РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.08.2018Справа № 910/6863/18

За позовом Фізичної особи-підприємця Лукач Ірини Володимирівни (м. Київ)

До Фізичної особи-підприємця Михалевич Олени Миколаївни (м. Київ)

Про стягнення 45.034,07 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Лукач Ірина Володимирівна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Михалевич Олени Миколаївни про стягнення 45.034,07 грн., з яких: 33.416,38 грн. орендної плати, 464,82 грн. експлуатаційних витрат, 4.435,73 грн. пені, 5.667,37 грн. штрафу, 384,82 грн. 3% річних, 664,95 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач не в повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання за Договором оренди нерухомого майна № 2/04-2017 від 28.04.17. в частині розрахунків за вказаним договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.18. відкрито провадження у справі № 910/6863/18, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Крім того, означеною ухвалою суду визначено учасникам господарського процесу строки для надання відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Відповідачем у встановлений судом строк письмового відзиву на позов не подано, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надано.

При цьому судом встановлено, що відповідачу ухвалу суду про відкриття провадження в даній справі, направлено на адресу, визначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак, конверт із вказаної адреси із зазначеною ухвалою суду повернувся із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Отже, відповідач належним чином повідомлені про розгляд справи № 910/6863/18.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Положеннями ст. 248 ГПК України унормовано, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За приписами ч. 6 ст. 233 ГПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.04.17. між позивачем (Орендодавець) та відповідачем (Орендар) було укладено Договір № 28/04-2017 оренди нерухомого майна (далі - Договір), за умовами якого (п. 1.1) Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежилий будинок (літера А) загальною площею 207,50 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Об'єкт оренди).

Строк дії Договору сторонами погоджено пунктом 2.1 з моменту підписання сторонами та діє до 31.03.2020.

Відповідно до п. 4.1 Договору Об'єкт оренди передається Орендарю в тимчасове платне користування (оренду) на підставі Акта приймання-передачі Об'єкта оренди.

Актом від 03.05.17. Орендодавець передав, а відповідач прийняв в оренду Об'єкт оренди за Договором.

Додатковою угодою від 23.02.18. до Договору сторони погодили зменшити площу Об'єкта оренди на 33,1 кв.м та викласти п. 1.1 Договору в наступній редакції: «Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежилий будинок (літера А) загальною площею 174,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Об'єкт оренди).

Передача Об'єкту оренди Орендодавцю оформляється Актом приймання-передачі (повернення) Об'єкта оренди (п. 4.2 Договору).

Актом від 23.02.18. відповідач повернув позивачу з орендного користування за Договором частину приміщення № 1 площею 33,1 кв.м площі Об'єкта оренди.

Додатковою угодою від 01.05.18. до Договору сторони дійшли згоди про дострокове розірвання Договору з 01.05.18.

Актом від 01.05.18. відповідач повернув позивачу з орендного користування за Договором об'єкт нерухомості. Який є предметом Договору, а саме: нежилий будинок загальною площею 174,4 кв.м за адресою АДРЕСА_1.

Розділом 5 Договору сторонами узгоджено наступне.

Орендна плата за весь Об'єкт оренди складає: починаючи з 01.05.17. по 31.05.17. 14.000,00 грн., з 01.06.17. по 30.06.17. 31.000,00 грн., з 01.07.17. по 31.03.2010. за наступною формулою: Ак=А(к-1)*І(к-1)/100, де Ак вартість орендної плати за поточний місяць в грн., А(к-1) вартість орендної плати за попередній місяць в грн., І(к-1) індекс інфляції за даними державної служби статистики України у відсотках за попередній місяць. У випадку якщо протягом періоду починаючи з 01.07.17. по 30.04.18. розмір індексованої орендної плати перевищить 15% у порівнянні з розміром орендної плати, встановленим в 5.2. Договору, місячна орендна плата з моменту такого перевищення по 30.04.18. фіксується в розмірі 35.560,00 грн. Починаючи з 01.05.18. місячна оренда знову буде нараховуватись та сплачуватись Орендарем за формулою п. 5.2.3 із застосуванням вартості орендної плати, яка склалась за квітень 2018 року. У випадку якщо протягом періоду починаючи з 01.05.18. по 30.04.19. розмір індексованої орендної плати перевищить 15% у порівнянні з розміром орендної плати станом на квітень 2018 року, місячна орендна плата з моменту такого перевищення по 30.04.19. фіксується в розмірі орендної плати за квітень 2018 року збільшеної на 15%. Вартість комунальних та експлуатаційних послуг не включені в розмір орендної плати за Договором. Орендна плата самостійно розраховується та сплачується один раз на місяць не пізніше 15 числа місяця, за який проводиться оплата. В день підписання Акту приймання-передачі Об'єкта оренди Орендар перераховує Орендодавцю орендну плату за останній місяць оренди в сумі 31.000,00 грн. у випадку дострокового припинення або розірвання Договору кошти, сплачені Орендарем за останній місяць оренди відповідно до п. 5.5 Договору зараховуються в рахунок орендної плати за останній місяць оренди (крім випадків, визначених пунктами 2.4, 2.5 Договору).

Додатковою угодою від 23.02.18. сторони доповнили розділ 5 Договору пунктами наступного змісту: Вартість оренди за лютий 2018 року становить 32.591,19 грн. Вартість оренди за березень 2018 року розраховується за наступною формулою: Аз (грн.) = 27.662,62*І2/100, де Аз вартість оренди за березень 2018 року, І2 індекс споживчих цін (інфляції) в лютому 2018 р. по відношенню до січня 2018 р.

Позивачем нараховано відповідачу 359.007,57 грн. орендної плати за період з травня 2017 року по квітень 2018 року включно.

З них відповідачем було оплачено 325.591,19 грн. (в тому числі враховуючи платіж в сумі 31.000,00 грн. за останній місяць оренди).

Позивачем нараховано відповідачу 13.763,40 грн. експлуатаційних витрат, з яких відповідачем було оплачено 13.298,58 грн.

Здійснені відповідачем оплати підтверджуються банківською випискою по рахунку позивача.

В зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором позивачем пред'явлено до стягнення 33.416,38 грн. орендної плати, 464,82 грн. експлуатаційних витрат.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Тобто, згідно із положеннями чинного законодавства України, правовою підставою користування певним майном є відповідний договір оренди.

За своє правовою природою даний Договір є договором оренди.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цих Кодексом (ч. 6 ст. 289 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Орендар зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати Орендну плату та інші платежі, передбачені Договором (п. 3.3.4 Договору).

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом за наявними в матеріалах справи доказами встановлено, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість: 33.416,38 грн. з орендної плати, 464,82 грн. з експлуатаційних витрат.

Доказів оплати вказаної заборгованості відповідач до матеріалів справи не надав.

Крім вказаного, судом враховано, що Додатковою угодою від 01.05.18. про розірвання Договору сторонами підтверджено, що сума боргу Орендаря по орендній платі станом на 01.05.18. становить 33.416,38 грн., по відшкодуванню експлуатаційних витрат 464,82 грн.

Крім того матеріали справи містять акти звірки взаємних розрахунків сторін за Договором, підписані сторонами та скріплені їх печатками, в яких зазначено, що сума боргу Орендаря по орендній платі станом на 01.05.18. становить 33.416,38 грн., по відшкодуванню експлуатаційних витрат 464,82 грн.

Судом враховано, що акт звірки взаємних розрахунків не є первинним бухгалтерським документом, проте, у даному випадку додатково свідчить про прийняття та облік у бухгалтерському обліку контрагентів відповідних господарських зобов'язань за Договором.

З огляду на викладене в сукупності суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 33.416,38 грн. орендної плати, 464,82 грн. експлуатаційних витрат, а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню повністю.

В зв'язку з порушенням відповідачем умов Договору, позивач на підставі п. 8.5 Договору просить суд стягнути з відповідача на свою користь 4.435,73 грн. пені, 5.667,37 грн. штрафу.

Відповідно до п. 8.5 Договору при простроченні сплати орендної плати Орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення, від суми боргу за кожний день прострочення, а також штраф в розмірі 3% від місячної орендної плати за кожний випадок прострочення оплати орендної плати.

Приписами ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Зазначене кореспондується з нормами ст. 617 Цивільного кодексу України згідно якої особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

При цьому, суд відзначає, що приписами ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Згідно зі ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Таким чином, вказана стаття поширюється і на майнові відносини, що регулюються Господарським кодексом України. У зв'язку з цим на положення Господарського кодексу України про господарські договори також поширюються принцип свободи договору, крім випадків, передбачених абзацем другим ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України (яка встановлює обмеження права сторін договору відступати від положень нормативно-правових актів).

Отже, суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов'язань встановленням окремого виду відповідальності - договірної санкції, за невиконання чи неналежне виконання договірних

Відповідачем обґрунтованих пояснень щодо неможливості виконати взяті на себе зобов'язання за Договором та доказів визнання п. 8.5 Договору недійсним не подано.

При здійсненні перерахунку пред'явленої до стягнення пені суд врахував, що: прострочення з оплати орендної плати в порядку п. 5.4 Договору наступає з 16 числа кожного місяця, за який мала бути сплачена орендна плата; що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені (пункт 1.9 постанови № 14 від 17.12.13. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»); на заборгованість за липень 2017 року останнім днем для нарахування пені буде 16.01.18., а не 17.01.18., як на те вказує позивач (за необхідності дотримання приписів ст. 232 Господарського кодексу України); на заборгованість за березень 2018 року пеня нараховується наступним чином: на суму 27911,58 грн. з 16.03.18. по 30.04.18., на суму 25 130,19 грн. за період з 01.05.18. по 29.05.18., оскільки платіж в сумі 31000,00 грн. за останній місяць оренди (сплачений відповідачем з укладенням Договору), перевищив необхідний орендний платіж за квітень 2018 р. (останній місяць оренди) на 2781,39 грн., які підлягають зарахуванню в орендну плату за березень 2018 року першим травня 2018 року, оскільки саме з вказаної дати розірвано Договір додатковою угодою, датованою 01.05.18.

Отже, за перерахунком суду розмір пені за прострочення сплати орендної плати за Договором становить 4265,05 грн. Пеню в сумі 170,68 грн. нараховано безпідставно, з огляду на що суд відмовляє в позові в цій частині. Також суд встановив, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5.667,37 грн. штрафу.

Крім вказано, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 384,82 грн. 3% річних, 664,95 грн. інфляційних втрат.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Судом здійснено перерахунок з урахуванням встановленого при перерахунку пені, та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 628,63 грн. інфляційних втрат та 384,82 грн. 3% річних. Інфляційні втрати в сумі 36,32 грн. нараховано безпідставно, з огляду на що суд відмовляє в позові в цій частині.

При цьому, відповідачем не оспорено розрахунки пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, ч. 9 ст. 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Михалевич Олени Миколаївни (АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця Лукач Ірини Володимирівни (АДРЕСА_3; ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 33.416 (тридцять три тисячі чотириста шістнадцять) грн. 38 коп. орендної плати, 464 (чотириста шістдесят чотири) грн. 82 коп. експлуатаційних витрат, 4265 (чотири тисячі двісті шістдесят п'ять) грн. 05 коп. пені, 5.667 (п'ять тисяч шістсот шістдесят сім) грн. 37 коп. штрафу, 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 82 коп. 3% річних, 628 (шістсот двадцять вісім) грн. 63 коп. інфляційних втрат, 1753 (одну тисячу сімсот п'ятдесят три) грн. 90 коп. судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко