ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

23.08.2018

Справа № 910/11005/18

Суддя Господарського суду міста Києва Удалова О.Г. розглянула заяву державного підприємства «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» (54037, м. Миколаїв, вул. Знаменська, буд. 4, ідентифікаційний код 09794409) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Державного агентства резерву України (01601, м. Київ, вул. Пушкінська, буд. 28, ідентифікаційний код 37472392) 18 032,77 грн. основного боргу за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву у 2017 році згідно з договором № 5/9 відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву від 09.10.2009.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У п.п. 3, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 148 цього Кодексу, та із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Державне підприємство «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» надало копію договору № 5/9 відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву від 09.10.2009.

У той же час, відповідно до п. 4.2 вказаного договору, відшкодування витрат (з урахуванням податку на додану вартість) із зберігання цінностей здійснюється за узгодженням між Комітетом та зберігачем згідно з поданими документами (узгодженого з Комітетом кошторису витрат, затверджених Комітетом акту виконаних робіт по зберіганню матеріальних цінностей мобрезерву, наданими до нього копій документів, що підтверджують фактичні витрати, акту звірки заборгованості згідно з даним договором, податкової накладної на момент сплати). У разі коли Комітет визнає за можливе, відрахування суми витрат проводиться частинами протягом поточного року.

Як вбачається з наданих позивачем документів, фактичний розмір коштів на відшкодування витрат зберігача на утримання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву на кожний окремий рік погоджувався сторонами у додаткових угодах до договору № 5/9 від 09.10.2009.

Заявник просить видати судовий наказ про стягнення 18 032,77 грн. основного боргу за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву у 2017 році.

Однак, заявником не надано письмової додаткової угоди до договору про погодження розміру коштів на відшкодування витрат зберігача на утримання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву у 2017 році, а лише зазначено що проект додаткової угоди направлявся відповідачу, проте зі сторони відповідача підписаний не був.

З огляду на викладене, оскільки заявник просить видати наказ про стягнення 18 032,77 грн. основного боргу за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву у 2017 році, а підписаний договір про погодження розміру коштів на відшкодування витрат зберігача на утримання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву у 2017 році відсутній, суд дійшов висновку, що наказ не може бути виданий.

У частині першій статті 152 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу. Частиною другою цієї ж статті встановлено, що у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Додатково суд звертає увагу заявника, що наданий суду кошторис витрат на 2017 рік не містить посилання на спірний договір, а надані суду акти боржником не підписані.

Суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, невідповідність вимогам статті 148 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до статей 147, 148, 150, 152, 153, 154, 155 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити державному підприємству «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення 18 032,77 грн.

Суддя                                О.Г. Удалова