Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/615/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Степанченко О.ВС.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 007.1-19-0218 від 08.02.2018;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут"

до Фізичної особи - підприємця Жолудя Леоніда Григоровича

про стягнення 1540,40 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз Збут" звернулося до господарського суду із позовом до Фізичної особи-підприємця Жолудя Леоніда Григоровича про стягнення 1540,40грн боргу, із яких: 1266,82грн основного боргу, 200,12грн пені, 18,12грн 3% річних, 55,34грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору №114153OQRHBP016 від 04.01.2016 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів та додаткових угод до нього №1/2017 від 30.12.2016 та №ДУ-7/114153OQRHBP016 від 23.11.2017, в частині оплати поставленого газу у встановлений договором строк.

В якості правових підстав позову позивач зазначає ст.ст.526, 549, 610, 625, 714 Цивільного кодексу України.

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом представників сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач не скористався своїм правом надання письмового відзиву на позовну заяву та правом на участь в судовому засіданні: повноважного представника в судове засідання не направив; про час, дату та місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.37).

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Разом з тим, судом взято до уваги, що явка представника відповідача в судове засідання не визнана обов'язковою, а надання письмового відзиву є правом відповідача, а не його обов'язком, суд вважає, що неявка представника відповідача та неподання відзиву не перешкоджатиме розгляду справи за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

1. Обставини справи та зміст спірних правовідносин.

04.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (постачальник/позивач) та Фізичною особою - підприємцем Жолудем Леонідом Григоровичем (споживач/відповідач) укладено договір №114153OQRHBP016 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (а.с.17-19), за умовами якого постачальник зобов'язується передати у власність споживачу природний газ, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки визначені договором (п.1.1 договору).

За змістом п.4.2 договору, оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку: 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника (п.4.3 договору).

Підпунктом 5.4.2 пункту 5.4 договору визначено обов'язок споживача оплачувати постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених договором.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01 січня 2016 року до 31 січня 2016 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.11.1 договору).

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони мають внести зміни до договору щодо планових обсягів постачання на продовжений строк (п.11.2 договору).

Додатковою угодою №1/2017 від 30.12.2016 до договору від 04.01.2016 сторони погодили планові обсяги газу на 2017 рік, так погоджено плановий об'єм в обсязі 0,93тис. м.куб. природного газу (а.с.20).

Таким чином, в період січень - грудень 2017 між сторонами діяв договір №114153OQRHBP016 від 04.01.2016.

Відповідно до п.2.9.2 договору на підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника.

Пунктом 2.9.3 договору встановлено, що споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

23.11.2017 між сторонами укладено додаткову угоду №ДУ-7/11415OQRHBP016 до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, відповідно до умов якої сторони погодили викласти з 01.12.2017 пункт 3.2 договору в наступній редакції "Ціна газу становить 8612,8000грн за 1000 куб.м., крім того ПДВ-1722,5600грн, всього з ПДВ 10335,3600грн".

Факт отримання відповідачем природного газу загальною вартістю 2758,55грн підтверджується актами приймання-передачі природного газу №ЖТЗ00002036 від 30.01.2017, №ЖТЗ00003558 від 23.02.2017, №ЖТЗ00009083 від 23.05.2017, №ЖТЗ00019144 та №ЖТП0030827 від 31.12.2017, які підписані представниками сторін (а.с.24-27, 30).

Однак відповідач в порушення умов договору оплату за отриманий природний газ у даний період не здійснив. Разом з тим, станом на 01.01.2017 за відповідачем рахувалась переплата у розмірі 1491,73грн.

Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо оплати, за останнім утворилась заборгованість у розмір 1266,82грн (2758,55грн (борг) - 1491,73грн (передоплата).

14.06.2018 позивач направив на адресу відповідача рахунок на оплату, акт приймання-передачі та акт звіряння розрахунків, проте останній оплату не здійснив, документи не підписав та не повернув (а.с.22-23).

За вказаних обставин, позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості.

2. Норми права, які застосував господарський суд.

Згідно з ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч.2 ст.714 ЦК України).

За своєю правовою природою правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем, є правовідносинами з поставки природного газу, згідно яких у відповідача, внаслідок передання йому позивачем природного газу, виник кореспондуючий обов'язок оплатити його.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 ЦК України).

Як передбачено ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вже зазначалось, п.п.4.2 договору визначено, оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку: остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідач своє зобов'язання належним чином не виконав (в матеріалах справи відсутні докази, що свідчать про протилежне), розрахунків з позивачем за поставлений природний газ у повному обсязі не провів.

3. Щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення 2784,18грн пені.

Відповідно до п.3 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Як передбачено ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до п.п. 6.2.1 договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення пені у сумі 200,012грн за період з 10.01.2018 по 02.07.2018 (а.с.7).

4. Щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення 55,34грн інфляційних втрат та 18,20грн 3% річних.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача (а.с.8) останнім заявлено до стягнення з відповідача інфляційні у розмірі 55,34грн (за період з січня 2018 по травень 2018) та 3% річних в сумі 18,12грн (за період з 10.01.2018 по 02.07.2018) на суму простроченої заборгованості 1266,82грн.

Під час перевірки наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат, судом встановлено наступне.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення п о ч и н а ю ч и з м і с я ц я, н а с т у п н о г о з а м і с я ц е м, у я к о м у м а в б у т и з д і й с н е н и й п л а т і ж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга" (п.3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 ).

Як зазначено вище, умовами договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів визначено, що остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Зважаючи на викладене, відповідач зобов'язаний був здійснити розрахунок за послуги надані позивачем у грудні 2017 року до 10.01.2018.

Враховуючи несплату відповідачем послуг отриманих у вищезазначений період у позивача виникло право на нарахування інфляційних на заборгованість за грудень 2017 з лютого 2018.

Однак позивач не врахував рекомендації, викладені у п.3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 та необґрунтовано здійснив нарахування інфляційних на заборгованість у розмірі 1266,82грн (грудень 2017) - з січня 2018.

Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" перерахунок інфляційних втрат (за період лютий - травень 2018 року) на суму 1266,82грн суд вважає, що розмір інфляційних за даний період становить 35,80грн.

В іншій частині позовних вимог про стягнення 19,54грн інфляційних слід відмовити.

Позовні вимоги в частині стягнення 18,12грн 3% річних нараховані обґрунтовано та підлягають задоволенню.

5. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

Позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

В свою чергу, відповідач доказів сплати заборгованості суду не надав, доводів позивача не спростував.

Враховуючи факт невиконання ФОП Жолудем Л.Г. своїх зобов'язань з оплати поставленого ТОВ "Житомиргаз збут" природного газу на підставі договору №114153OQRHBP016 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 04.01.2016, відповідач зобов'язаний оплатити позивачу суму основного боргу у розмірі 1266,82грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково на загальну суму 1520,86грн, з яких 1266,82грн основного боргу, 200,12грн пені, 35,80грн інфляційних,18,12грн 3% річних.

В частині стягнення 19,54грн інфляційних слід відмовити.

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 ст.129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов ТОВ "Житомиргаз збут" задоволено частково, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Жолудя Леоніда Григоровича (13300, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (10002, м.Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, 35, ідентифікаційний код 39577504)

- 1266,82грн основного боргу;

- 200,12грн пені,

- 18,12грн 3% річних;

- 35,80грн інфляційних;

- 1329,59грн судового збору.

3. В позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (10002, м.Житомир, вул. Фещенка-Чопівського,35, ідентифікаційний код 39577504) до Фізичної особи - підприємця Жолудя Леоніда Григоровича (13300, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) в частині стягнення 19,54грн інфляційних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 15.08.18

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати: 3 прим.

1- в справу

2,3- сторонам (рек. з повід)