УХВАЛА

14 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/9009/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Стратієнко Л.В., Ткач І.В.,

за участю секретаря судового засідання Варави Ю.В.,

представників учасників справи:

позивача: не з'явився,

відповідача: Кузьменко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області

у складі судді Кеся Н.Б.

від 27.12.2017 та

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Чус О.В., Кузнецов В.О., Євстигнеєв О.С.

від 17.05.2018

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Альянс"

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 12.07.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.05.2018о у справі 904/9009/17.

Під час підготовки справи до розгляду Суд з'ясував, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - Позивач, Банк) звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Альянс" (далі - Відповідач, Позичальник) про визнання недійсним з моменту укладення договору про внесення змін від 13.12.2016 (далі - Договір) до кредитного договору №DNHSLON06922 від 28.10.2016 (далі - Кредитний договір), укладеного між сторонами у справі.

Позов мотивований тим, що Договір підписаний від імені Позивача представником з перевищенням повноважень, наданих йому на підставі довіреності №3997-К-Н-Н від 28.09.2015 (далі - Довіреність), щодо суми угод, які можуть ним укладатись.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2017, яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.05.2018, у позові відмовлено.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили наступні обставини:

- за умовами Кредитного договору Банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язався надати Позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 128000000,00 грн. за відповідними істотними умовами кредитування;

- уклавши Договір, сторони виклали Кредитний договір у новій редакції: виключили умови щодо прав Банку вимагати від Позичальника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором; щодо форми відсоткової ставки та порядку її зміни; щодо права Банку на договірне списання коштів з рахунків Позичальника в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором; щодо черговості зарахування коштів на погашення заборгованості; щодо порядку зміни та розірвання Кредитного договору; змінено строки нарахування неустойки за порушення умов договору та строки позовної давності; в повному обсязі виключили відповідальність Позичальника за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за Кредитним договором;

- Договір підписаний з боку Банку Першим заступником Голови правління Банку - Керівником копоративного VІР-бізнесу, бізнесу великих і VІР-клиєнтів і ОКЦ ГО Банку Яценком В.А., який діяв на підставі Довіреності №3997-К-Н-Н від 28.09.2015, посвідченої Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С. 28 вересня 2015 року за реєстром №2699 (далі - Довіреність);

- згідно з пунктом 1 Довіреності Головою правління Банку уповноважено Яценка В.А., зокрема, укладати кредитні договори, договори на придбання майна, майнових прав та інші договори (угоди), пов'язані з розміщенням коштів, за якими Банк приймає зобов'язання (за виключенням угод з векселями), а також угоди про забезпечення зобов'язань клієнтів. При цьому сума угоди не повинна перевищувати 750000,00 доларів США або еквівалент названої суми у будь-якій валюті по курсу Національного банку України на дату укладання угоди. Якщо зобов'язання клієнта перед Банком за укладеною угодою забезпечуються фінансовим покриттям на сто відсотків (тобто на рахунках, відкритих у Банку, розміщені кошти, що забезпечують виконання зобов'язання клієнта по таких угодах), то угода може бути укладена на суму, що не перевищує 1500000 доларів США або еквівалента вищеназваної суми у будь-якій валюті по курсу НБУ на дату укладання угоди). За наявності відповідного рішення Голови правління, Правління, Кредитного комітету або Спостережної ради Банку правочин може бути вчинений на суму, вказану у рішенні;

- пунктом 9.4.6.2 Статуту Банку (в редакції, чинній на момент укладення Договору) визначено, що Перші заступники Голови правління в межах суми, що еквівалентна 400000,00 доларів США, вчиняють правочини (укладають договори, угоди, підписують контракти, у тому числі і зовнішньоекономічні) з розпорядження рухомим та нерухомим майном Банку, грошовими коштами, за умови, якщо ця сума складає менше ніж: 10 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності та не перевищує граничну суму, встановлену пунктом 25 пункту 9.3.3 Статуту. Ліміт повноважень може бути змінений окремим рішенням Голови правління, Наглядової ради або загальних зборів, з урахуванням вищевказаних обмежень;

- пунктом 25 пункту 9.3.3 Статуту Банку віднесено до компетенції Наглядової ради встановлення обмежень у вигляді граничних сум (лімітів) для Правління Банку на прийняття рішень по розпорядженню рухомим та нерухомим майном, грошовими коштами Банку, а також для Голови правління Банку на укладення угод та вчинення правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном, грошовими коштами Банку;

- згідно з протоколом №43 засідання Наглядової ради Банку від 05.08.2016 (далі - Протокол №43) прийнято рішення на підставі пп. 25 п. 9.3.3 п. 9.3. Розділу 9 Статуту Банку встановити на період з 05.08.2016 по 31.12.2019 (включно) обмеження у вигляді граничної суми (ліміту) однієї угоди (правочину) в розмірі, що не перевищує 10 (десяти) відсотків вартості активів Банку за даними останньої річної фінансової звітності, для Голови правління, Генерального заступника Голови правління (діє без довіреності) та Перших заступників Голови правління (діють без довіреності) на укладання та вчинення правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном Банку, а також на укладання будь-яких угод (правочинів) з Національним банком України (договорів застави, договорів іпотеки, додаткових договорів до договорів застави, додаткових договорів до договорів іпотеки, договорів про перехід до Банку прав та обов'язків заставодавця або іпотекодавця, в зв'язку з переходом права власності на предмет застави або предмет іпотеки, кредитних договорів, додаткових угод до кредитних договорів тощо) без попереднього рішення Правління Банку незалежно від кількості таких угод (правочинів), але завжди з урахуванням вказаної вище граничної суми (ліміту) однієї угоди (правочину);

- відповідно до Окремої фінансової звітності за Міжнародними стандартами фінансової звітності та звіту незалежного аудитора станом на 31 грудня 2015 року розмір активів Банку складав 00,00 грн. Зазначена інформація визнана судами загальновідомою;

- за повідомленням Національного банку України "Про офіційний курс гривні до іноземних валют" офіційний курс гривні до долару США станом на 13 грудня 2016 року становив 26,171129 грн. за 1 долар США.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що Договір укладений від імені Позивача представником у межах повноважень, визначених Статутом Позивача. За висновком судів, Протоколом №43 відповідно до підпункту "а" пункту 9.6.4.2 Статуту Банку змінено ліміт повноважень Першого заступника Голови Правління Банку, тому на момент укладення Договору обмеження повноважень Першого заступника Голови Правління Банку полягало у сумі правочину, яка не повинна перевищувати 10 відсотків від вартості активів Банку за даними останньої річної фінансової звітності, тобто від суми 00,00 грн.

Крім того суди попередніх інстанцій виходили з того, що сума правочину є єдиним обмеженням повноважень Першого заступника Голови Правління Банку для укладення договорів з боку Банку, а зміст Договору стосується лише порядку повернення залишку кредиту Відповідачем, а не суми Кредитного договору, та не передбачає збільшення кредитної лінії. Доказів відсутності у підписанта Договору з боку Банку повноважень вносити певні зміни до раніше укладених кредитних договорів, окрім обмежень у сумі, Позивач не надав.

Відповідно до частини 2 статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об'єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об'єднаної палати.

Так, постановою Верховного Суду від 24.07.2018 у справі №904/9111/17 (колегія суддів Касаційного господарського суду у складі: Булгакової І.В., Львова Б.Ю., Селіваненка В.П.) залишено без змін рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, якими відмовлено у задоволенні позову Банку до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-Львів" про визнання недійсним договору від 13.12.2016 про внесення змін до кредитного договору від 28.10.2016 №DNHSLON06921.

У зазначеній постанові у справі №904/9111/17 Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав стверджувати, що Перший Заступник Голови Правління Банку Яценко В.А. уклав від імені Банку договір, спрямований на здійснення розпорядження коштами, що перевищували ліміт суми угод, на укладення яких його уповноважено.

При цьому Верховний Суд у справі №904/9111/17 виходив з того, що кредитні кошти були надані відповідачу під час укладання кредитного договору; сума кредитного ліміту була перерахована на рахунок відповідача на виконання умов кредитного договору до внесення до нього змін спірним Договором; зміни, що вносились спірним договором, не є змінами про збільшення кредитної лінії, а стосуються лише порядку повернення залишку кредиту боржником.

Крім того Верховний Суд у справі №904/9111/17 дійшов висновку, що рішенням Наглядової ради Банку, оформленим протоколом від 05.08.2016 №43, на період з 05.08.2016 до 31.12.2019 було розширено повноваження Перших Заступників Голови Правління та уповноважено їх на укладання та вчинення правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном Банку з обмеженням у вигляді граничної суми (ліміту) однієї угоди (правочину) в розмірі, що не перевищує 10 (десяти) відсотків вартості активів Банку за даними останньої річної фінансової звітності, тобто до 0,00 грн. Предметом спірних змін до кредитного договору від 13.12.2016 є кредит на суму 140000000,00 грн., тобто предметом угоди є сума, яка не перевищує встановлене обмеження у 0,00 грн., отже укладення такої угоди входило до повноважень Першого Заступника Голови Правління Банку - Яценка Володимира Анатолійовича.

Проаналізувавши обставини даної справи, Суд дійшов висновку про необхідність відступлення від наведених правових позицій з огляду на наступне.

Зважаючи на положення статей 179, 184, 190, 317, 1046, 1054 Цивільного кодексу України, Суд вбачає, що надання певної суми грошових коштів у кредит за своєю суттю є розпорядженням майном як сукупністю речей, визначених родовими ознаками. Встановлений Довіреністю, Статутом тощо ліміт повноважень відповідної особи щодо вчинення правочинів (укладення договорів) визначає граничний розмір (вартість) майна, яким може розпоряджатися зазначена особа від імені Банку.

Вчиняючи правочин (укладаючи договір) щодо розпорядження майном (зокрема, певною сумою грошових коштів), уповноважена особа відповідно до положень статей 626, 628 Цивільного кодексу України визначає умови такого розпорядження, тобто умови на яких у сторін виникають, змінюються або припиняються цивільні права та обов'язки щодо зазначеного майна, зокрема, передбачає його повернення на відповідних умовах, відповідальність за неповернення або неналежне використання тощо.

На думку Суду, зміна визначених у відповідному договорі умов є по суті розпорядженням відповідним майном на інших умовах, ніж було визначено раніше вчиненим правочином. І якщо зазначені зміни не стосуються конкретної частини майна (частини грошових коштів), то вони визначають долю усього майна в сукупності.

Відтак Суд вважає, що внесення змін до договору щодо умов розпорядження майном (грошовими коштами) може здійснюватися лише тією особою, яка має повноваження на укладення такого договору, незалежно від того, чи стосується відповідна зміна безпосередньо розміру майна (суми грошових коштів).

При цьому Суд звертає увагу щодо обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій у даній справі, що Договір передбачає внесення змін до Кредитного договору, які безпосередньо не стосуються зміни суми кредиту, але визначають умови користування усією сумою кредиту, зокрема, щодо права Банку вимагати дострокове повернення кредиту (у повному обсязі), відповідальності Позичальника за невиконання зобов'язань за Кредитним договором (у тому числі щодо повернення кредиту), позовної давності тощо.

Крім того Суд не погоджується з висновком, що Протоколом №43 було розширено повноваження Перших заступників Голови правління Банку та уповноважено їх на укладання та вчинення правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном Банку з обмеженням у вигляді граничної суми (ліміту) однієї угоди (правочину) в розмірі, що не перевищує 10 (десяти) відсотків вартості активів Банку за даними останньої річної фінансової звітності, тобто до 0,00 грн.

Виходячи з аналізу положень Статуту Банку, Суд вбачає, що для визначення обсягу повноважень Першого заступника Голови правління Банку щодо ліміту суми угод, на укладення яких його було уповноважено Статутом на момент укладення Договору, слід виходити з визначеного у пункті 4.6.2 Статуту Банку ліміту повноважень у розмірі суми, еквівалентної 400000,00 доларів США, якщо зазначена сума одночасно є меншою, ніж 10 відсотків вартості активів Банку, та не перевищує граничну суму, встановлену підпунктом 25 пункту 9.3.3 Статуту Банку.

Суд враховує, що зазначений ліміт повноважень може бути змінений окремим рішенням Голови правління, Наглядової ради або загальних зборів, з урахуванням вищевказаних обмежень. Однак, на думку Суду, Протокол №43 не передбачає зміну ліміту повноважень, визначеного пунктом 4.6.2 Статуту Банку, а прийнятий саме для встановлення граничної суми відповідно до підпункту 25 пункту 9.3.3 Статуту Банку.

Відтак встановлена Протоколом №43 гранична сума має враховуватись (як одна з двох умов) саме при застосуванні ліміту, встановленого пунктом 4.6.2 Статуту Банку ліміту (400000,00 доларів США), але не замінює зазначений ліміт. Тобто, на думку Суду, встановлена Протоколом №43 гранична сума має застосовуватися лише в тому разі, якщо вона є меншою за суму, еквівалентну 400000,00 доларів США, та одночасно меншою чи дорівнює 10% вартості активів Банку.

З огляду на викладене Суд вважає, що для правильного вирішення даного спору необхідно відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленому рішенні Верховного суду у складі колегії суддів з іншої палати, тому справа підлягає передачі на розгляд об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Керуючись частиною 2 статті 302, статтею 303 Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Справу №904/9009/17 Господарського суду Дніпропетровської області разом із касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.05.2018 передати на розгляд об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Головуюча Г. Вронська

Судді Л. Стратієнко

І. Ткач