УХВАЛА

м. Київ

31.07.2018Справа № 910/9662/18

Суддя Літвінова М.Є., розглянувши матеріали заяви

за позовом Установи « 28 Управління начальника робіт»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ИССО»

про стягнення 42997 грн. 42 коп.

ВСТАНОВИВ:

23.07.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Установи « 28 Управління начальника робіт» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «ИССО» про стягнення 42997 грн. 42 коп., з яких 30822 грн. 51 коп. основного боргу, 2774 грн. 04 коп. 3% річних та 9400 грн. 87 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов'язку з оплати спожитих житлово-комунальних послуг.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху на підставі ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху на підставі ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1762 грн. 00 коп.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскільки позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму грошових коштів у розмірі 42997 грн. 42 коп. (ціна позову), при зверненні з даним позовом до суду позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп.

Однак, позивачем не долучено до позовної заяви доказів сплати судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп.

При цьому, позивачем долучено до позовної заяви клопотання про звільнення від сплати судового збору, в якому позивач просить суд звільнити Установу « 28 Управління начальника робіт» від сплати судового збору за подання позовної заяви у даній справі.

Вказане клопотання обґрунтоване тими обставинами, що фінансовий стан позивача є незадовільним, що як зазначив позивач, підтверджується Звітом про фінансові результати за 2017 рік, результатами діяльності позивача за 1 квартал 2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд зазначає, що позивач у даній справі не належить до категорії осіб, які відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути звільнені від сплати судового збору, а предметом позову не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Крім того, позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження існування обставин, на які позивач посилається як на підстави для звільнення від сплати судового збору.

Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Пунктами 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Позивачем не долучено до клопотання про звільнення судового збору ані Звіту про фінансові результати за 2017 рік, ані результатів діяльності позивача за 1 квартал 2018 року.

Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб'єктів, яке визначено ГПК України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Невиконання заявником наведених вимог процесуального законодавства має правовим наслідком відмову у прийнятті позовної заяви до розгляду та повернення її заявнику.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Подана позивачем позовна заява не містить обгрунтованого розрахунку ціни позову (заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг).

Так, у позовній заяві позивачем вказано, що відповідач як власник квартири АДРЕСА_1 має заборгованість у розмірі 8548 грн. 94 коп. (5496 грн. 68 коп. заборгованості з оплати послуг з утримання будинків та прибудинкових територій та 3052 грн. 26 коп. заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію); як власник квартири АДРЕСА_2 має заборгованість у розмірі 10725 грн. 07 коп. (4478 грн. 35 коп. заборгованості з оплати послуг з утримання будинків та прибудинкових територій та 6246 грн. 72 коп. заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію); як власник квартири АДРЕСА_3 має заборгованість у розмірі 11548 грн. 50 коп. (4293 грн. 48 коп. заборгованості з оплати послуг з утримання будинків та прибудинкових територій та 7255 грн. 02 коп. заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію).

Вказана заборгованість утворилась станом на 01.07.2018.

Однак, будь-якого розрахунку ціни позову (в тому числі розрахунку суми основного боргу) позивачем суду не надано.

Суд зазначає, що обгрунтованим розрахунком в даному випадку (враховуючи предмет та підстави позову) є розрахунок суми основного боргу, який містить відомості про загальну вартість наданих позивачем комунальних послуг за конкретний спірний період та загальний розмір сплачених відповідачем грошових коштів (окремо за послуги з утримання будинків і споруд та окремо за спожиту електричну енергію) із зазначенням інформації про місячну вартість комунальних послуг та порядок її визначення, суми та дати сплачених відповідачем грошових коштів, інформацію, за якими конкретно місяцями у відповідача виникла заборгованість, тощо.

При цьому, розрахунки інфляційних втрат та 3% річних повинні містити суму заборгованості за кожним місяцем окремо, дату початку періоду нарахування (дата виникнення прострочення) та дату кінця періоду нарахування, тощо.

Вказаних обставин викладений позивачем у позовній заяві розрахунок 3% річних та інфляційних втрат не містить.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подана позивачем позовна заява не містить обгрунтованого розрахунку суми основного боргу, 3% річних т інфляційних втрат (ціни позову).

Крім того, відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Подана позивачем позовна заява не містить підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Такого підтвердження також не долучено позивачем до матеріалів позовної заяви, поданих до суду.

За таких обставин, оскільки позовна заява подана позивачем без додержання вимог, встановлених ст.ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У випадку усунення позивачем недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

2. Позовну заяву залишити без руху.

3. Встановити спосіб усунення недоліків - шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп., обгрунтуваного розрахунку ціни позову та підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

4. Встановити строк усунення недоліків - протягом п'яти днів з дня вручення даної ухвали.

5. Роз'яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою (частина 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України).

6. Ухвала набирає законної сили 31.07.2018 року та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

7. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://ki.arbitr.gov.ua.

Суддя М.Є. Літвінова