ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2018 р. Справа № 909/7/18

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1,

секретар судового засідання Лялька Н.Р.,

розглянув апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 08.05.2018

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18.04.2018 (суддя Скапровська І.М., повний текст складено 07.05.2018)

у справі № 909/7/18

за позовом Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с-ще Букачівці, Рогатинський район, Івано-Франківська область

про відшкодування шкоди заподіяної державі внаслідок засмічення земельної ділянки відходами в сумі 1' 533' 600 грн.,

представники:

- від позивача - Сворак І.Б., Кульбанський О.Ю.,

- від відповідача - ОСОБА_5

02.01.2018 до Господарського суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява Державної екологічної інспекції (надалі - ДЕІ) в Івано-Франківській області про стягнення з фізичної особи-підприємця (надалі - ФОП) ОСОБА_2 1'533' 600 грн. шкоди, заподіяної внаслідок засмічення земельної ділянки відходами (а.с. 4-6).

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 18.04.2018 (із врахуванням ухвали про виправлення описки від 30.04.2018, а.с. 152-158, 160-161) позов у даній справі задоволено, стягнуто з відповідача 1' 533' 600,00 грн. шкоди, заподіяної державі внаслідок засмічення земельної ділянки відходами, яку слід перерахувати у фонд охорони навколишнього природного середовища селища Букачівці Рогатинського району.

Ухвалюючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач є власником земельної ділянки, яка використовується для обслуговування приміщень худобозабійного пункту. На суміжній земельній ділянці інспектором ДЕІ в Івано-Франківській області було виявлено місця засмічень твердих побутових відходів та відходів, отриманих від забою тварин, про що зазначено в акті перевірки №347 від 19.10.2016. Виходячи з того, що в письмових поясненнях від 19.10.2016 ОСОБА_2 підтвердив факт складування ним відходів у непередбаченому для цього місці, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність вини відповідача у вигляді умислу у виявлених правопорушеннях, у зв'язку з чим задоволив позов у даній справі.

Не погодившись із ухваленим рішенням, ФОП ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись, зокрема, на те, що:

1) місцевий господарський суд не звернув уваги на те, що подані позивачем докази по факту перевірки (акт №347 від 19.10.2016, протокол №00424 від 19.10.2016, карта-схема та письмові пояснення відповідача від 19.10.2016) отримані ним всупереч його компетенції як органу державної влади, з порушенням Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та чинного на момент виникнення спірних правовідносин Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства (надалі - Порядок), а тому ці докази слід вважати недопустимими.

Так, суб'єктом перевірки була селищна рада, а не відповідач, а сама перевірка проводилася без повідомлення відповідача про проведення перевірки та без складення щодо відповідача будь-яких документів зобов'язувального характеру (припис на усунення порушення законодавства було складено і направлено селищній раді). Крім того, на думку скаржника, наказ позивача №403 від 18.10.2016 «Щодо проведення планових перевірок» в частині особи-підписанта і визначення суб'єкта перевірки не відповідає вимогам ст. 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та Порядку, є виданим і отриманим позивачем з порушенням закону.

Протокол про адміністративне правопорушення № 00424 від 19.10.2016 за ст. 82 КУпАП відносно ОСОБА_2 всупереч п.2.4, 2.8 Інструкції з оформлення органами Державної екологічної інспекції України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення, не містить усіх необхідних реквізитів для даного документу, зокрема, у даному протоколі: відсутня інформація про паспорт (серія, номер, ким і коли виданий) або інший документ, що посвідчує особу; не зазначено місце, час вчинення порушення; суть адміністративного правопорушення, описано без використання відповідної термінології, зокрема не зазначено вид відходів згідно Державного класифікатора ДК 005-96; не зазначено у чому саме полягає завдана шкода;

2) матеріали справи не містять доказів зміни якісних характеристик земель внаслідок їх засмічення, так само як і будь-яких доказів проведення позивачем обстежень земель з метою аналізу відповідних даних. Також, в матеріалах справи відсутні докази наявності реальної і очевидної загрози забруднення навколишнього природного середовища внаслідок засмічення земель;

3) розмір шкоди не підтверджений належними доказами, оскільки наявні у матеріалах справи розрахунки розміру шкоди складені із істотним порушенням Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства (надалі - Методика) і містять недостовірні дані про об'єм сміття; дані про висоту шару відходів по всій площі поверхні земельних ділянок були отримані без належного інструментального вимірювання і є явно завищеними; у подальшому використання даного показника істотно вплинуло на визначення позивачем розміру заявленої ним шкоди у сторону збільшення;

4) місцевим господарським судом, всупереч ст. 14, 74 ГПК України та принципу змагальності , витребовувалися докази у відповідача та третіх осіб;

5) матеріалами справи не доведена неправомірність будь-яких дій (бездіяльності) відповідача. Так, зазначені в акті №347 від 19.10.2016 засмічені земельні ділянки не знаходились і не знаходяться у володінні, користуванні або розпорядженні відповідача, а з наявних матеріалів перевірки неможливо ідентифікувати на якій відстані від земельної ділянки відповідача знаходяться засмічені землі та яка їх адреса. Із відомостей листа №47 від 14.02.2018 Букачівської селищної ради вбачається, що на території поблизу зони засмічення господарську діяльність, яка пов'язана із утворенням тваринних відходів, тобто є потенційними джерелами виявленого 19.10.2016 засмічення, проводять діяльність щонайменше 7 суб'єктів господарювання.

На думку скаржника, місцевий господарський суд дав неправильну оцінку тій обставині, що ОСОБА_2 (як фізична особа) є засновником підприємств, які здійснюють діяльність з виготовлення м'ясопродуктів - ПП «Торнадо-захід» та ФГ «Торо», адже дані суб'єкти господарювання є самостійними суб'єктами і здійснюють свою господарську діяльність на власний ризик. Факт участі у володінні вищезазначеними суб'єктами господарювання відповідачем не свідчить, що він як фізична особа здійснив засмічення прилеглої території, а підтверджує лише ту обставину, що позивачем невірно визначено склад відповідачів у даній справі.

Крім того, як до кримінальної, так і до адміністративної відповідальності за фактом засмічення земельних ділянок 19.10.2016 ОСОБА_2 не притягувався, що підтверджується постановою від 03.11.2016 про закриття адміністративної справи за ст.82 КУпАП та постановою від 17.03.2017 про закриття кримінального провадження.

ДЕІ в Івано-Франківській області подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечила доводи та вимоги апеляційної скарги, просила відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Стосовно доводів скаржника зазначила, зокрема, наступне:

1) спірна перевірка проводилася ДЕІ в Івано-Франківській області відповідно до наказу №403 від 18.10.2016, який підписаний першим заступником начальника ОСОБА_6, який в той час виконував обов'язки начальника згідно до наказу ДЕІ України №398-о від 12.10.2016. Вказана перевірка проводилася на підставі Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», а не, як стверджує відповідач, Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, який регулює здійснення перевірок саме суб'єктів господарювання;

2) згідно пояснень ОСОБА_2 від 19.10.2016, ним була визнана вина по факту засмічення земельної ділянки відходами від забою тварин та твердиим побутовими відходами, що також підтверджується протоколом №00424 від 19.10.2016 про адміністративне правопорушення та картою-схемою засмічення земель відходами від забою тварин. Безпідставним та необґрунтованим є посилання відповідача на факт засмічення земельної ділянки невстановленими особами, адже в акті державного нагляду (контролю) зафіксовано засмічення невстановленими особами в урочищі «Біля бойні», а не поблизу забійного цеху ФОП ОСОБА_2;

3) твердження скаржника про те, що він не притягувався до адміністративної відповідальності є безпідставними, оскільки постанову про закриття адміністративної справи було винесено на підставі ст. 284 та п.8 ст.247 КУпАП у зв'язку з тим, що матеріали державного нагляду (контролю) за фактом засмічення земель відходами від забою тварин було направлено в правоохоронні органи для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до КК України. Позиція відповідача, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам чинного законодавства спростовується тим, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова про закриття справи №00424 ним не оскаржувалися та не подавалося зауважень;

4) посилання скаржника на постанову про закриття кримінального провадження від 17.03.2017 СВ Рогатинського ВГІ Тисменицького ВП ГУНП у Івано-Франківській області є необґрунтованим, оскільки кримінальне провадження було закрите у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239 КК України (забруднення або псування земель), а предметом позову у даній справі є відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок засмічення земельної ділянки відходами, які не є тотожними поняттями;

5) ОСОБА_2 в смт. Букачівці Рогатинського району створено кілька суб'єктів господарювання, які займаються виробництвом м'яса, м'ясних продуктів та їхньою реалізацією на території майнового комплексу будівель, які належать на праві власності ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу №2586 від 06.06.2003 та на земельній ділянці по АДРЕСА_1 смт. Букачівці Рогатинського району, яка перебуває у власності приватного підприємця ОСОБА_2 відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2. Вказаним додатково підтверджується, що саме відповідач допустив засмічення земельної ділянки;

6) посилання скаржника на ряд документів щодо відсутності фіксації змін щодо якісних характеристик земель Букачівської селищної ради, відсутності актів відбору проб ґрунту та інших документів, є безпідставним, адже при розрахунку розміру шкоди по факту засмічення земельної ділянки відходами від забою тварин, такі показники змін якісних характеристик земель та документи не застосовуються. У постанові Вищого господарського суду України від 02.11.2010 у справі №12/161 викладено правову позицію, відповідно до якої встановлений екологічною перевіркою факт засмічення земельної ділянки є достатнім для відшкодування шкоди незалежно від того, призвело це чи може призвести до забруднення земельної ділянки. Крім того, усунення відповідачем порушення не звільняє його від необхідності відшкодування шкоди, завданої державі та навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення землі.

У зв'язку із перебуванням у відпустці судді Костів Т.С., 06.08.2018 було призначено повторний автоматизований розподіл справи №909/7/18. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи колегію суддів визначено в наступному складі: головуючий суддя Орищин Г.В., судді Галушко Н.А. та Данко Л.С.

Зважаючи на те, що суддя Данко Л.С. вже перебувала в складі колегії суддів з розгляду справи №909/7/18, суд вбачає за можливе продовжити розгляд апеляційної скарги по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з огляду на наступне:

Відповідно до наказу від 18.10.2016 №403 Державною екологічною інспекції в Івано-Франківській області було призначено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства на території Букачівської селищної ради (а.с. 14).

19.10.2016, на підставі вказаного наказу, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища в Івано-Франківській області ОСОБА_7 у присутності голови Букачівської селищної ради ОСОБА_8 та землевпорядника селищної ради ОСОБА_9 було здійснено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства на території Букачівської селищної ради, про що складено відповідний акт проведення державного нагляду (контролю) №347 від 19.10.2016 (а.с. 15-16).

У вказаному акті, зокрема, зафіксовано, що в ході натурного обстеження земель селищної ради поблизу забійного цеху ПП ОСОБА_2 виявлено факт засмічення земель відходами від забою тварин (тваринні рештки) та відходами ТПВ розміром 42м-25м, висотою 1,5 м, 10м-30м висотою 2м прямокутної форми, що є порушенням вимог ст. 17, 21 Закону України «Про відходи».

Даний акт підписаний державним інспектором ОСОБА_7., головою селищної ради ОСОБА_8 та землевпорядником селищної ради ОСОБА_9 На акті міститься відмітка про його отримання ОСОБА_8

В матеріалах справи наявна також карта-схема засмічення земель відходами від забою тварин ПП ОСОБА_2 від 19.10.2016 (а.с. 24), яка підписана в.о. селищного голови ОСОБА_8, особою без зазначенням посади - ОСОБА_10 та особою без зазначення прізвища та імені, проте із зазначенням посади «землевпорядник». Підпису державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища ОСОБА_7 вказаний акт не містить.

У цій схемі нанесено об'єкт «забійний цех ПП ОСОБА_2 на АДРЕСА_1 а також - дві засмічені ділянки розмірами 42м х 25м висотою 1,5 м та 30м х 10м висотою 2 м, які знаходяться знизу та справа від вказаного об'єкта без зазначення відстані до цього об'єкта.

19.10.2016 державним інспектором ОСОБА_7. було також складено протокол про адміністративне правопорушення №00424 щодо гр. ОСОБА_2, який 19.10.2016 о 16:00 год. порушив вимоги щодо поводження з відходами, а саме засмітив землі відходами ТПВ та від забою тварин в смт. Букачівці, що є порушенням ст. 17 Закону України «Про відходи» (а.с. 16). В протоколі не вказано час та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також зазначено, що особа порушника встановлена «головою селищної ради ОСОБА_8.».

Відповідно до пояснень, викладених на окремому аркуші (а.с. 17), гр. ОСОБА_2 зазначив, що відходи складаються тимчасово для відправки в м. Жовква Львівської області і на даний час зберігаються в викопних ямах тимчасово.

На підставі вказаного протоколу ДЕІ в Івано-Франківській області не притягувала ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, натомість 13.11.2016 винесла постанову №00424 про закриття справи (а.с. 85) у зв'язку із направленням повідомлення про підозру у кримінальному провадженні за ч.1 ст. 293 КК України щодо ОСОБА_2

В подальшому, Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області надіслала ОСОБА_2 претензію №02-12/2769 від 29.12.2016 з вимогою в місячний строк відшкодувати заподіяну шкоду в розмірі 1' 533' 600,00 грн. за засмічення земельної ділянки, розрахунок якої є додатком до претензії (а.с. 21). У розрахунку розміру шкоди (а.с. 22) зазначено складові частини її нарахування та наведено відповідну формулу, яка передбачена Методикою визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 04.04.2007 за №149. При розрахунку шкоди позивач використав значення нормативно-грошової оцінки земельних ділянок на території Букачівської селищної ради, що наведені в листі Відділу Держгеокадастру у Рогатинському районі від 26.10.2016 (а.с. 19).

У відповіді на вказану претензію від 27.01.2017 (а.с. 89), відповідач зазначив, що засмічення земельної ділянки було здійснено не ним, а невстановленими особами, а також, що дана земельна ділянка була очищена від наявних там відходів.

24.02.2017 ДЕІ в Івано-Франківській області провела перевірку за дотриманням вимог природоохоронного законодавства з метою виконання припису №256 від 19.10.2016, за результатами якої складено акт №59 (а.с. 56). У вказаному акті, серед іншого, встановлено, що в ході натурного обстеження земель селищної ради поблизу забійного цеху ПП ОСОБА_2 фактів засмічення земель не встановлено.

З листа Букачівської сільської ради №48 від 15.02.2018 (а.с. 91) вбачається, що засмічення (в тому числі і спірне засмічення) були ліквідовані шляхом зачистки та вивозу Букачівською селищною радою, у зв'язку із неможливістю встановити винних осіб у засміченні, а суб'єкти господарювання по переробці м'ясопродуктів, що пов'язане з утворенням тваринних відходів, до яких прилягають території селищної ради і ділянки, пов'язані із засміченням відходами, попереджені про недопустимість засмічення земель в ході виробничого процесу (а.с. 91-92).

В матеріалах справи міститься копія постанови Рогатинського відділення поліції ГУ НП в Івано-Франківській області від 17.03.2017 (а.с. 53-55) про закриття кримінального провадження №0000034 щодо ОСОБА_2 за ознаками в його діяннях кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.239. Підставою для закриття провадження стало те, що в ході досудового розслідування не було встановлено факту порушення ПП ОСОБА_2, спеціальних правил, які б спричинили реальну загрозу заподіяння шкоди охоронюваним соціальним цінностям та створило небезпеку для життя, здоров'я людей чи довкілля.

Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються, зокрема, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", Законом України "Про відходи", Законом України "Про охорону земель", Земельним кодексом України, а також іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до статті 33 України "Про відходи", забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів у тому числі побутових у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на територіях природно-заповідного фонду, на землях природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, в межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об'єктів, у інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людини.

Згідно з приписами ст. 35 Закону України "Про охорону земель" власники і землекористувачі, в тому числі орендарі земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані, зокрема: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку та забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур'янами, чагарниками і дрібноліссям.

Частиною 2 статті 46 Закону України "Про охорону земель" закріплено, що на підприємства, установи, організації, а також громадян, діяльність яких пов'язана з накопиченням відходів, покладено обов'язок забезпечувати своєчасне вивезення відходів на спеціальні об'єкти, що використовуються для їх збирання, зберігання, оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення.

В силу приписів пунктів "в" та "и" статті 211 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення як, зокрема, псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про охорону земель" юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Пунктом "е" частини 1 статті 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" також встановлено, що економічними заходами забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачено відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Згідно з приписами статті 43 Закону України "Про відходи", підприємства, установи, організації та громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про відходи, в порядку і розмірах, встановлених законодавством України.

Приписами статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність (ч.1). Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України (ч.4).

Частиною першою статті 69 вказаного Закону визначено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини заподіювача шкоди.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Перевіривши підстави для стягнення з відповідача шкоди, зумовленої засміченням земельної ділянки, колегія суддів вважає, що такі відсутні з огляду на наступне:

1) При здійсненні перевірки позивач не встановив, яким саме суб'єктом господарювання здійснювалося складання твердих побутових відходів та тваринних відходів, у зв'язку з чим, в розумінні ст. 1166 ЦК України, позивач не довів особи порушника природоохоронного законодавства.

Як стверджує позивач, земельна ділянка, на якій виявлено засмічення, не перебуває у користуванні відповідача чи будь-якої іншої особи. Відповідачу на праві приватної власності належить суміжна земельна ділянка площею 1,1022 га (а.с. 105).

Разом з тим, відповідно до довідки Букачівської селищної ради №226 від 01.12.2016 (а.с. 18), засмічені земельні ділянки прилягають до земельних ділянок, якими користуються бізнесмени гр. ОСОБА_2 та Яцента Є.П.

З листа Букачівської селищної ради №47 від 14.02.2018 (а.с. 127) вбачається, що на території Букачівської селищної ради та сусідньої Козарівської сільської ради господарську діяльність, що пов'язана з утворенням тваринних відходів, здійснює близько 7 суб'єктів господарювання, зокрема: ПП «Демків», ПП «Заготпродукт», ПП «Торнадо-Захід», ГВП «Дністер», Букачівське ЗВП, ТзОВ «Букачівський ГЛАС», підприємець Боднар Г.І.

З відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань та з матеріалів справи вбачається, що по АДРЕСА_1 знаходяться декілька підприємств, власником яких є гр. ОСОБА_2, а саме: ПП «Торнадо-Захід» (а.с. 68-70, 111-116) та ПП «Заготпродукт» (а.с. 106-109). При цьому, ОСОБА_2 є також керівником ПП «Заготпродукт».

При цьому, видами діяльності ФОП ОСОБА_2 є роздрібна торгівля м'ясом та м'ясними продуктами та діяльність автомобільного вантажного транспорту (а.с. 22), а основним видом діяльності ПП «Торнадо-Захід» та ПП «Заготпродукт» є виробництво м'яса.

Висновок місцевого господарського суду про особу порушника та його вину ґрунтується винятково на акті перевірки щодо суб'єкта Букачівської селищної ради, протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності фізичної особи ОСОБА_2 та його письмових поясненнях.

В той же час, зміст письмових пояснень ОСОБА_2, наданих ним як фізичною особою при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, на які покликається суд першої інстанції і в яких ОСОБА_2 підтверджує факт складання ним відходів, жодним чином не доводить тієї обставини, чому відшкодовувати шкоду має саме суб'єкт господарювання, який є відповідачем у даній справі (ФОП ОСОБА_2.), а не інші суб'єкти господарювання, власником яких є ОСОБА_2 (ПП «Торнадо-Захід» та ПП «Заготпродукт»), чи інші суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність з утворенням тваринних відходів в межах населеного пункту, де було виявлено порушення, в тому числі, поруч із місцем виявлення порушення.

Також, покликання винятково на вищевказані письмові пояснення ОСОБА_2 є недопустимим з огляду на те, що в подальшому у відносинах з позивачем ФОП ОСОБА_2 заперечував факт складування ним спірних відходів.

Колегія суддів зазначає, що ні з матеріалів справи, ні з матеріалів проведення позивачем державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства неможливо встановити особу порушника природоохоронного законодавства, про яке йдеться в позовній заяві ДЕІ в Івано-Франківській області;

2) відповідно до наказу ДЕІ в Івано-Франківської області №403 від 18.0.2016 та акту проведення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства №347 від 19.10.2016, правовими підставами для проведення планової перевірки в смт. Букачівці визначено: ст.20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Положення про Державну екологічну інспекцію в Івано-Франківській області та План заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства ДЕІ в Івано-Франківській області на ІV квартал 2016 року.

Відповідно до ст.20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» (в редакції, чинній на момент проведення перевірки), до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про екологічну та радіаційну безпеку, про використання та охорону земель, про поводження з відходами.

Як в наказі ДЕІ в Івано-Франківської області №403 від 18.0.2016, так і в акті проведення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства №347 від 19.10.2016 не зазначено суб'єкта перевірки, а вказано лише про проведення перевірки «на території Букачівської сільської ради».

В той же час, вимоги до проведення планових та позапланових перевірок суб'єктів господарювання містяться в Законі України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

З матеріалів справи вбачається, що фактично дії ДЕІ в Івано-Франківської області були спрямовані на перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства, в тому числі, суб'єктами господарювання, проте всупереч положенням ч.2 ст. 19 Конституції України, здійснювала таку перевірку без дотримання процедури, передбаченої Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Зважаючи на наведене, колегія суддів як додаткову підставу для відмови в позові вважає ту обставину, що акт проведення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства №347 від 19.10.2016 є недопустимим доказом в розумінні ст. 77 ГПК України. Цей акт не може бути покладений в обґрунтування стягнення шкоди з відповідача у даній справі.

В той же час, як було зазначено вище, протокол про адміністративне правопорушення №00424 від 19.10.2016 щодо гр. ОСОБА_2 сам по собі не є доказом, з якого вбачається, що засмічення земель було допущено саме ФОП ОСОБА_2, а не іншими суб'єктами господарювання, в тому числі тими, де ОСОБА_2 є власником та керівником;

3) до акту перевірки не додано належним чином оформленої схеми засмічення. Подана позивачем карта-схема засмічення не містить посилання на документ, до якого вона складена; не містить ідентифікаційної інформації щодо земельної ділянки, на якій виявлено порушення; не містить схеми розміщення відходів відносно цієї земельної ділянки та відстані до земельної ділянки, що належить відповідачу. Крім того, ні з самого акту, ні з карти-схеми засмічення неможливо встановити методики, за допомогою якої позивач здійснював обмір засміченої площі та яким чином він встановив ідеальні розміри площі засмічення, зокрема, рівномірну висоту 2 м та 1,5 м. Крім того, суд звертає увагу на те, що акт перевірки та карта-схема складалися без участі відповідача, а сама карта-схема не містить підпису державного інспектора з ОНПС в Івано-Франківської області ОСОБА_7, який здійснював перевірку.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню у зв'язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції, відповідно до положень ст. 129 ГПК України, слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 282, 284 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18.04.2018 у справі №909/7/18 скасувати. В позові відмовити.

Стягнути з Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області (76014, м. Івано-Франківськ, вул. Сахарова, 23 А, ідентифікаційний код 37952307) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (77065, Івано-Франківська область, Рогатинський район, смт.Букачівці, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 34506,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Івано-Франківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Справу повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.

Повний текст постанови складено 07.08.2018.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя Л.С. Данко