ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.08.2018

Справа № 920/373/18

Господарський суд Сумської області у складі судді Соп’яненко О. Ю.

при секретарі судового засідання Середі І.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився,

від 1 відповідача - не з'явився,

від 2 відповідача - не з'явився,

прокурор – Мороз А.В. (службове посвідчення № 031733 від 26.01.2015)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/373/18

за заявою Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача: Головного управління Держгеокадастру у Сумській області

до відповідачів 1) Бочечківська сільська рада Конотопського району Сумської області,

2) Товариство з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Козацька”, Конотопський район

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди землі, повернення земельних ділянок комунальної власності вартістю 332 088,42 грн.

Суть спору: прокурор в інтересах держави в особі позивача просить суд визнати незаконним та скасувати рішення 6 сесії 7 скликання Бочечківської сільської ради Конотопського району Сумської області від 21.12.2017 «Про передачу в оренду земельних ділянок із земель комунальної власності». Визнати недійсним договір оренди землі від 02.01.2018, укладений між Бочечківською сільською радою Конотопського району Сумської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Козацька», за яким передано в користування земельні ділянки з кадастровими номерами :05:001:0409 - площею 1,8909 га, :05:003:0026 - площею 1,8905 га, :05:003:0966 - площею 0,6208 га, :05:002:1197 - площею 0,2954 га, :05:002:1198 - площею 0,4877 га, :05:001:0030 - площею 1,9778 га, :05:001:3387, площею 1,0596 га, :05:001:3388 - площею 1,0595 га, :05:002:1068 - площею 1,0596 га, :05:002:1067 - площею 1,0596 га, що розташовані на території Бочечківської сільської ради Конотопського району Сумської області. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Козацька» повернути територіальній громаді в особі Бочечківської сільської ради Конотопського району Сумської області земельні ділянки загальною площею 11,4014 га, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами :05:001:0409 - площею 1,8909 га, :05:003:0026 - площею 1,8905 га, :05:003:0966 - площею 0,6208 га, :05:002:1197 - площею 0,2954 га, :05:002:1198 - площею 0,4877 га, :05:001:0030 - площею 1,9778 га, :05:001:3387 площею 1,0596 га, :05:001:3388 - площею 1,0595 га, :05:002:1068 - площею 1,0596 га, :05:002:1067 -площею 1,0596 га, що розташовані на території Бочечківської сільської ради Конотопського району Сумської області. Стягнути з відповідачів судові витрати, пов'язані з розглядом справи, на рахунок прокуратури Сумської області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 33, код 03527891, р/р 2983 в ДКСУ у м. Київ, МФО 820172).

Ухвалою господарського суду від 29.05.2018 року відкрито провадження у даній справі.

Відповідач 2 подав суду відзив на позовну заяву № 34 від 20.06.2018 відповідно до якого визнає позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач 1 подав суду відзив на позовну заяву № 03.1-26/1223 від 20.06.2018 відповідно до якого визнає позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду від 27.06.2018 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті на 09.08.2018.

Прокурор в судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Представники першого та другого відповідачів в судове засідання не прибули, проте, направили суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників (клопотання № 03.1-26/1308 від 02.07.2018 та клопотання № 130 від 03.07.2018).

Представник позивача в судове засідання не прибув.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, заслухавши пояснення прокурора, суд встановив:

Рішенням 6 сесії 7 скликання Бочечківської сільської ради Конотопського району Сумської області від 21.12.2017 «Про передачу в оренду земельних ділянок із земель комунальної власності» (далі - Відповідач-1) вирішено передати на один рік в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Козацька» (далі -Відповідач-2) земельні ділянки комунальної власності для товарного виробництва загальною площею 11,4014 га.

На підставі вищевказаного рішення, 02.01.2018 між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 укладено договір оренди землі (далі - Договір).

У подальшому вказаний Договір зареєстрований у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) за № 1 від 02.01.2018.

Згідно п. 1.1 Договору Відповідач-1 передає, а Відповідач-2 приймає в строкове платне користвування земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться за межами населених пунктів на території Бочечківської сільської ради Конотопського району Сумської області.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 11,4014 га - рілля. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає - 332 088,42 грн.

Згідно п. 3 Договору він укладений на один рік.

Проте, рішення Відповідача-1 про передачу земельних ділянок в оренду, прийнято з порушенням вимог ст.ст. 124, 134 Земельного кодексу України, а тому підлягає визнанню незаконним та скасуванню, а договір оренди землі, укладений на виконання цього рішення - недійсним з огляду на наступне.

Стаття 14 Конституції України закріплює, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі, зокрема, прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» представницьким органом місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, є сільські, селищні, міські ради.

Частина 1 ст. 122 Земельного кодексу України передбачає, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Одночасно за вимогами ч.ч. 1-2 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених ч.ч. 2, 3 ст. 134 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Статтею 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, необхідною умовою передачі в оренду земельної ділянки, що перебуває у державній або комунальній власності, є проведення земельних торгів. Виключення з цього правила наводяться в ч.ч. 2, 3 ст. 134 Земельного кодексу України. Проте, спірні правовідносини під вказані виключення не підпадають.

Згідно листа Відповідача-1 № 03.1-25/797 від 16.04.2018 в оренду Відповідачу-2 передані земельні ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 11,4014 га, яким присвоєні наступні кадастрові номери:

:05:001:0409 - площею 1,8909 га,

:05:003:0026 - площею - 1,8905 га,

:05:003:0966 - площею 0,6208 га,

:05:002:1197 - площею 0,2954 га,

:05:002:1198 - площею 0,4877 га,

:05:001:0030-площею 1,9778 га,

:05:001:3387-площею 1,0596 га,

:05:001:3388 - площею 1,0595 га,

:05:002:1068 - площею 1,0596 га,

:05:002:1067 - площею 1,0596 га.

Згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.04.2018 земельні ділянки з вищевказаними кадастровими номерами перебувають у комунальній власності Козацької сільської ради Конотопського району Сумської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Встановлено, що рішенням 1 сесії 7 скликання Бочечківської сільської ради Конотопського району Сумської області «Про реорганізацію Козацької сільської ради» від 01.06.2017 розпочато процедуру реорганізації Козацької сільської ради шляхом приєднання до Бочечківської сільської ради та визначено, що правонаступником прав та обов'язків Козацької сільської ради Конотопського району Сумської області є Бочечківська сільська рада Конотопського району Сумської області.

Згідно інформації розміщеної у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Козацьку сільську раду Конотопського району Сумської області як юридичну особу 08.09.2017 припинено.

У зв'язку з цим, спірні земельні ділянки, передавалися в оренду саме Відповідачем-1.

Відповідно до листа Відповідача-1 № 03.1-25/1037 від 17.05.2018 земельні вищевказані земельні ділянки передані в оренду Відповідачу-2 без застосування процедури земельних торгів (аукціону).

З наведених правових норм та викладених обставин вбачається, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, проте в порушення вказаної норми Закону Відповідачем-1 прийнято рішення про передачу Відповідачу-2 в оренду земельної ділянки, яка знаходиться у комунальній власності без проведення земельних торгів, що є підставою для визнання такого рішення незаконним та скасуванню.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1. ст. 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування).

Частиною 3 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що при передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років.

Так, ч.1 ст. 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 ст. 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок обов'язково проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Частиною 1 п.289.1 ст. 289 Податкового кодексу України і ч.І ст. 13 Закону України «Про оцінку земель» встановлено, що для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності обов'язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими та затвердженими нормативами (ст. 1 Закону України «Про оцінку земель»).

Отже, законодавець чітко визначив, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати за землі державної та комунальної власності.

Разом з тим, згідно листів Відповідача-1 № 03.1-25/797 від 16.04.2018 та № 03.1-25/1037 від 17.05.2018, а також листа відділу у Конотопському районі Головного управління Держгеокадастру в Сумській області № 677/104-18 від 17.05.2018 нормативна грошова оцінка земельних ділянок, переданих в оренду, не розроблялася, а визначалася з розрахунку вартості 1 га ріллі.

Таким чином, як вбачається зі змісту спірного договору, у ньому не визначено об'єкт оренди, а саме не вказано кадастрових номерів земельних ділянок, що передаються в оренду, договір укладено на 1 рік, що є порушенням ч. 3 ст. 19 Закону України «Про оренду землі», орендна плата визначена з порушенням вимог ч.І ст. 13 Закону України «Про оцінку земель», п.288.5 ст. 288, п.289.1 ст. 289 Податкового кодексу України, так як не проведена нормативна грошова оцінка земельних ділянок, переданих в оренду.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як передбачено ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Ураховуючи вищевикладене, оскаржуване рішення Відповідача-1 має бути визнане незаконним та скасоване, а оспорюваний договір оренди землі відповідно до вимог ст.ст. 16, 203, 215 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 207 Господарського кодексу України має бути визнаний судом -недійсним, оскільки вони суперечать Конституції України, Земельному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства України, порушують інтереси суспільства і держави.

Згідно з ч. 3 ст. 207 Господарського кодексу України у разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Зазначене узгоджується з п. 2.29 постанови Пленуму Вищого Господарського суду України № 6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», яким передбачено, що договір оренди земельної ділянки може бути припинений лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути вже здійснене за ним користування ділянкою. Одночасно з визнанням договору недійсним господарський суд повинен зазначити в рішенні, що цей договір припиняється лише на майбутнє.

Взаємне повернення сторонами набутого за договором оренди землі від 02.01.2018 є неможливим, тому вказаний договір може бути визнаний судом недійсним лише на майбутнє.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

За ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Таким чином, ТОВ «Агрофірма «Козацька» згідно вимог ст.ст. 16, 1212 Цивільного кодексу України, ст. 34 Закону України «Про оренду землі» зобов'язана повернути отриману нею земельну ділянку Бочечківській сільській раді.

Правові позиції з цього приводу викладені у постановах Верховного Суду України у справах №№ 3-22гс14, 6-643цс16, 6-824цс16, постанові Вищого господарського суду України у справі № 926/616/15.

Статтею 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право також звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 цього Кодексу, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинам.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Господарського процесуального кодексу України органи та особи, які відповідно до цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права та обов'язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком обмежень, передбачених частиною другою цієї статті.

За рішенням Конституційного Суду України № З-рп/99 від 08.04.1999 під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений здійснювати відвідні функції у спірних правовідносинах.

Крім того, як закріплено у ст.ст. 13, 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу.

Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Суспільство, Український народ як сукупність окремих суб'єктів, індивідів, людей, також має, з огляду на ст.ст. 1, 3, 6-8, 13, 14, 41 Конституції України, конституційне право правомірно очікувати захисту суспільних інтересів у вигляді адекватної реакції держави на випадки порушення законності при вирішенні земельних питань, правомірно очікувати і розраховувати на те, що держава вживатиме усіх можливих законних засобів і способів для відновлення становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю.

Отже правовідносини, пов'язані з використанням земель державної чи комунальної власності, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула або може вибути з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес».

У даному випадку вбачаються порушення інтересів держави, які полягають у недотриманні сторонами договору встановленого на законодавчому рівні порядку розпорядження земельними ділянками комунальної власності та набутті прав на земельні ділянки комунальної власності всупереч закону, неправомірному і необгрунтованому визначенні розміру орендної плати за такі ділянки, що свідчить про наявність підстав, передбачених ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», для представництва прокурором у цій справі інтересів держави.

Крім того, не проведення сільською радою земельних торгів позбавило інших суб'єктів господарювання права претендувати на передані земельні ділянки, позбавило орган місцевого самоврядування можливості конкурентного визначення розміру орендної плати, надходжень від коштів, які суб'єкти господарювання мали б сплатити в якості внеску за участь у земельних торгах.

Таким чином, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави.

Статтею 188 Земельного кодексу України, ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 № 482 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 910-р «Питання Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» повноваження із державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючістю ґрунтів покладено на органи Держгеокадастру.

Відповідно до п. 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в Сумській області, затвердженого Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308 (далі -Положення), Головне управління Держгеокадастру в Сумській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Підпунктом 30 п. 4 Положення передбачено, що Головне управління Держгеокадастру в Сумській області відповідно до покладених на нього функцій здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності у тому числі за дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладення цивільно-правових договорів, наданні органами виконавчої влади та місцевого самоврядування земельних ділянок у користування, в тому числі оренду.

Отже, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, виступає Головне управління Держгеокадастру в Сумській області.

Проте, вказаним органом дотепер не вжито заходів до усунення вищевказаних порушень та повернення спірних земельних ділянок, а тому вбачаються правові підстави щодо звернення прокурора до суду із вказаним позовом.

Конотопською місцевою прокуратурою направлено до Головного управління Держгеокадастру в Сумській області лист № 78-4690вих18 від 11.05.2018 про намір звернутися до суду в його інтересах до Бочечківської сільської ради, ТОВ «Агрофірма «Козацька» про визнання незаконним та скасування рішення, повернення земельних ділянок комунальної власності.

Відповідно до ст. 188 Цивільного процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Ураховуючи, що оскаржуване рішення Відповідача-1 та оспорюваний Договір стосуються передачі Відповідачу-2 земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вимоги про визнання незаконним вказаного рішення, недійсним Договору є однорідними, пов'язаними між собою підставою виникнення та поданими доказами. Відтак вбачаються підстави для об'єднання зазначених вимог в одній позовній заяві.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов’язків щодо доказів.

З урахуванням всіх обставин справи, прокурор подав суду належні докази, які об‘єктивно і у визначеному законом порядку підтвердили його позицію, обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, підтверджуються доданими письмовими доказами, відповідачі визнали позовні вимоги, тому вимоги прокуратури в інтересах держави визнаються судом правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

До закінчення підготовчого провадження у даній справі відповідачі перший та другий визнали позовні вимоги прокурора в повному обсязі.

У зв'явзку з викладеним, суд повертає Прокуратурі Сумської області 50% сплаченого судового збору, згідно платіжного доручення № 686 від 15.05.2018, а саме: 4 252,67 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідачів, а саме: по 2 126,33 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 130, 232, 237, 238, 240, 241, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним та скасувати рішення 6 сесії 7 скликання Бочечківської сільської ради Конотопського району Сумської області від 21.12.2017 «Про передачу в оренду земельних ділянок із земель комунальної власності».

3. Визнати недійсним договір оренди землі від 02.01.2018, укладений між Бочечківською сільською радою Конотопського району Сумської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Козацька», за яким передано в користування земельні ділянки з кадастровими номерами :05:001:0409 - площею 1,8909 га, :05:003:0026 - площею 1,8905 га, :05:003:0966 - площею 0,6208 га, :05:002:1197 - площею 0,2954 га, :05:002:1198 - площею 0,4877 га, :05:001:0030 - площею 1,9778 га, :05:001:3387, площею 1,0596 га, :05:001:3388 - площею 1,0595 га, :05:002:1068 - площею 1,0596 га, :05:002:1067 - площею 1,0596 га, що розташовані на території Бочечківської сільської ради Конотопського району Сумської області.

4. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Козацька» () повернути територіальній громаді в особі Бочечківської сільської ради Конотопського району Сумської області земельні ділянки загальною площею 11,4014 га, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами :05:001:0409 - площею 1,8909 га, :05:003:0026 - площею 1,8905 га, :05:003:0966 - площею 0,6208 га, :05:002:1197 - площею 0,2954 га, :05:002:1198 - площею 0,4877 га, :05:001:0030 - площею 1,9778 га, :05:001:3387 площею 1,0596 га, :05:001:3388 - площею 1,0595 га, :05:002:1068 - площею 1,0596 га, :05:002:1067 -площею 1,0596 га, що розташовані на території Бочечківської сільської ради Конотопського району Сумської області.

5. Повернути Прокуратурі Сумської області (40000, м. Суми, вул. Г.Кондрать’єва, 33, , р/р 2983 в ДКСУ у м. Київ, МФО 820172) з державного бюджету м.Суми (р/р 3002, одержувач – УДКСУ у м.Суми, код 37970593, МФО 837013, Банк отримувача ГУ ДКСУ у Сумській області) судовий збір у розмірі 4 252,67 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення № 686 від 15.05.2018.

6. Стягнути з Бочечківської сільської ради Конотопського району Сумської області (вул. Тракторна, 2, с. Бочечки, Конотопський район, Сумська область, 41635, ) на користь Прокуратури Сумської області (40064, м. Суми, вул. Г.Кондрать’єва, 33, , р/р 2983 в ДКСУ у м. Київ, МФО 820172) 2 126,33 грн. судового збору.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Козацька» (вул. 40 Років Перемоги, 15, с. Козацьке, Конотопський район, Сумська область, 41644, ) на користь Прокуратури Сумської області (40064, м. Суми, вул. Г.Кондрать’єва, 33, , р/р 2983 в ДКСУ у м. Київ, МФО 820172) 2 126,33 грн. судового збору.

8. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повний текст рішення складено 16.08.2018 року.

Суддя                                                                                  О.Ю. Соп‘яненко