ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2018 р. м. Київ Справа № 911/1085/18

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Цукурова Ю.В., розглянувши матеріали

за позовом Фізичної особи-підприємця Самсонової Олени Миколаївни

08205, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1

до Фізичної особи-підприємця Булашенка Максима Валентиновича

АДРЕСА_2, РНОКППНОМЕР_2про розірвання договору, повернення коштів та стягнення пені

за участю представників:

позивача - Фумельов І.О. (ордер серія КВ № 380599 від 13.04.2018);

відповідача - не з'явився;

обставини справи:

До господарського суду Київської області (вх. №1115/18 від 23.05.2018) надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Самсонової Олени Миколаївни до Фізичної особи-підприємця Булашенка Максима Валентиновича про розірвання договору, повернення коштів та стягнення пені.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов'язань за договором підряду № 06/11/17 від 06.11.2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.06.2018 прийнято позовну заяву Фізичної особи-підприємця Самсонової Олени Миколаївни до Фізичної особи-підприємця Булашенка Максима Валентиновича про розірвання договору, повернення коштів та стягнення пені до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/1085/18 за правилами спрощеного позовного провадження, засідання з розгляду справи по суті призначено на 03.07.2018.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.07.2018 відкладено судове засідання у справі до 24.07.2018.

Через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх. № 14323/18).

У судове засідання 24.07.2018 з'явився представник позивача та підтримав позовні вимоги у повному обсязі, представник відповідача у судове засідання не з'явився.

Судом враховано, що ухвали суду про призначення судових засідань направлені судом на адресу відповідача, що внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_2.

За приписом пункту 5 частини 4 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження, місце проживання або інша адреса, за якою здійснюється зв'язок з фізичною особою - підприємцем.

Відповідно до статті 10 вказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, винесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З огляду на вказані положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд справи щодо нього у господарському суді.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 24.07.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Фізичною особою-підприємцем Самсоновою Оленою Миколаївною як замовником (далі-позивач) та Фізичною особою-підприємцем Булашенком Максимом Валентиновичем як виконавцем (далі-відповідач) укладено договір підряду № 06/11/17 від 06.11.2017 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1. Договору виконавець зобов'язується за дорученням замовника виконати виготовлення меблів за індивідуальним замовленням та вихідними параметрами приміщення, згідно замовлення, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з пунктом 3.1. Договору ціна договору складається з вартості придбаних виконавцем, за вказівкою замовника, матеріалів, робіт по виготовленню меблів, вартості доставки та монтажу.

Відповідно до пункту 3.2. Договору загальна вартість виготовлення меблів складає 63000,00 грн.

Згідно з пунктом 3.3. Договору замовник надає передплату у розмірі 5000,00 грн., після прийняття замовником робіт, він сплачує остаточну суму за відрахуванням суми, сплаченої за матеріали.

Відповідно до пункту 4.2. Договору виконавець зобов'язаний виготовити меблі протягом 21 робочих днів, з моменту укладення Договору, але не раніше отриманих вихідних параметрів приміщення та сплати коштів у сумі, передбаченій в пункті 3.3. даного договору.

Згідно з пунктом 4.9. Договору доставка та встановлення кухні та шкафу - 12.01.2018 о 18:00.

Відповідно до пункту 5.1. Договору у разі несвоєчасного виконання робіт з вини виконавця, виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % від вартості робіт за кожен день прострочення здачі робіт, але не більше 3% від загальної суми Договору.

Згідно з пунктом 6.1. Договору даний договір набирає сили з моменту підписання його обома Сторонами і діє до повного виконання зобов'язань кожної зі сторін.

Короткий зміст позовних вимог

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов'язань за договором підряду № 06/11/17 від 06.11.2017.

Узагальнені доводи учасників справи

Аргументи Фізичної особи-підприємця Самсонової Олени Миколаївни.

1. На виконання умов Договору, позивач сплатив відповідачу 5000,00 грн. передплати, як встановлено умовами Договору та 35600,00 грн., відповідно до пункту 3.3. Договору, що підтверджується розпискою відповідача на останній сторінці Договору.

2. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов Договору, позивач, 13.04.2018, направив на адресу відповідача лист-вимогу про розірвання договору, повернення коштів та сплату пені, що підтверджується повідомленням ПАТ «Укрпошта».

Відповіді від відповідача на адресу позивача не надходило, грошові кошти не повернуті, меблі відповідачем не встановлено.

3. Враховуючи, що відповідачем не виконано зобов'язання за Договором, позивачем нараховано пеню у розмірі 1890,00 грн.

Відповідач участі представника у судових засіданнях не забезпечив, відзиву на позов, контррозрахунку суми боргу або доказів виконання Договору суду не надав.

Отже, порушення відповідачем зобов'язань за Договором відповідачем не спростовано.

Норми права, що підлягають застосуванню

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань).

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до вимог статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Положеннями частини другої статті 317 Господарського кодексу України передбачено, що загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з статтею 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до статті 850 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду. У разі невиконання замовником цього обов'язку підрядник має право вимагати відшкодування завданих збитків, включаючи додаткові витрати, викликані простоєм, перенесенням строків виконання роботи, або підвищення ціни роботи. Якщо виконання роботи за договором підряду стало неможливим внаслідок дій або недогляду замовника, підрядник має право на сплату йому встановленої ціни з урахуванням плати за виконану частину роботи, за вирахуванням сум, які підрядник одержав або міг одержати у зв'язку з невиконанням замовником договору.

Відповідно до положень статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Аналогічні положення містить стаття 291 Господарського кодексу України.

Статтею 188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Отже, за змістом наведених норм, розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак, окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути встановлені законом або безпосередньо в договорі.

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли право на односторонню відмову у сторони відсутнє, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а у разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін (частина четверта статті 188 Господарського кодексу України).

Приписами статті 849 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Разом з цим, згідно з частиною четвертою статті 849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Відповідно до пунтків 3, 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Практика Європейського суду з прав людини, яка була застосована під час розгляду справи

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства та з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Проаналізувавши практику Європейського суду, судом взято до уваги рішення від 19 лютого 2009 року (справа «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) згідно з яким встановлено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Судом встановлено, що між Фізичною особою-підприємцем Самсоновою Оленою Миколаївною як замовником та Фізичною особою-підприємцем Булашенком Максимом Валентиновичем як виконавцем укладено договір підряду № 06/11/17 від 06.11.2017.

Відповідно до пункту 3.2. Договору загальна вартість виготовлення меблів складає 63000,00 грн.

Згідно з пунктом 3.3. Договору замовник надає передплату у розмірі 5000,00 грн., а після прийняття замовником робіт, він сплачує остаточну суму, за відрахуванням суми, сплаченої за матеріали.

Згідно з пунктом 4.9. Договору, доставка та встановлення кухні та шкафу - 12.01.2018 о 18:00.

Судом досліджено оригінал Договору та встановлено, що пункт 4.9. Договору написаний власноруч відповідачем, що підтверджується його підписом, справжність якого відповідачем не заперечена.

На виконання умов Договору, позивач сплатив відповідачу 5000,00 грн. передплати, як встановлено умовами Договору та 35600,00 грн., що підтверджується розпискою відповідача на останній сторінці Договору, скріпленою його прізвищем та підписом.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов Договору, позивач, 13.04.2018, направив на адресу відповідача лист-вимогу про розірвання договору, повернення коштів та сплату пені, що підтверджується повідомленням ПАТ «Украпошта».

Відповіді від відповідача на адресу позивача не надходило, грошові кошти не повернуті, роботи не виконані, докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до пункту 6.3. Договору право дострокового розірвання договору передбачена лише для виконавця.

Доказів виконання Договору відповідачем у матеріали справи не надано, строк виконання, що визначений Договором - сплинув.

Оскільки, відповідач не виконав зобов'язання за Договором, позивачем правомірно нараховано пеню у розмірі 1890,00 грн.

Враховуючи, що відповідач участі представників у судових засіданнях не забезпечив, відзиву на позов, контррозрахунку суми боргу або доказів виконання зобов'язань за Договором суду не надав, суд дійшов до висновку, що факт порушення відповідачем зобов'язань встановлений та по суті відповідачем не спростований, отже, приймає всі аргументи позивача.

Надаючи правову оцінку доказам, що надані суду з урахуванням підстав позовних вимог та фактичних обставин справи, суд зазначає таке.

Між позивачем як замовником та відповідачем як підрядником укладено Договір, що за своєї правовою приридою є договором підряду.

На виконання умов Договору, позивач сплатив відповідачу 5000,00 грн. передплати за умовами Договору та 35600,00 грн., що підтверджується розпискою відповідача на останній сторінці Договору, скріпленою його прізвищем та підписом.

У встановлений Договором строк - до 12.01.2018, відповідач не виконав зобов'язання за Договором.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, судом встановлено, що він є арифметично вірним.

Враховуючи встановлення факту невиконання відповідачем зобов'язань у строк, що визначений Договором, суд дійшов висновку, про наявність підстав для розірвання Договору у зв'язку з істотними порушеннями відповідачем його умов.

Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Крім того, позивачем заявлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18550,00 грн.

Судом встановлено, що між позивачем та Фумельовим Іллею Олександровичем (свідоцтво № 3595 від 25.12.2008) укладено договір про надання правової допомоги від 27.03.2018.

Відповідно до додатку до цього договору, за надання послуг позивач має сплатити 18550,00 грн.

Виконані роботи підтверджуються детальним описом, що наявний у матеріалах справи.

Сплата зазначеної суми, підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 6 від 23.07.2017.

Під час вирішення питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, судом враховано постанову Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 904/8308/17 та практику Європейського суду з прав людини (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04), а також вимоги частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України про те, що питання щодо зменшення таких витрат суд розглядає виключно за клопотанням іншої сторони справи, за відсутності якого, з урахуванням надання суду усіх необхідних доказів цих судових витрат позивача, суд дійшов висновку про їх співмірність і обґрунтованість та про їх відшкодування відповідачем позивачу у повному обсязі - у розмірі 18550,00 грн., відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Судовий збір за подання позовної заяви, в порядку пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 73, 74, 76-80, 191, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Самсонової Олени Миколаївни до Фізичної особи - підприємця Булашенка Максима Валентиновича про розірвання договору, повернення коштів та стягнення пені задовольнити повністю.

2. Розірвати договір № 06/11/17, укладений 06.11.2017 між Фізичною особою-підприємцем Самсоновою Оленою Миколаївною (РНОКПП НОМЕР_2) та Фізичною особою-підприємцем Булашенком Максимом Валентиновичем (РНОКПП НОМЕР_1).

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Булашенка Максима Валентиновича (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) на користь Фізичної особи - підприємця Самсонової Олени Миколаївни (08205, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) 40600,00 грн. (сорок тисяч шістсот гривень) основної заборгованості, 1890,00 грн. (одна тисяча вісімсот дев'яносто гривень) пені, 3524,00 грн. (три тисячі п'ятсот двадцять чотири гривні) судового збору, 18550,00 грн. (вісімнадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 09.08.2018.

Суддя С.О. Саванчук