РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.07.2018Справа № 910/4816/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., при секретарі судового засідання Коноплянко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні господарську справу

За позовом Публічного акціонерного товариства "Завод "Маяк" (04073, м.Київ, пр-т Московський, 8, )

до 1) Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Банк Розвитку" (01135, м.Київ, вул.Чорновола В'ячеслава, 25, ),

2) Товарна біржа "Електронні торгові системи" (01015, м.Київ, вул.Лейпцизька, 15А, офіс 316, ),

3) Державної організації (установа, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" (04053, м.Київ, вул.Січових Стільців, 17, ),

4) Товариства з обмеженою відповідальністю "АГАТ" (04073, м.Київ, проспект Степана Бандери, 8, )

про визнання недійсними результатів торгів та договору

за участю представників сторін:

від позивача: Гопкало О.В. за дов.

від відповідача-1: Джус В.П. за дов.

від відповідача-2: не з'явився

від відповідача-3: Штогріна С.В. за дов.

від відповідача-4: Ремарчук В.В. за дов., Косінов С.А. за дов.

ВСТАНОВИВ:

Пред'явленні позовні вимоги про: 1) визнання недійсними результатів електронних торгів з продажу прав вимоги за Кредитним договором № ККPOD.137671.021 від 27.08.2014 та договорами забезпечення виконання зобов'язань (номер лоту F37G4099), організованих на замовлення Державної організації (установи, закладу) ) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" Товарною біржею "Електронні торгові системи", оформлені протоколом №UA-EA-2018-01-03-000040-с від 17.01.2018; 2) визнання недійсним договору № 106 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 14.02.2018, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «Агат».

Позов мотивовано тим, що між позивачем та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» був укладений кредитний договір № ККPOD.137671.021, 17.01.2018 товарною біржею «Електронні торгові системи» проведено електронні торги з продажу прав вимоги за кредитним договором (номер лоту F37G4099) за результатами яких складено протокол № UA-EA-2018-01-03-000040-с від 17.01.2018 згідно з яким переможцем торгів визнано ТОВ «АГАТ». За результатами аукціону між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «Агат» 14.02.2018 укладено договір №106 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого Банк відступив новому кредитору права вимоги банку до позичальника (ПАТ «Завод «Маяк») за кредитним договором, договором поруки та договорами застави.

Позивач вважає, що оскаржуваний договір було укладено поза межами господарської компетенції ТОВ «Агат», торги було проведено, а договір відступлення укладено з порушенням вимог ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки ТОВ «Агат» не є фінансовою установою та не отримувало відповідну ліцензію на надання фінансових послуг, а тому не мало права на участь у торгах та на отримання плати (фінансової вигоди) у вигляді дисконту від фінансової операції. Позивач зазначає, що відступлення права вимоги за кредитним договором здійснено на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій, що призвело до неспіврозмірного зменшення ліквідаційної маси банку, порушено принцип забезпечення конкурентності торгів із залученням якомога більшої кількості потенційних покупців.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.05.2018.

10.05.2018 через канцелярію суду відповідачем 3 - Фондом гарантування вкладів фізичних осіб подано відзив на позовну заяву в якому вказує, що договір № 106 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги відповідає вимогам чинного законодавства, договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів, ця послуга надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором,при цьому право грошової вимоги , передане фактору , не є платою за надану останнім фінансову послугу, за відсутності плати первісного кредитора за надані йому послуги між сторонами виникають правовідносини з договору купівлі - продажу права вимоги, до яких застосовуються положення про відступлення права вимоги. Законодавець не наділив Фонд обов'язком здійснювати оновлення звіту про оцінку активів неплатоспроможного банку, твердження позивача про те, що інформацію про майно (активи неплатоспроможного банку) відображено не в повній мірі є необґрунтованими.

17.05.2018 від відповідача 1 - ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти позову заперечує, вказує, що позивач помилково ототожнює договір відступлення права вимоги з договором факторингу, оскільки умови договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги не передбачають фінансування господарської діяльності відповідача, грошові кошти за договором є платою за права вимоги, що суперечить ст.1077 ЦК України визначенням договору факторингу, законодавством не передбачено оновлення звіту про оцінку активів неплатоспроможного банку, початкова ціна активів банку, що ліквідується не повинна бути нижчою за оціночну вартість, визначену незалежними суб'єктом оціночної діяльності на дату формування ліквідаційної маси.

17.05.2018 через канцелярію суду відповідачем 4 - ТОВ «Агат» подано відзив на позовну заяву в якому вказує, що договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №106 від 28.11.2016 не є договором факторингу, а є договором цесії, вартість права вимоги, яке відступається за договором уступки, не обов'язково дорівнює розміру уступленого права вимоги.

18.05.2018через канцелярію суду ТОВ «Агат» подано відзив на позовну заяву, в якому висловив свої заперечення і незгоду з усіма аргументами позивача, вважає їх безпідставним и і необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами.

22.05.2018 через канцелярію суду позивачем подано відповідь на відзив відповідача-3.

В судовому засіданні 22.05.2018 оголошено перерву на 12.06.2018.

07.06.2018 через канцелярію суду відповідачем-3 подано заперечення на відповідь на відзив.

12.06.2018 через канцелярію суду позивачем подано відповідь на відзив.

В судовому засіданні 12.06.2018 оголошено перерву на 21.06.2018.

21.06.2018 через канцелярію суду відповідачем-1 подано заперечення.

Ухвалою від 21.06.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.07.2018.

В судовому засіданні 10.07.2018 оголошено перерву до 17.07.2018.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, представники відповідачів заперечили.

Відповідач 2 - Товарна біржа "Електронні торгові системи" письмового відзиву на позов, у визначений строк не надав, явку свого представника у судові засідання не забезпечив, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином.

В судовому засіданні 17.07.2018 оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст.240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.08.2014 між ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» (відповідач 1) та ПАТ Завод «Маяк» (позивач, позичальник) був укладений Кредитний договір № KKPOD.137671.021, відповідно до п. 1.1 якого, банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпечення та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 2 800 000 доларів США (кредит) на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 21.12.2015 за № 914 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 22.12.2015 №234 «Про початок процедури ліквідації ПАТ ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (Закон № 4452-VI) визначено, що Фонд гарантування безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; здійснює відчуження активів та/або зобов'язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом (п.2, 4, 9 ч.1 ст. 48 Закону № 4452-VI).

З дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку (частина 1 ст. 50 Закону), майно банку, що включається до ліквідаційної маси, підлягає оцінці Фондом у порядку, встановленому Фондом. Перелік майна банку, що підлягає оцінці суб'єктами оціночної діяльності, встановлюється Фондом. Для проведення оцінки майна Фонд має право залучати суб'єктів оціночної діяльності з оплатою їх послуг за рахунок ліквідаційної маси банку (частина 3 ст. 50 Закону).

Частинами другою, шостою і сьомою статті 51 Закону № 4452-VI встановлено, що після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк. Майно (активи) банку або кількох банків може бути реалізоване, зокрема, на відкритих торгах (аукціоні). Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках). Інформація про вибраний спосіб та порядок продажу (умови, строки, порядок оплати, місце, початкова ціна тощо) майна банку або кількох банків оприлюднюється на офіційному веб-сайті Фонду та веб-сайті банку, майно якого продається.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб N 388 від 24.03.2016 "Про затвердження Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються" (надалі - Положення щодо організації продажу) визначено порядок організації продажу активів (майна), що включені до ліквідаційної маси банку, що ліквідується, крім майна, визначеного у частині тринадцятій статті 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у тому числі визначення принципів та критеріїв черговості продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, які застосовуються при формуванні як планів продажу активів (майна) на рівні банків, що ліквідуються, так і пропозицій з продажу окремих активів/пулів активів (майна).

Пунктом 1 та 2 розділу ІІІ Положення щодо організації продажу передбачено, що порядок підготовки до продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, включає проведення інвентаризації активів (майна), здійснення оцінки активів (майна), формування ліквідаційної маси, розробку плану продажу активів (майна). Результати інвентаризації, формування ліквідаційної маси та плану продажу активів (майна) затверджуються Фондом.

Згідно публічного паспорту активу щодо прав вимоги за кредитом, суб'єктом оціночної діяльності ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» 01.04.2016 здійснено оцінку активу банку: право вимоги за кредитним договором № KKPOD.137671.021 від 27.08.2014 та договорами забезпечення та оцінено вартість активу в розмірі 39670591,34 грн.

Банк згідно з рішеннями виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2017 № 812, від 24.07.2017 № 3125, від 31.07.2017 № 3244 неодноразово виносив на відкриті торги (аукціон) актив по відступленню права вимоги за кредитним договором № KKPOD.137671.021 від 27.08.2014.

Початкова ціна активу на перших торгах становила 66000000,00 грн.

Відповідно до пункту 9 розділу VII Положення № 388 банк, що ліквідується, має право продати активи (майно), які не були продані на попередніх відкритих торгах (аукціоні), зі зниженням їх початкової ціни/ціни реалізації на 10 відсотків від початкової ціни з можливістю подальшого зниження ціни реалізації на кожних наступних відкритих торгах (аукціоні) на 10 відсотків від початкової ціни, але сумарно не більше ніж на 30 відсотків від початкової ціни, без повторного затвердження Фондом початкової ціни реалізації на повторних відкритих торгах (аукціоні).

При формуванні пропозиції щодо реалізації активів (майна) та/або проекту рішення Фонду про затвердження умов продажу активів (майна) на повторних відкритих торгах (аукціоні) їх нова ціна реалізації може встановлюватися нижче їх оціночної вартості, але не нижче ціни реалізації на останніх відкритих торгах (аукціоні), зниженої на 10 відсотків.

Рішенням фонду № 5039 від 16.11.2017 про затвердження умов продажу активів ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» було затверджено умови, строки, порядок оплати, місце, початкова ціна реалізації права вимоги за кредитним договором №ККPOD.137671.021 від 27.08.2014 у відповідності до умов законодавства та нормативних документів Фонду.

17.01.2018 Товарною біржею «ЕЛЕКТРОННІ ТОРГОВІ СИСТЕМИ» на веб-сайті https://prozorro.sale були проведені електронні торги з продажу прав вимоги за Кредитним договором (номер лоту F37G4099), за результатами яких складено протокол №UA-EA- 2018-01-03-000040-с від 17.01.2018.

Ціна продажу активу була визначена в ході проведення відкритих торгів в конкурентному середовищі, тобто у загальновизнаному порядку продажу майна.

Щодо посилання позивача на порушення принципу забезпечення конкурентності торгів, суд зазначає наступне.

Згідно Положення щодо організації продажу, оголошення щодо продажу активів (майна) - стисла інформація, що містить дані з публічного паспорта активу (майна), паспорта відкритих торгів (аукціону) та посилання на ці документи, розміщена у друкованих засобах масової інформації, з посиланням на інформацію на офіційному веб-сайті Фонду та веб-сайті банку, що ліквідується:

розкриття інформації - надання інформації потенційним покупцям щодо активів (майна) банків, що ліквідуються, шляхом оприлюднення стислого опису майна у вигляді публічного паспорта активу (майна) та паспорта відкритих торгів (аукціону) на офіційному веб-сайті Фонду, веб-сайтах банків та в друкованих засобах масової інформації.

Таким чином, Фондом виконані усі можливі, передбачені законодавством, вимоги щодо розміщення інформації, а в паспорті активу та паспорті торгів у стислому вигляді присутня уся передбачена законом інформація, у т.ч. претензійно-позовної роботи, вказаний вид застави та ін.

Доказів порушення відповідачами Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.03.2016 № 388, позивачем суду не надано.

Рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2017 у справі №910/10965/17, яке набрало законної сили, про стягнення з ПАТ «Завод «Маяк» на користь ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» заборгованості за Кредитним договором №KKPOD.137671.021 від 27.08.2014, на яке посилається позивач, також не встановлює порушення процедури торгів.

Щодо оновлення паспорту відкритих торгів (аукціону), то такий паспорт був оновлений відповідно до закону, був та є наявним на сайті Фонду.

На підтвердження цього, інформація щодо актуальної суми заборгованості за кредитом, зміни у претензійно-позовній роботі, тощо, яка, на думку позивача, мала бути оновлена разом з відкритим паспортом торгів, не передбачена затвердженою формою такого паспорту та вказується у публічному паспорті активу, які є різними документами.

Згідно з протоколом електронних торгів від 17.01.2018 №UA-EA-2018-01-03-000040-c участь в аукціоні брали ТОВ «Агат» і ТОВ «Аль Вкраїна Агро». Переможцем аукціону визнано ТОВ «Агат».

Абзацом другим протоколу від 28.11.2016 №14/11-01 передбачено, що переможець аукціону зобов'язаний підписати протокол про проведення аукціону, договір про відступлення права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення виконання зобов'язань, та провести повний розрахунок з продавцем протягом 20 робочих днів.

Пунктом 5 розділу VІІ Положення щодо організації продажу, у редакції, що діяла на час проведення торгів, визначено, що у разі відмови переможця відкритих торгів (аукціону) від підписання протоколу відкритих торгів (аукціону), укладання договору купівлі-продажу активу (майна), розрахунків або придбання активів (майна) банку, що ліквідується, гарантійний внесок перераховується такому банку. У разі встановлення, що переможець відкритих торгів (аукціону) з продажу прав вимоги або за договором забезпечення виконання зобов'язання є боржником та/або поручителем за такими договорами, уповноважена особа Фонду інформує про це Фонд і результати відкритих торгів (аукціону) скасовуються. Гарантійний внесок такому переможцю відкритих торгів (аукціону) не повертається.

Відповідно до частини 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з приписами статті 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем не доведено суду порушення його прав при проведенні 17.01.2018 Товарною біржею «ЕЛЕКТРОННІ ТОРГОВІ СИСТЕМИ» електронних торгів з продажу прав вимоги за Кредитним договором №ККPOD.137671.021 від 27.08.2014 (номер лоту F37G4099), в яких він не мав права приймати участь відповідно до п. 5 розділу VІІ Положення щодо організації продажу активів (майна) банків.

14.02.2018 за результатами торгів між ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» (відповідач 1, банк) та ТОВ «АГАТ» (відповідач 4, новий кредитор) був укладений договір №106 про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги, відповідно до п. 2.1 якого, банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах визначених цим Договором, права вимоги банку до позичальника (ПАТ «Завод «Маяк») та поручителів, зазначених в Додатку №1 до цього Договору, за кредитним договором, договором поруки та договорами застави з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них згідно реєстру у Додатку №1 до даного Договору (основні договори). Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти в сумі та порядку, визначених цим Договором.

Також між сторонами було підписано акт прийому-передачі документів від 14.02.2018, відповідно до якого відповідач 1 передав, а відповідач 4 прийняв кредитний договір №KKPOD.137671.021 від 27.08.2014.

Позивач, посилаючись на ст.ст. 203, 215, 227, 228 ЦК України, просить визнати недійсним договір № 106 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 14.02.2018, укладений між ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» та ТОВ «АГАТ», та зазначає, що відповідачами шляхом укладення оскаржуваного договору було здійснено операцію з фінансовими активами, яка підпадає під ознаки факторингу, ТОВ «Агат» не є фінансовою установою у розумінні ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка може надавати фінансові послуги у формі факторингу, оскільки не має статусу фінансової установи та ліцензії на такий вид діяльності як надання фінансових послуг, оскаржуваний договір було укладено поза межами господарської компетенції ТОВ «Агат», чим порушено вимоги ст.ст. 1077,1078,1079 ЦК України,

Судом встановлено, що укладений між відповідачами 1 та 4 договір № 106 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 14.02.2018 за своїм змістом і суттю є договором цесії (відступлення права вимоги), а не факторингу, як вважає позивач.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, в силу якої кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України, передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги (цесія) за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Договір відступлення права вимоги може бути як безоплатним, та і оплатним.

У останньому випадку на відносини цесії розповсюджуються положення про договір купівлі-продажу, оскільки ст. 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом про що сторонами зазначено у самому договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується "дати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності.

Водночас щодо суб'єктного складу таких правовідносин у частині третій статті 1079 ЦК України зазначено, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Отже обов'язковою умовою договору факторингу є оплата, яку має здійснити первісний кредитор (клієнт) новому кредитору (фактору) за надання в його розпорядження коштів під відступлення права вимоги. При цьому, таку плату здійснює саме клієнт (первісний кредитор), а не навпаки.

Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, в тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором.

Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Сам же договір факторингу у нормі статті 1077 ЦК України визначений як фінансування під відступлення права грошової вимоги та вже передбачає, що відступлення права вимоги є наслідком та лише складовою частиною цієї господарської операції, що полягає в забезпеченні виконання зобов'язання під фінансування.

Однією із відмінних ознак факторингу від інших правочинів, які передбачають відступлення право вимоги, є передача грошових коштів у розпорядження за плату, тобто взамін права вимоги, клієнт отримує послугу, що полягає в передачі грошових коштів у розпорядження на певний час, з обов'язком повернення цих коштів та оплати часу користування ними.

Договір факторингу та купівлі-продажу права грошової вимоги мають відмінності і у строках дії таких договорів. Договір купівлі-продажу права грошової вимоги припиняє свою дію після того, як первісний кредитор передав новому кредитору право вимоги до боржника, а новий кредитор оплатив його вартість. Договір факторингу діє і після того як фактор оплатив клієнту вартість грошової вимоги, а клієнт передав фактору право грошової вимоги до третіх осіб, до моменту коли боржник (або клієнт, в разі якщо це передбачено договором факторингу) виплатить факторові кошти за первісним договором.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 31.01.2018року по справі №910/7038/17.

Між договором про купівлю - продаж (відступлення права вимоги) та договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) є лише одна спільна риса - вони базуються на заміні кредитора у зобов'язанні (відступленні права вимоги).

Тобто відсутність плати первісного кредитора за надані йому послуги, а також обов'язку повернути сплачені ТОВ «Агат» кошти свідчить про те, що оспорюванний правочин не є договором факторингу, а між сторонами виникли правовідносини за договором купівлі - продажу права вимоги, до яких застосовується положення про відступлення права вимоги (цесії).

Таким чином, твердження позивача стосовно того, що сторонами договору № 106 від 14.02.2018 була здійснена операція з фінансовими активами, яка підпадає під ознаки договору факторингу спростовується вищенаведеним.

Щодо твердження позивача, що відступлення права вимоги за кредитним договором здійснено на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови, необхідно зазначити, що такі твердження позивача не обґрунтовані. Торги, щодо продажу прав вимоги за кредитним договором проводилися неодноразово протягом 2017 (копії протоколів містяться в матеріалах справи), однак кожною разу такі торги визнавалися такими, що не відбулися через відсутність купівельного попиту.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також п. 4.16. п. 4.17 глави. 4 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.07.2012 № 2, майно банку, що включається до ліквідаційної маси, підлягає оцінці Фондом у порядку, встановленому Фондом. Перелік майна банку, що підлягає оцінці суб'єктами оціночної діяльності, встановлюється Фондом. Для проведення оцінки майна уповноважена особа Фонду на здійснення ліквідації банку має право залучати суб'єктів оціночної діяльності з оплатою їх послуг за рахунок ліквідаційної маси банку. Залучення суб'єктів оціночної діяльності здійснюється уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку у порядку, встановленому Законом та нормативно-правовими актами Фонду.

Таким чином, оцінка активів банку здійснюється з метою формування його ліквідаційної маси та прогнозування можливих доходів, отриманих від реалізації майна банку. В подальшому така оцінка використовується разом з іншими чинниками для визначення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (ФГВФО) початкової ціни реалізації активу у порядку, встановленому нормативними актами.

Щодо посилання позивача на Методику оцінки активів банку, затвердженої рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів від 08.12.2016, слід зазначити, що вказана методика була затверджена після формування ліквідаційної маси ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та відповідно, не розповсюджується на порядок оцінки активів банку, яка здійснювалася до моменту затвердження його ліквідаційної маси, у т.ч. стосовно строку дії звіту про оцінку, який знову ж таки обов'язковий для використанні під час формування ліквідаційної маси банку, а не здійснення реалізації активу за визначеною фондом процедурою.

Відповідно до п. 3. Розділу VI Положення щодо організації продажу, початкова ціна активів (майна) банку, що ліквідується, не повинна бути нижчою за оціночну вартість, визначену незалежним суб'єктом оціночної діяльності на дату формування ліквідаційної маси.

Твердження позивача, що актив був проданий за заниженою ціною, встановленою начебто з порушенням, проте, початкова ціна - ціна активу (майна) на перших відкритих торгах (аукціоні), відображена у рішенні Фонду про затвердження умов продажу активу (майна); ціна реалізації - вартість активу (майна) на повторних торгах, відображена у затверджених Фондом пропозиціях на продаж.

Інші твердження позивача не приймаються судом до уваги та спростовуються матеріалами справи.

Згідно зі ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга, третя статті 215 ЦК України).

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 04.04.2018 у справі № 914/1367/17.

Всупереч ст. 74 ГПК України позивачем не доведено суду та не підтверджено належними і допустимими доказами наявності підстав для визнання недійсними результатів електронних торгів з продажу прав вимоги за Кредитним договором № ККPOD.137671.021 від 27.08.2014 та договорами забезпечення виконання зобов'язань (номер лоту F37G4099), організованих на замовлення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб Товарною біржею "Електронні торгові системи", оформлені протоколом №UA-EA-2018-01-03-000040-с від 17.01.2018, і визнання недійсним договору № 106, укладеного за результатами вказаних торгів, а також позивачем не доведено суду в чому саме були порушені його права цими торгами та договором.

Проаналізувавши положення чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог в зв'язку з їх безпідставністю та недоведеністю.

Відповідно до ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233,236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 02.08.2018

Суддя О.М.Ярмак