46235495, осн.46196713, дос.46234795, дос.46235537, осн.46196713, дос.46234795 дос.46235628, осн.46232179, дос.46268983, осн.46232179 дос.46234365, осн.46233128 дос.46268090, осн.46233128 дос.46268090 дос.53302857, осн.46236303 дос.46236428, 46251807, осн.46252136 дос.46276226, осн.46252151 дос.46276309, 46255113, 46263935, 46268181, осн.46268181, дос.46342127, осн.46295036 дос.46297230, осн.46306890 дос.46353215, 46350054, 46358032, осн.46366480 дос.46385787, осн.46367405 дос.46388336, 46371514, осн.46373742 дос.46385878, осн.46374609, дос.46417929, 46380036, 46399325, 46399341, 46399440, осн.46399911, дос.46428694, осн.46400461, дос.46428850, 46417366, 46417374, 46417390, осн.46417895, дос.46445672, дос.46506648, осн.46417895 дос.46443446, осн.46417895, дос.46443438, осн.46417895, дос.46443404, осн.46417895 дос.46445169, осн.46417895 дос.46445672, 46433090, 46443651, 46474581, осн.46495099 дос.46506705, 46497269, осн.46499125 дос.46501458, осн.46528758, дос.46582086, осн.46528774 дос.46582094, осн.46536348, дос.46570784, осн.46536348 дос.46570818, осн.46536348 дос.46570685, осн.46536348 дос.46570693, 46633137, осн.46634200 дос.46634994, 46646329, осн.46653861 дос.46679783, осн.46681383 дос.46681433, осн.46699211 дос.46699294 осн.46704854, дос.46704870, 46705372, 46705380, 46707857, 46726733, 46739009, 46746251, 46757357, осн.46784203 дос.46811709, 46800348, осн.46804886 дос.46855177, 46831863, осн.46921748 дос.46946331, осн.46921748 дос.46946364, осн.46955407 дос.46956421, 46978904, 46982963, осн.46993465 дос.47150339, осн.46996815 дос.47031554, осн.46996815 дос.47031554 дос.47215074, осн.46996831 дос.47031562, 47006457, 47006549, осн.47033378 дос.47061759, осн.47058029 дос.47102785 дос.47156450, 47063821, осн.47065446 дос.47121116, 47147384, осн.47150206 дос.47122676 дос.47227384, 47178926.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем порушено терміни доставки вантажів за вказаними накладними, визначених ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, у зв'язку із чим просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 832642,96 грн. штрафу на підставі ст. 116 Статуту залізниць України.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ч. 6 ст. 306 ГК України, відносини, пов'язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 307 ГК України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України (далі - Статут), який визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частинами 1, 2, 5 статті 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено, також ч. 2 ст. 307 ГК України.

Таким чином, відповідачем взято на себе зобов'язання з перевезення вантажу на підставі складених залізничних накладних, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 919 ЦК України, перевізник зобов'язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов'язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 41 Статуту залізниць України, залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктами 1.1,1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в МЮ України 24.11.2000 № 644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" (п. 2.1. Правил).

Згідно з п. 2.4 наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9 Правил).

Відповідно до п. 2.10 Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з ст.. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до Інформаційного листа ВГСУ України №01-06/420/2012 від 04.04.2012р., нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Згідно п. 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як підтверджується календарними штемпелями на накладних, доданих до позовної заяви, вантаж відповідачем доставлено позивачу з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Відповідно до розрахунку позивача загальна сума штрафу за прострочку доставки вантажу складає - 832 642,96 грн.

Здійснивши перевірку розрахунку позивача, судом встановлено, що за видатковою накладною № 46268181 штраф за порушення терміну доставки вантажу у вагоні № 58828054, позивач помилково вираховує із провізної плати 5 872,00 грн., в свою чергу, з накладної № 46268181 вбачається, що провізна плата складає 5 802,00 грн., а відтак штраф має вираховуватись саме з цієї суми.

Враховуючи наведене, судом здійснено власний розрахунок суми штрафу за прострочку доставки вантажу згідно доказів, що містяться у матеріалах справи, та встановлено, що його розмір становить 832 635,96 грн.

У зв'язку із вищевикладеним, оскільки факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача штрафу є обґрунтованою у розмірі 832 635,96 грн.

Водночас, відповідачем подано заяву про зменшення розміру штрафних санкцій мотивовану тим, що позивача обслуговує регіональна філія "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" та майже вся залізнична мережа регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" знаходиться в зоні АТО, що значно ускладнило транспортне сполучення. Єдиним залізничним сполученням з м. Маріуполь є ділянка залізниці між ст. Волноваха та ст. Камиш Зоря. Ділянка Камиш-Зоря - Волноваха обладнана напівавтоматичним блокуванням, що дає змогу знаходження лише одного поїзду на перегоні між двома станціями. Ділянка Камиш-Зоря - Волноваха обслуговує разом з ПрАТ"МК Азовсталь" також ПрАТ і "ММК імені Ілліча", ДП "Маріупольський морський торговельний порт", ДП "Шахтоуправління "Южнодобаське №1", ДП "Шахта ім.Сургая", ПАТ "Великоанадольський вогнетривковий комбінат", ТОВ "Азовбудматеріали" та інші підприємства розташовані між станціями Маріуполь та Южнодонбаська. Обслуговування однією ділянкою вантажів значної кількості підприємств та несвоєчасне їх забирання на під'їзні колії вантажоодержувачами створило незадовільну ситуацію по своєчасній доставці вантажу. Заявник зазначає, що порушення термінів доставки вантажу мали місце з поважних та незалежних від перевізника причин. Проведення АТО та бойові дії у межах Донецької та Луганської областей суттєво вплинули на фінансове становище регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", за підсумками роботи за 2017 року філія отримала збиток у сумі 955118,0 тис. грн., на підтвердження чого заявником долучено звіт про фінансові результати за 2017 рік. Заявник також зазначає про відсутність завдання позивачу збитків у зв'язку з порушенням термінів доставки вантажу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов'язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 №6-100цс14.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі - Закон № 1669) період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014. Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України Президентом України на сьогоднішній день не видавався.

Пунктом 5 ст. 11 Закону № 1669-VII передбачено обов'язок Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" у період з 14.04.2014 до її закінчення. Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція". Згідно з додатками до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р та № 1053-р від 30.10.2014, до зазначених населених пунктів належить, зокрема, м. Лиман та м. Маріуполь.

Отже, частина залізничної мережі регіональної філії "Донецька залізниця'' ПАТ "Укрзалізниця" знаходиться в зоні проведення АТО, що спричиняє знаходження частини залізничних колій на непідконтрольній Україні території та використання лише одного залізничного сполучення з м.Маріуполь - між ст.Волноваха та ст.Камиш Зоря, яке забезпечує обслуговування значної кількості підприємств, в зв'язку з чим має місце затримка доставки вантажу.

Одночасно з цим, в матеріалами справи підтверджується, що за підсумками роботи за 2017 рік філія отримала збиток у сумі 955118,0 тис. грн., на підтвердження чого заявником долучено звіт про фінансові результати за 2017 рік.

Статтею 546 ЦК України неустойка (штраф, пеня) віднесені до переліку видів забезпечення виконання зобов'язань.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Згідно з приписами частини 1 ст. 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов'язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов'язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов'язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов'язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов'язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов'язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов'язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб'єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

З огляду на те, що позивачем не надано доказів понесення ним будь-яких майнових втрат внаслідок прострочення боржника, і при цьому причинами прострочення виконання зобов'язання відповідачем є причини, які перебувають поза його волею, на переконання суду застосування до відповідача штрафних санкцій у розмірі, заявленому позивачем не може відповідати критеріям розумності та справедливості.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини керуючись положеннями ст.ст. 3, 551 ЦК України, ст.233 ГК України, суд вважає за необхідне реалізувати надане йому право та зменшити розмір штрафних санкцій (штрафу), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача до 50 000,00 грн.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2018 у справі №910/3824/18.

Керуючись ст.ст. 240, 269,270, 273, 275, 281-284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2018 у справі №910/3824/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2018 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/3824/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Л.В. Кропивна

Л.П. Зубець