РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року Справа № 910/1737/18

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Розізнана І.В.

при секретарі судового засідання Першко А.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 30 травня 2018 року в справі №910/1737/18 (суддя Церковна Н.Ф.)

час та місце ухвалення: 30 травня 2018 року; м. Рівне, вул. Набережна, 26-А; вступна і резолютивна частина проголошена о 14:36 год.

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Мейн Транс"

про стягнення 62 443 грн 98 коп.

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився.

Заяв про відвід (самовідвід) судді (суддів) та секретаря судового засідання, з підстав, визначених статтями 35-37 ГПК України не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 30 травня 2018 року в справі №910/1737/18 за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (надалі Позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю "Мейн Транс" (надалі Відповідач) про відшкодування 62 443 грн 98 коп. шкоди в порядку регресу, призначено судову автотоварознавчу експертизу та зупинено провадження до отримання висновку експерта (том 1; а.с. 203-210).

Виносячи дану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що матеріальний збиток, встановлений звітом №102/2017 від 14 вересня 2017 року, складений оцінювачем ОСОБА_1, та рахунки фактури включають в себе вартість ПДВ та фактично відрізняються між собою. Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що інформація про сплату ПДВ ТзОВ "Саміт Моторз Україна" в сумі 26 622 грн 21 коп., згідно платіжного доручення від 13 вересня 2017 року №370588 при розрахунках з контрагентами, відсутня. З огляду на що, господарський суд Рівненської області дійшов висновку, що для встановлення завданих власнику транспортного засобу "Toyota Land Cruiser", (державний номер НОМЕР_1) збитків, є необхідність призначення автотоварознавчої експертизи.

Не погоджуючись із винесеною судом першої інстанції ухвалою, Позивач подав скаргу до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій, з підстав, висвітлених в ній, просить скасувати оскаржувану ухвалу та розподілити судові витрати (том 2; а.с. 31-39).

Обґрунтовуючи скаргу, Позивач зазначає, що в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення спору по суті, а тому відсутні підстави для призначення експертизи та зупинення провадження у справі. Зазначає, що при відшкодуванні страхової виплати безпосередньо організації, яка здійснювала ремонт (як у даному випадку), а не потерпілій особі - ПДВ не нараховується. Крім того, апелянт вказує, що рік випуску автомобіля «Toyota Land Cruiser», (державний номер НОМЕР_1 2017) - 2017, а тому коефіцієнт зносу дорівнює нулю.

При цьому, зауважує, що звіт про оцінку не є визначальним документом, а показує лише орієнтовну вартість ремонту, а відшкодування відбувається на підставі рахунків ремонтної організації.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №910/1737/18 у складі: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Василишин А.Р., суддя Мельник О.В..

Ухвалою суду від 02 липня 2018 року, з підстав, висвітлених в ній, апеляційну скаргу Позивача було залишено без руху (том 2; а.с. 3-5).

У зв'язку із перебуванням у відпустці судді (члена-колегії) Василишина А.Р., за наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи було визначено колегію суддів для розгляду даної справи у складі: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В., суддя Мельник О.В..

Водночас, ухвалою суду від 16 липня 2018 року (том 2; а.с. 27), з підстав, наведених в ній, Позивачу було поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження, а справу призначено до розгляду на 24 липня 2018 року на 16:00 год..

Ухвалою суду від 24 липня 2018 року (том 2; а.с. 61) розгляд даної справи було відкладено на 09 серпня 2018 року на 14:30 год..

Суд констатує, що розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду від 01 серпня 2018 року в справі №910/1737/18 у зв'язку із перебуванням у щорічній основній відпустці головуючого судді (судді-доповідача) Грязнова В.В. та відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 19, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та пункту 9.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, було призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/1737/18.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду внесено зміни до колегії суддів у складі: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Мельник О.В. , суддя Розізнана І.В..

Суд констатує, що 03 серпня 2018 року на поштову адресу суду від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи податкових накладних та квитанцій про реєстрацію (том 2; а.с. 66-80), які судом були долучені до матеріалів справи.

Розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду від 06 серпня 2018 року в справі №910/1737/18 у зв'язку із перебуванням у щорічній основній відпустці судді (члена колегії) Мельника О.В. та відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та пункту 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, було призначено повторну автоматичну заміну складу колегії суддів.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду внесено зміни до колегії суддів у складі: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Розізнана І.В..

Водночас, ухвалою суду від 06 серпня 2018 року (том 2; а.с. 84) апеляційну скаргу Позивача було прийнято до провадження у новому складі суду.

Суд констатує, що 06 серпня 2018 року на поштову адресу суду від Відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (том 2; а.с. 86-87), в якому Відповідач зокрема зазначив, що експертиза, призначена судом першої інстанції, є одним із способів встановлення фактичних обставин справи, адже наявні в матеріалах справи докази, на думку Відповідача, є взаємно суперечливими (звіт №102/2017 від 14 вересня 2017 року про оцінку матеріального збитку, рахунки-фактури, відсутність доказів по сплаті ПДВ) та їх оцінку може бути здійснено судом з призначенням відповідної експертизи.

Разом з тим, у даному відзиві Відповідач також зазначив і те, що розмір основного деліктного зобов'язання та зобов'язання, що виникло з регресної вимоги, може відрізнятися, а тому Відповідач вважає, що він не може бути позбавлений свого права на призначенням судової експертизи стосовно встановлення розміру прямого збитку.

В судові засідання від 24 липня 2018 року та від 09 серпня 2018 року представники Позивача та Відповідача не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені у встановленому законом порядку.

Частиною 1 статті 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв'язку з вищезазначеним, дана справа розглядається у відповідності до частини 1 статті 202 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги та відзиву стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що її слід задоволити, а оскаржувану ухвалу слід скасувати. При цьому колегія виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернувся до господарського суду м.Києва з позовом до Відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 62 443 грн 98 коп. (том 1; а.с. 9-13).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач, на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту від 12 квітня 2017 року за №130473а7к, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплатила страхове відшкодування власнику автомобіля «Toyota Land Cruiser», державний номер НОМЕР_1, а тому Позивач відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 ЦК України отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу (автомобіля «DAF XF95430», державний номер НОМЕР_3, з напівпричепом «MERKER», державний номер НОМЕР_4), водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП була застрахована в ТзДВ «СТДВ "Глобус", то Позивач просить суд стягнути з Відповідача 62 443 грн. 98 коп. в якості виплати страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16 лютого 2018 року в справі №910/1737/18 позовну заяву Позивача було передано за підсудністю до господарського суду Рівненської області.

В свою чергу, ухвалою господарського суду Рівненської області від 06 березня 2018 року позовну заяву Позивача було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (том 1; а.с. 1-2).

Водночас, при розгляді даної справи в суді першої інстанції, Відповідачем було заявлено клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, в якому Відповідач просив суд на вирішення експерта поставити питання: &? ;&?и;Яка вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA LAND CRUISER д.р.н. НОМЕР_1 з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу станом на 06 вересня 2017 року без ПДВ?&?ж;&?и;.

Разом з тим, Відповідач проведення судової експертизи просив доручити судовому експерту Картавову Юрію Олександровичу, а також просив суд надати дозвіл експерту проводити дослідження без огляду транспортного засобу та в якості вихідних даних використати акт огляду транспортного засобу від 30 серпня 2017 року (том 1; а.с. 195-197).

В обґрунтування клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи Відповідач зазначив, що між Позивачем та Відповідачем існує спір, в тому числі щодо розміру вартості ремонту автомобіля TOYOTA LAND CRUISER д.р.н. НОМЕР_1, пошкодженого в ДТП 29 серпня 2017 року. Згідно звіту № 102/2017 від 14 вересня 2017 року про оцінку матеріального збитку, складеного оцінювачем ОСОБА_1, матеріальний збиток завданий власнику TOYOTA LAND CRUISER д.р.н. НОМЕР_1 складає 179 866 грн 13 коп. з ПДВ. Проте, як зазначає Відповідач, страховик, в основу виплати страхового відшкодування, взяв рахунок-фактуру ТОВ "Саміт Моторз Україна" № СМУ 00021560 від 06 вересня 2017 року на суму 159 733 грн 26 коп., в т.ч. ПДВ 26 622 грн 21 коп. та рахунок-фактуру № СМУ 00023931 від 03 жовтня 2017 року на суму 1710 грн 72 коп., в т.ч. ПДВ 285 грн 12 коп.

Разом з тим, Відповідач також вказав, що матеріальний збиток, встановлений звітом №102/2017 від 14 вересня 2017 року, складений оцінювачем ОСОБА_1 та рахунки фактури включають в себе вартість ПДВ і фактично відрізняються між собою, а тому розмір основного деліктного зобов'язання та зобов'язання, що виникло з регресної вимоги, відрізняються між собою, у зв'язку з чим для визначення дійсної вартості ремонту автомобіля TOYOTA LAND CRUISER д.р.н. НОМЕР_1 без ПДВ необхідно залучити експерта та призначити судову автотоварознавчу експертизу. Відтак, Відповідач вважає, що для вирішення даної справи має значення розмір вартості ремонту автомобіля з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу станом на дату формування ТзОВ "Саміт Моторз Україна" рахунку-фактури на ремонт № СМУ 0002Т560 від 06 вересня 2017 року (том1; а.с. 192-193).

Рівненський апеляційний господарський суд констатує, що частиною 1 статті 99 ГПК України визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно статті 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні судового слідства.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 69 ГПК України.

Відповідно до частини 4 статті 99 Господарського процесуального кодексу України, питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначається судом.

В силу дії статті 100 ГПК України: про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи; ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи; об'єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).

Суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність спеціальних знань для встановлення вартості відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA LAND CRUISER д.р.н. НОМЕР_1, пошкодженого в ДТП 29 серпня 2017 року та поставив експерту питання «Яка вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA LAND CRUISER д.р.н. НОМЕР_1 з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу станом на 06 вересня 2017 року без ПДВ?»

При цьому, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_4, водій транспортного засобу - автомобіля «DAF XF95430», державний номер НОМЕР_3, з напівпричепом «MERKER», державний номер НОМЕР_4 (якого визнано винним у скоєнні ДТП) перебував у трудових відносинах із Відповідачем у даній справі, а відповідальність була застрахована в ТзДВ «СТДВ «Глобус», тому Позивач просить суд стягнути з Відповідача лише 62 443 грн 98 коп., в якості виплати страхового відшкодування (тобто різницю між оплатою страхувальника та фактичною вартістю ремонту).

При цьому, суд першої інстанції, приходячи до такого висновку, взяв до уваги розбіжності в вартості ремонту автомобіля TOYOTA LAND CRUISER д.р.н. НОМЕР_1,що відображено у звіті про оцінку сертифікованого оцінювача ОСОБА_1 та у рахунках фактурах.

Господарський суд Рівненської області констатував, що дійсно у звіті від 14 вересня 2017 року №102/2017, оцінювач вказав вартість матеріального збитку пошкоджень автомобіля TOYOTA LAND CRUISER д.р.н. НОМЕР_1 в сумі 179 866 грн 13 коп.. В той же час, згідно рахунків-фактур №СМУ 00021560 від 06 вересня 2017 року в сумі 159 733 грн 26 коп. та №СМУ 00023931 від 03 жовтня 2017 року в сумі 1 710 грн 72 коп., загальна сума ремонту становить іншу суму, а саме 161 443 грн 98 коп..

Крім того, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що вартість пошкоджень автомобіля має встановлюватися із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу станом на 06 вересня 2017 року та без ПДВ.

З огляду на все вищевказане, господарський суд Рівненської області вважав за необхідне призначити в даній справі судову експертизу.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу, колегія суддів зазначає, що в даному випадку до Позивача перейшло право вимоги у межах фактично здійснених витрат по відновленню транспортного засобу. Водночас колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що Відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу (на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України) відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Суд констатує, що у Відповідача у зв'язку з настанням страхового випадку (ДТП) виник обов'язок відшкодувати Позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком (100 000 грн мінус 1 000 грн франшизи) і в межах суми (фактичних затрат), право на вимогу якої перейшло до Позивача у зв'язку з виплатою страхового відшкодування, але виходячи із вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, з урахуванням коефіцієнту зносу деталей, та за мінусом франшизи.

Не досліджуючи питання підставності звернення про стягнення коштів в порядку регресу, колегія суддів звертає увагу, що одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором (на його користь або на користь третьої особи страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування). Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав.

Всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов'язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацією останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об'єктом оподаткування ПДВ, в зв'язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях.

З огляду на що колегія суду робить висновок, що у разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілому, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах.

У таких випадках слід з'ясувати наявність двох обставин: фактичне здійснення ремонту автомобіля; чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ.

Таким чином, у випадку проведення ремонту пошкодженого автомобіля особою, яка зареєстрована як платник ПДВ, сума страхового відшкодування має бути виплачена з урахуванням ПДВ, а у випадку виконання таких робіт особою, як не зареєстрована як платник ПДВ - без урахування ПДВ.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу місцевого господарського суду на те, що розмір ПДВ, в період настання ДТП, складав 20% і його було враховано як у звіті оцінювача про оцінку матеріального збитку (том 1; а.с. 51-55), так і в рахунках-фактурах (том 14; а.с. 58-59,64). Більше того, у рахунках-фактурах (за котрими і просить Позивач стягнути в порядку регресу реальні матеріальні збитки і суми котрих є меншими, ніж сума, вказана у звіті), чітко визначена сума ПДВ за цими рахунками, а саме: 26 622 грн 21 коп. та 285 грн 12 коп..

Все вищевказане свідчить про те, що суд мав усі можливості (у випадку, якщо прийде до висновку про безпідставність вимог Позивача, в частинах зазначених сум ПДВ) самостійно, математичним шляхом детального дослідження доказів, наявних у справі, визначити суму ПДВ, і шляхом віднімання, визначити суму рахунків-фактур, без даних сум. Крім того, на переконання апеляційного господарського суду, така математична дія аж ніяк не потребує спеціальних знань, що є основною умовою для призначення експертизи.

Окрім того, суд апеляційної інстанції, оцінюючи обгрунтованість та законність оспорюваної ухвали, констатує наступне.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Як вбачається з матеріалів справи, страхове відшкодування виплачено особі, яка здійснювала ремонт транспортного засобу на підставі виставленого рахунку - ТзОВ "Саміт Моторз Україна" (який є платником ПДВ), а не безпосередньо на рахунок потерпілої особи (ТзОВ «Ремонтно-будівельна компанія «СПЕЦМОНТАЖБУД»). У зв'язку з цим, місцевому господарському суду, при винесенні рішення, слід буде оцінити, чи наявні підстави для зменшення суми страхового відшкодування на суму ПДВ, у даній справі.

Що ж стосується встановлення вартості пошкоджень автомобіля із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, то колегія суддів зазначає, що законодавством, яке регулює порядок визначення зносу є Закон України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, Національний стандарт №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року за №1440.

Згідно пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує, зокрема, 7 років для інших легкових КТЗ.

Відповідно до пункту 7.39 Методики, винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Автомобіль TOYOTA LAND CRUISER д.р.н. НОМЕР_1 2017 року випуску, як вбачається із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (том 1; а.с. 43), випущено 2017 року (в рік, коли і сталося ДТП), з огляду на що, станом на 29 серпня 2017 року, строк його експлуатації не перевищував 7 років.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції констатує, що матеріали справи не містять доказів і того, що автомобіль експлуатувався в інтенсивному режимі, був учасником інших ДТП відновлювався ремонтом без застосування нових складників або мав корозійні руйнуванні чи пошкодження у вигляді деформацій, тощо. В свою чергу, без наявності вищевказаних доказів, коефіцієнт фізичного зносу не складає більше 0,00% (відповідно до пункту 7.39 Методики).

Крім того, апеляційний господарський суд звертає увагу і на те, що звітом №102/2017 від 14 вересня 2017 року про оцінку збитку, також встановлено коефіцієнт фізичного зносу, а саме - 0,00%.

Таким чином, при відсутності будь-яких доказів щодо можливості застосування до автомобілю TOYOTA LAND CRUISER д.р.н. НОМЕР_1 іншого коефіцієнту фізичного зносу, чим 0, 00%, - призначення судом такої експертизи, з врахуванням даного коефіцієнту, також оцінюється Рівненським апеляційним господарським судом критично, адже визначення вартості ремонту автомобіля, з врахуванням цього коефіцієнту, не лише не потребує спеціальних знань, але й не потребує будь-яких математичних обрахувань.

Водночас, колегія суддів вважає хибним припущення суду першої інстанції щодо необхідності призначення автотоварознавчої експертизи через розбіжність у визначенні вартості ремонту автомобіля TOYOTA LAND CRUISER д.р.н. НОМЕР_1, відображеного у звіті від 14 вересня 2017 року за №102/2017 про оцінку в сумі 179 866 грн 13 коп. та у рахунках фактурах №СМУ 00021560 від 06 вересня 2017 року в сумі 159 733 грн 26 коп. та №СМУ 00023931 від 03 жовтня 2017 року в сумі 1710 грн 72 коп., що разом становить 161 443 грн 98 коп., оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 14 березня 2018 року в справі №910/9396/17, від 06 липня 2018 року в справі №924/675/17).

Крім того, колегія суддів також звертає увагу і на те, що жодних зауважень звіту про оцінку №102/2017 від 14 вересня 2017 року від Позивача не надходило, а судовим рішенням у справі №755/3628/17 підтверджена вина у скоєнні ДТП ОСОБА_4 - водія транспортного засобу «DAF XF95430» (державний номер НОМЕР_3, з напівпричепом «MERKER», державний номер НОМЕР_4), який перебував у трудових відносинах із Відповідачем у даній справі.

Відтак, враховуючи усе вищевказане у даній судовій постанові, колегія суддів вважає, що для встановлення фактичної вартості відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA LAND CRUISER д.р.н. НОМЕР_1 станом на 06 вересня 2017 року немає необхідності у застосуванні спеціальних знань, а доказів, які наявні в матеріалах справи, достатньо для вирішення спору по суті.

Водночас, все вищевказане вказує і на безпідставність доводів Відповідача про необхідність призначення в даній справі експертизи (котрі збігаються з позицією місцевого господарського суду в оспорюваній ухвалі), з підстав, що вказані вище в даній судовій постанові.

З огляду на усе вищевказане (безпідставне призначення експертизи та зупинення провадження у справі), Рівненський апеляційний господарський суд приходить до висновку про неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції обставинам справи, що в силу дії пунктів 1 та 3 частини 1 статті 277 ГПК України є підставою для скасування оспорюваного рішення на підставі пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України.

Враховуючи усе вказане вище в даній судовій постанові, апеляційний господарський суд скасовує ухвалу місцевого господарського суду, задовольняє апеляційну скаргу Позивача, а справу направляє місцевому господарському суду для продовження розгляду.

Судові витрати, в силу дії статті 129 ГПК України, з огляду на задоволення апеляційної скарги, суд покладає на Відповідача.

Керуючись статтями 129, 269-280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 30 травня 2018 року в справі №910/1737/18 - задоволити.

2. Ухвалу господарського суду Рівненської області від 30 травня 2018 року про призначення у справі №910/1737/18 судової автотоварознавчої експертизи та зупинення провадження у справі - скасувати.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Мейн Транс" (35342, Рівненська обл., Рівненський район, с. Біла Криниця, вул.Рівненська, 118, код 40949650) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м.Київ, вул.Іллінська, 8, код 20474912) 1 762 грн витрат зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

4. Доручити господарському суду Рівненської області видати відповідний наказ.

5. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

6. Справу №910/1737/18 повернути до господарського суду Рівненської області для розгляду по суті.

Повний текст постанови виготовлено 13 серпня 2018 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Розізнана І.В.