ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Суми

13.08.2018 Справа № 920/600/18

Господарський суд Сумської області у складі судді Соп'яненко О.Ю., розглянувши матеріали заяви ПАТ «Сумиобленерго» до боржника 1) ТОВ «Сумський завод гумотехнічних виробів», 2) ТОВ «Виробниче об'єднання «Сумський завод гумотехнічних виробів» про видачу судового наказу про стягнення в солідарному порядку з першого та другого боржників 40 067,24 грн. пені, 4 638,57 грн. - 3% річних, 15 987,65 грн. інфляційних нарахувань

встановив:

До господарського суду надійшла заява ПАТ «Сумиобленерго» до боржників 1) ТОВ «Сумський завод гумотехнічних виробів», 2) ТОВ «Виробниче об'єднання «Сумський завод гумотехнічних виробів» про видачу судового наказу про стягнення в солідарному порядку з першого та другого боржників 40 067,24 грн. пені, 4 638,57 грн. - 3% річних, 15 987,65 грн. інфляційних нарахувань, які виникли на підставі Договору про постачання електричної енергії № 30100116 від 30.11.2014 року, укладеного між ПАТ «Сумиобленерго» та ТОВ «Сумський завод гумотехнічних виробів».

Відповідно до ст. 12 ГПК України наказне провадження є однією із форм господарського судочинства, призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній предмет спору або про його наявність заявнику невідомо.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а у загальному або спрощеному позовному справи провадженні, визначаються цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1- 3 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи підприємці.

Відповідно до ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладений у письмовій (в т.ч. електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши вищевказані норми ГПК України, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до ГПК України передбачено чіткий склад учасників справи у наказному провадження - це заявник та боржник, при цьому заявником може бути лише особа якій належить право вимоги.

В той же час, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 47 ГПК України позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно.

Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права або обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов'язки.

В даному випадку, суд приходить до висновку, що до кількох відповідачів має бути пред'явлений саме позов. Стягнення на підставі судового наказу не допускає наявності кількох боржників та солідарного стягнення з них грошової заборгованості судовим наказом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, тощо.

Тобто, вищевказана норма закону передбачає наявність одного боржника та одного заявника, проте, в даному випадку, заявник вказує двох боржників.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, що не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Враховуючи, зазначене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, на підставі п.п.1, 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

При цьому суд зауважує, що відмова у видачі судового наказу з підсав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Керуючись статтями 47, 152, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

1. У видачі судового наказу за заявою ПАТ «Сумиобленерго» до боржника 1) ТОВ «Сумський завод гумотехнічних виробів», 2) ТОВ «Виробниче об'єднання «Сумський завод гумотехнічних виробі» (вх. 1707) - відмовити.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/sud5021/.

Ухвала набирпє законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає оскарженню у порядку, передбаченому розділом IV ГПК України .

Суддя О.Ю.Соп'яненко