ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2018м. ДніпроСправа № 904/2484/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОГАЗ", м. Дніпро

до Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором розподілу природного газу у розмірі16 602, 07 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність від 01.03.2018;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №13/1-49 від 07.06.2017

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДНІПРОГАЗ" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 16602, 07 грн., з якої: 2289,39 грн. - основний борг, 10555,90 грн. - пеня, 1025,37 грн. - 3% річних, 2731,41 грн. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на порушення відповідачем зобов'язань за договором розподілу природного газу №42ABDg501-17 від 02.02.2017 в частині оплати поставленого позивачем природного газу.

Ухвалою суду від 11.06.2018 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 16.07.2018 розгляд справи по суті призначено на 24.07.2018.

Ухвалою суду від 24.07.2018 розгляд справи відкладено на 31.07.2018.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні просить суд частково задовольнити позовні вимоги, згідно здійснених ним перерахунків, з урахуванням підписаної сторонами додаткової угоди від 14.02.2018, а саме: 2289,39 грн. - основний борг, 1785,04 грн. - пеня, 39,1 грн. - інфляційні втрати, 166,28 грн. - 3% річних.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України 31.07.2018 судом прийнято рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб'єктами ринку природного газу, правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначає Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2494 (далі - Кодекс ГРМ).

Відповідно до ч.2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ, доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до мереж якого підключений об'єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Так, 02.02.2017 між Публічним акціонерним товариством "ДНІПРОГАЗ" (далі - оператор ГРМ) та Департаментом гуманітарної політики Дніпропетровської міської ради (далі -споживач) підписано типовий договір розподілу природного газу №42АВDg501-17 (далі - типовий договір).

Пунктом 1.1 типового договору передбачено, що цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об'єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

За п.1.3 типового договору, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст.633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом, та/або сплата рахунку Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідно до п.1.4 типового договору:

- Оператор ГРМ - оператор газорозподільної системи в особі Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз", що здійснює розподіл природного газу;

- Споживач - фізична або юридична особа чи фізична особа-підприємець, об'єкт якої підключений до газорозподільної системи оператора ГРМ.

Відповідно до п. 2.1 типового договору, оператор ГРМ зобов'язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Цей договір укладається на невизначений строк. При цьому, розпорядник коштів бере на себе зобов'язання в межах бюджетного періоду, а саме до 31.12.2017 року (п.12.1 типового договору).

Відносини, що виникли між сторонами на підставі зазначеного вище типового договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

Згідно п.6.1 типового договору, оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Розрахунковим періодом є календарний місяць (п.6.3 типового договору).

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунку оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (п. 6.4 типового договору).

Пунктом 6.5 типового договору передбачено, що у разі виникнення у споживача заборгованості за цим договором сторони можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. У разі відсутності графіка погашення заборгованості оператор ГРМ має право грошові кошти, отримані від споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення.

Згідно п. 6.6 типового договору, надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватись підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання умов типового договору, позивач у грудні 2017 року надав, а відповідач прийняв послуги з розподілення природного газу, на суму 313894,51 грн., що підтверджується актом наданих послуг з розподілу природного газу №ДНГ75494062 від 31.12.2017, підписаним обома сторонами без будь-яких зауважень (а.с.17).

Відповідач здійснив часткову оплату вартості наданих послуг з розподілу природного газу у розмірі 311605,12 грн., у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 2289,39 грн.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості, обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог, не спростував, а відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 2289,39 грн. підлягає задоволенню.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання, а ст. 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Одним із видів неустойки є пеня, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.8.2 типового договору, у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 10555,90 грн. за період з 10.01.2018 по 31.05.2018, 3% річних за період з 10.01.2018 по 31.05.2018 у розмірі 1025,37 грн. та інфляційні втрати за період лютий-квітень 2018 року у розмірі 2731,41 грн.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування, суд визнає їх обґрунтованими, вірно розрахованими, а отже такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відзиві на позов відповідач вказує на те, що 14.02.2018 сторонами підписано додаткову угоду до типового договору, якою відповідачем визнано суму боргу за надані у листопаді-грудні 2017 року послуги. З огляду на що, відповідач стверджує, що нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат має здійснюватись лише з 14.02.2018.

Суд не приймає таке твердження відповідача, оскільки зі змісту додаткової угоди від 14.02.2018 до типового договору вбачається, що остання жодним чином не змінює умов та строків здійснення розрахунків за надані згідного типового договору послуг.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Викладене є підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 185, 191, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Департаменту гуманітарної політики Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75; код 40506248) на користь Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" (49029, м. Дніпро, вул. О. Кониського, 5; код 20262860) основний борг у розмірі 2289,39 грн., пеню у сумі 10555,90 грн., 3% річних у розмірі 1025,37 грн., інфляційні втрати у сумі 2731,41 грн. та 1762, 00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України.

Повне рішення складено 02.08.2018

Суддя А.В. Суховаров