Справа № 911/4061/16
судді Кушніра І.В. на ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів
Касаційного господарського суду від 19 липня 2018 року
у справі №911/4061/16
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19 липня 2018 року у справі №911/4061/16 вирішено передати дану справу разом із касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Обухівське" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 та рішення Господарського суду Київської області 13.12.2017 у даній справі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Підставами передачі справи визначено наступне.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №911/4111/16 за позовом ПАТ "Обухівське" до ГУ Держгеокадастру, треті особи 1. ФІЗИЧНА ОСОБА, 2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Роза-Л" про визнання незаконним наказу, скасування державної реєстрації права власності та скасування запису в Поземельній книзі, дійшла висновку про закриття провадження у справі з огляду на те, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру, яким надано земельну ділянку у власність фізичній особі, скасування державної реєстрації відповідного права власності та запису в Поземельній книзі, такий спір є приватноправовим і за суб'єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов'язки цієї фізичної особи. При цьому зазначила, що доводи суду апеляційної інстанції, що власник спірної земельної ділянки (фізична особа) не був зазначений позивачем під час подання позову як відповідач, оскільки спірна земельна ділянка не була виділена в натурі на місцевості й знаходиться у володінні та користуванні ПАТ "Обухівське", не можуть бути підставою для розгляду спору господарськими судами, адже предмет спору безпосередньо стосується прав і обов'язків такої фізичної особи.
У справі № 911/4061/16, яка розглядається, і суд першої, і суд апеляційної інстанцій розглянули спір по суті в порядку господарського судочинства та дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, розглядаючи касаційну скаргу ПАТ "Обухівське" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 у даній справі № 911/4061/16, вважає, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а відтак наявна необхідність відступити від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного раніше в постанові від 16.05.2018 у справі № 911/4111/16, щодо закриття провадження у справі з огляду на приватноправовий характер спору, який за суб'єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, з наступних підстав.
У справі № 911/4061/16 позивач визначив відповідачем ГУ Держгеокадастру, який прийняв оспорюваний наказ, чим за твердженням позивача порушив права ПАТ "Обухівське", як законного користувача земель сільськогосподарського призначення державної власності, оскільки спірна земельна ділянка є частиною земельної ділянки загальною площею 2 164,6 га, належної позивачу на праві постійного користування згідно з державним актом серії ІІ-КВ № 003262 від 13.02.1996, тому передача її у власність третій особі є незаконною, а спірний наказ - недійсним.
Тобто, на думку позивача ГУ Держгеокадастру розпорядилося земельною ділянкою, яка на праві постійного користування належить ПАТ "Обухівське".
Із даних позовних вимог та положень ГПК не вбачається, що саме фізична особа є такою, що порушила або могла порушити зазначені позивачем його права, і що саме від неї позивач має захищатися у даному спорі.
Із позовних вимог не вбачається, що у разі примусового виконання рішення суду від такої фізичної особи залежить вчинення дій, спрямованих на виконання такого рішення суду.
В даній справі фізична особа не є стороною спору в розумінні ст. 41 ГПК України, а сам наказ ГУ Держгеокадастру оспорюється не з позицій законності надання земельної ділянки фізичній особі, а з позицій законності дій відповідача щодо розпорядження земельною ділянкою, яка на праві постійного користування належить юридичній особі - ПАТ "Обухівське".
Питання про те, чи підвідомча господарському суду справа у спорі, що виник із земельних правовідносин, повинно вирішуватись залежно від того, який характер мають спірні правовідносини. З цією метою слід аналізувати предмет позову, підстави позову і зміст позовних вимог.
Спір, що виник внаслідок порушення права суб'єкта господарської діяльності на земельну ділянку, в тому числі органами державної влади та місцевого самоврядування, є спором про право цивільне і підлягає розгляду за правилами ГПК.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у даному випадку є юридична особа - ПАТ "Обухівське". При цьому, підставою для звернення до суду з вказаним позовом стало прийняття державним органом, як учасником цивільно-правових відносин, що реалізує повноваження землерозпорядника, спірного акта, яким, на думку позивача, було порушено права останнього, як землекористувача.
Таким чином, враховуючи викладене, а також характер спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що спір у справі № 911/4061/16 підвідомчий господарським судам та підлягає розгляду за правилами ГПК України.
При цьому, суд касаційної інстанції вважає, що участь у справі громадянина в якості третьої особи, на права чи інтереси якого може вплинути судове рішення у даній справі, не є визначальною для встановлення підвідомчості, враховуючи суб'єктний склад спору, а також предмет і підстави позову у їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів справи, фізичну особу ОСОБА_2 було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а відповідно до статі 27 ГПК України (у відповідній редакції) треті особи, які не заявляють самостійних вимог, користуються процесуальними правами і несуть процесуальні обов'язки сторін, крім права на зміну підстави і предмета позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог, а також на відмову від позову або визнання позову. Таким чином, вказана фізична особа мала можливість приймати участь у вирішенні спору, давати пояснення, клопотання з метою забезпечення врахування власних інтересів при розгляді справи.
Крім того, слід врахувати, що у позивача відсутні вимоги до фізичної особи, а суб'єктом порушення прав ПАТ "Обухівське" позивачем визначено саме ГУ Держгеокадастру, а не фізичну особу.
Не погоджуюсь з даним висновком виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.41 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК):
"У справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи."
Згідно з ч.1 ст.45 ГПК:
"Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу."
Таким чином, в даних процесуальних нормах визначається, хто є сторонами саме в судовому процесі у справах позовного провадження.
В свою чергу, відповідно до п.6 ч.1 ст.20 ГПК:
"Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:
6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці."
Тобто, в даному випадку йдеться про сторону саме в спорі.
Як вірно зазначено в п.п.33,34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 по справі № 911/4111/16:
"33. Таким чином, рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку позовну вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред'являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення такої позовної вимоги є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.
34. З огляду на те, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру, яким надано земельну ділянку у власність фізичній особі, скасування державної реєстрації відповідного права власності та запису в Поземельній книзі, такий спір є приватноправовим і за суб'єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов'язки цієї фізичної особи. При цьому доводи суду апеляційної інстанції, що власник спірної земельної ділянки (фізична особа) не був зазначений позивачем під час подання позову як відповідач, оскільки спірна земельна ділянка не була виділена в натурі на місцевості й знаходиться у володінні та користуванні ПАТ «Обухівське», не можуть бути підставою для розгляду спору господарськими судами, адже предмет спору безпосередньо стосується прав і обов'язків такої фізичної особи."
Тобто, ВП ВС вірно зазначено, що оспорювання відповідного рішення суб'єкта владних повноважень фактично є оспорюванням цивільного речового права особи (зокрема, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.
Наведене не дозволяє зробити висновок, що така особа, чиє цивільно-речове право (зокрема, права власності на землю) фактично оспорюється та може бути припинено або визнане таким, що взагалі не виникало (оскільки недійсне рішення, як і недійсний договір, не створюють правових наслідків), не є стороною саме спору.
Оскільки в даному випадку такою особою є саме фізична особа - громадянин, ВП ВС зроблено обґрунтований правовий висновок, що такий спір є приватноправовим і за суб'єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов'язки цієї фізичної особи.
Крім того, вважаю за необхідне відмітити наступне.
Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII:
"Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції."
Згідно зі ст.2 Господарського кодексу України (далі ГК):
"Учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності."
Відповідно до ч.1 ст.3 ГК:
"Під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність."
Згідно з ч.ч.1,2 ст.55 ГК:
"1. Суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.
2. Суб'єктами господарювання є:
1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;
2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці."
Відповідно до п.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 по справі № 909/971/17:
"Згідно з положеннями статей 1, 41 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом, які кореспондуються зі статтями 4, 20 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, а отже, розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 4 цього Кодексу, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер. Тобто критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб'єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин."
Оспорюване рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого саме у фізичної особи - громадянина виникло цивільне право власності на землю, не носить господарського характеру та на підставі нього не виникли саме господарські правовідносини, а отже спір про оскарження такого рішення не підвідомчий господарським судам.
Суддя І.Кушнір