РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.06.2018Справа № 910/18458/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яроменко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР-МЕТАЛ"

до Акціонерного товариства "ВТБ БАНК"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -

Приватне акціонерне товариство "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс"

про зобов'язання вчинити дії

Представники учасників справи:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи 1: Синюк С.Л. за дов.;

Від третьої особи 2: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР-МЕТАЛ" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК" (далі - відповідач) про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як вигодонабувач за Договором добровільного страхування майна MOV № 1301618 від 09.09.2013 року, зобов'язаний був звернутися до Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ", як страховика, із заявою про відшкодування страхової суми, передбаченої договором. Позивач зазначає, що внаслідок бездіяльності відповідача порушені права позивача щодо застрахованого майна.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.10.2017 порушено провадження у справі № 910/18458/17, на підставі статті 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ", розгляд справи призначено на 15.11.2017 року.

15.11.2017 року представник відповідача через відділ діловодства господарського суду міста Києва надав відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач зазначив, що на час розгляду справи не є вигодонабувачем за Договором добровільного страхування майна MOV № 1301618 від 09.09.2013 року. Чинне законодавство не містить обов'язку вигодонабувача звертатись до страховика із відповідною заявою, як передумову виплати страхового відшкодування. Крім того, позивач посилається на наявність підстав для застосування строків позовної давності.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.11.2017 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 04.12.2017 року.

27.11.2017 року представник третьої особи-1 через відділ діловодства господарського суду міста Києва надав письмові пояснення по справі. У наданих поясненнях зазначено про наявність права, а не обов'язку вигодонабувача на звернення до страхової компанії. Зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Третя особа-1 послалася на наявність підстав для застосування строків позовної давності.

04.12.2017 року представник позивача через відділ діловодства господарського суду міста Києва надав письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 04.12.2017 року на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 11.12.2017 року.

11.12.2017 року представник позивача через відділ діловодства господарського суду міста Києва подав клопотання про витребування доказів.

У судовому засіданні 11.12.2017 року представник відповідача надав додаткові пояснення по справі. Відповідач зазначив, що позовна вимога спрямована на примушування банку виконати дію, виконання якої в силу закону є правом банку, а не обов'язком, а тому нереалізація банком свого права на отримання страхового відшкодування не є порушенням чинного законодавства.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.12.2017 в порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк розгляду спору у справі № 910/18458/17 на 15 днів, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено перерву до 24.01.2018 року.

Проте, 15.12.2017 року набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

24.01.2018 року представник позивача через відділ діловодства господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку вирішення спору.

У зв'язку з цим, ухвалою господарського суду міста Києва від 24.01.2018 вирішено здійснювати розгляд справи № 910/18458/17 у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.02.2018 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.02.2018 підготовче засідання відкладено на 21.03.2018 року.

16.03.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

Представник позивача у судове засідання 21.03.2018 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні 21.03.2018 року представник відповідача заперечив проти задоволення клопотання позивача про витребування доказів.

Представник третьої особи у судовому засіданні 21.03.2018 року, також заперечив проти задоволення клопотання позивача про витребування доказів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.03.2018 на підставі статті 50 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс", продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 23.04.2018 року.

Представники сторін у підготовче засідання 23.04.2018 не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.04.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/18458/17 до судового розгляду по суті на 16.05.2018 року.

16.05.2018 року судове засідання не відбулось у зв'язку з відрядженням судді Літвінової М.Є. на навчання до Національної школи суддів України на період з 14 по 18 травня 2018 року включно, відповідно до наказу В.о. голови Господарського суду міста Києва Босого В.П. № 45-А від 04.05.2018.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.05.2018 по справі № 910/18458/17 призначено судове засідання на 06.06.2018 року.

05.06.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано клопотання про зміну найменування відповідача з Публічного акціонерного товаритсва "ВТБ БАНК" на Акціонерне товаритсво "ВТБ БАНК" та розгляд справи без участі представника відповідача.

Представники позивача, відповідача та третьої особи 2 у судове засідання 06.06.2018 не з'явились.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.06.2018 оголошено перерву в судовому засіданні до 20.06.2018 року.

Представники позивача та третіх осіб у судове засідання 20.06.2018 не з'явились.

Представник відповідача в судовому засіданні 20.06.2018 року проти позову заперечив.

Зважаючи на те, що неявка представників учасників справи не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

В судовому засіданні 20.06.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.09.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр-Метал" (страхувальник) та Приватним акціонерним товариством "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ" (страховик) укладено Договір MOV № 1301618 добровільного страхування майна, відповідно до умов якого сторони погодили, що предметом договору є майнові інтереси страхувальника та/або вигодонабувача, як заставодержателя відповідно до Договору застави/іпотечного договору, укладених для забезпечення зобов'язань страхувальника за кредитним договором, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням майном, зазначеним в договорі, а саме, зокрема, обладнанням відповідно до Додатку № 2 "Перелік майна".

Також, умовами Договору MOV № 1301618 добровільного страхування майна визначено Публічне акціонерне товариств "ВТБ БАНК" вигодонабувачем за договором.

Відповідно до додатку № 2 до договору страхування, в перелік застрахованого майна входить прес з електромотором COLOMAR B6200R, заставною вартістю 2 938 231, 00 грн.

Таким чином, перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр-Метал» виник обов'язок щодо сплати страхових внесків за Договором страхування МОV № 1301618.

Позивач зазначає, що 02.11.2013 року у вихідний день роботи Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-Метал» близько 12 години проникли невідомі особи, викрали застраховане згідно із Договором страхування обладнання - прес з електромотором СОLОМАR В6200К, завантажили його у причеп та вивезли у невідомому напрямку. За фактом викрадення пресу було відкрито кримінальне провадження по факту вчинення кримінального правопорушення за ч. 1. статті 185 Кримінального кодексу України. Таким чином, страхувальником було дотримано п.11 Договору страхування та було подано заяву від 04 листопада 2013 року про настання події, яка має ознаки страхової з повідомленням про звернення до міського управління УМВС в Житомирській області/

У жовтні 2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю звернулось «Укр-Метал» звернулося до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» про стягнення з останнього 2 908 848, 00 грн. на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК», як вигодонабувача за Договором МОУ №1301618.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначав, що страхувальником було дотримано п.1.1 Договору страхування та було подано заяву від 04.11.2013 року про настання події, яка має ознаки страхової з повідомленням про звернення до міського управління УМВС в Житомирській області та додано до заяви опис події. Таким чином, на думку позивача, у страховика виник обов'язок страхового відшкодування внаслідок страхового випадку, передбаченого умовами Договору страхування.

Господарський суд міста Київ у своєму рішенні від 05.11.2014 року у справі №910/21067/14 відмовив у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи своє рішення тим, що Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО- СТРАХУВАННЯ», відповідно до умов Договору MOV № 1301618 добровільного страхування майна, повинно здійснити виплату страхового відшкодування на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК», як вигодонабувача за Договором страхування,

Суд зазначив, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр-Метал» при зверненні до господарського суду з даним позовом не доведено належними доказами власного суб'єктивного права (інтересу), яке порушується або не визнається Приватним акціонерним товариством «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» щодо предмету спору. У зв'язку з тим, що відповідач, нехтуючи своїм обов'язком щодо звернення до страховика, а саме до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО- СТРАХУВАННЯ», щодо настання страхового випадку та стягнення страхової виплати, порушив права позивача щодо заставленого майна згідно з Договору між позивачем та відповідачем.

Окрім того, позивач стверджує, що ним вчинено всі необхідні дії щодо повідомлення про страховий випадок відповідача, що було встановлено Господарським судом міста Києва у провадженні по справі №910/21067/14, а вигодонабувач зобов'язаний був звернутися до страховика з вимогою про стягнення страхової суми у зв'язку з настанням страхового випадку.

Згідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Саме ця бездіяльність, на думку позивача, є порушенням прав позивача щодо заставленого майна.

За таких обставин позивач просить суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «ВТБ БАНК» звернутися до Приватної акціонерної компанії «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» щодо відшкодування страхової суми передбаченої Договором MOV № 1301618.

Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечив, з огляду на те, що 18.11.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» було укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами №21МБ, відповідно до якого ПАТ «ВТБ Банк» передав (відступив) ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» свої права вимоги до боржників, а ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» набуло права вимоги ПАТ «ВТБ Банк» за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплатило ПАТ «ВТБ Банк» за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені вказаним договором.

Відповідно до п. 3.1.3 Договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами №21МБ право вимоги переходить до ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» з моменту підписання сторонами відповідної Додаткової угоди до даного договору та Реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни Додаткової угоди до Договору на рахунок ПАТ «ВТБ Банк», після чого ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам, зазначеним у відповідному реєстрі прав вимоги, а також їх зобов'язань по договорам забезпечення.

Разом з правами вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» переходять всі інші пов'язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

27.11.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» було укладено Додаткову угоду №1 від 27.11.2015 року до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами №21МБ, якою визначено розмір заборгованостей боржників, права вимоги до яких відступаються за цією Додатковою угодою згідно реєстрів прав вимог від 27.11.2015 року, які містяться в Додатку 1 до даної Додаткової угоди.

В Додатку 1 до даної додаткової угоди в переліку вимог, що були відступлені Банком на користь ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» значаться, в тому числі, і вимоги ПАТ «ВТБ БАНК» до ТОВ «УКР-МЕТАП» по Кредитному договору №140.18-07/12-М544 від 10 серпня 2012 року та Договору про відкриття кредитної лінії № 140.10-07/12-М544 від 29 травня 2012 року. За таких обставин, на думку відповідача, на час подання позивачем позову та на час розгляду справи в суді ПАТ «ВТБ БАНК» не є кредитором у зобов'язаннях, що виникли на підставі Кредитному договору №140.18-07/12-М544 від 10 серпня 2012 року та Договору про відкриття кредитної лінії № 140.10-07/12-М544 від 29.05.2012 року. У банку відсутнє право вимоги до ТОВ «УКР-МЕТАЛ» по вказаним кредитним договорам, та відповідно, банк на даний час не є вигодонабувачем по Договору MOV № 1301618 добровільного страхування майна.

Окрім того, відповідач у своєму відзиві просить суд застосувати строк позовної давності.

Публічне акціонерне товариство "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ" у своїх письмових поясненнях проти позову також заперечує, посилаючись на те, що до страхової компанії не було подано ряд документів на виконання п. 11.2 Договору MOV 1301618. Відповідно до п.11.2 виплата страхового відшкодування проводиться на підставі документів, які підтверджують майновий інтерес, факт (причини, обставини та наслідки) настання страхового випадку, розмір завданих в результаті збитків. ПАТ «ВТБ Банк» із заявою на отримання страхового відшкодування до АТ «ПРОСТО- страхування» не звертався, своїм правом не скористався, жодних документів по справі не надавав, а виплата страхового відшкодування по даному випадку не проводилась. Також просить суд застосувати строк позовної давності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Метал" не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору MOV № 1301618 добровільного страхування майна між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Статтею 979 Цивільного кодексу України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 985 Цивільного кодексу України, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування.

Стаття 3 Закону України "Про страхування" виділяє два види третіх осіб у страховому зобов'язанні. По- перше, це застраховані особи, під якими слід розуміти фізичних осіб, у житті яких можуть трапитися події, які тягнутимуть за собою обов'язок страховика здійснити страхові виплати такому застрахованому або Закон розрізняє вигодонабувачів у договорах особистого страхування та майнового страхування. У майновому страхуванні та страхуванні відповідальності вигодонабувачами визнаються особи, призначені страхувальником для отримання страхового відшкодування, які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку. Для того, щоб вигодонабувач міг отримати захист свого права, що випливає із договору страхування, він має виразити на це свою волю, тобто подати страховику відповідну заяву, надати повідомлення страхувальнику тощо.

Страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування (стаття 3 Закону України "Про страхування").

Пунктом 11.18 Договору MOV № 1301618 добровільного страхування майна визначено, що страхове відшкодування, що має бути сплачене за договором, сплачується вигодонабувачу в рахунок погашення наявної на момент настання страхового випадку заборгованості страхувальника за кредитним договором між страхувальником та вигодонабувачем, зазначеним в договорі.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, умовами Договору MOV № 1301618 добровільного страхування майна визначено Публічне акціонерне товариств "ВТБ БАНК" вигодонабувачем за договором.

Таким чином, суд зазначає, що у разі виникнення страхового випадку, Приватне акціонерне товариство "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ", відповідно до умов Договору MOV №1301618 добровільного страхування майна, повинно здійснити виплату страхового відшкодування на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК", як вигодонабувача за Договором страхування.

Як вказує відповідач у своїх додаткових поясненнях та з чим погоджується суд, згідно листа Верховного Суду України від 19.07.2011 «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» із ст. 985 ЦК України, ст. 3 Закону «України «Про страхування» випливає, що договір страхування надає третій особі право вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, але не покладає на нього обов'язків останнього. При спричиненні шкоди потерпілий має право отримати відшкодування від її заподіювача, а також обирати, до кого цю вимогу пред'являти - до заподіювача чи до страховика. Оцінюючи питання чи може страхувальник через суд примусити страховика виплатити страхове відшкодування потерпілому-вигодонабувачу, ВСУ вказав, що такі позови страхувальників є реакцією на вимогу потерпілих про відшкодування шкоди. Страхувальник, отримавши таку претензію, звертається до суду з позовом про виконання договору страхування і виплату страхового відшкодування потерпілому з метою звільнити себе від такої виплати. Суди повинні відмовляти у таких позовах, мотивуючи своє рішення тим, що коли потерпілий, який виступає як третя особа, на користь якої укладено договір страхування, не скористався своїм правом на отримання страхової виплати, то страхувальник не вправі вимагати від страховика виконання договору на користь третьої особи. Стягувати чи не стягувати зі страховика страхову виплату - це право зазначеної третьої особи.

За таких обставин, звернення вигодонабувача (Банку) до страхової компанії щодо виплати страхового відшкодування за договором MOV № 1301618 було правом банку, а не його обов'язком.

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

За таких обставин, заявлена ТОВ «УКР-МЕТАЛ» у справі №910/18458/17 вимога спрямована на примушування банку виконати дії, виконання якої в силу закону є правом банку, а не обов'язком.

Суд зазначає, що не реалізація банком права на отримання страхового відшкодування не позбавляє позивача звернутись до безпосереднього заподіювача шкоди (викрадача застрахованого майна) з позовом про відшкодування заподіяної шкоди у розмірі вартості викраденого майна.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини та наведенні норми та беручи до уваги, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України наявності обставин, які б у своїй сукупності дали б змогу дійти протилежного висновку, то за таких підстав позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стовно заяви відповідача та третьої особи-1 про застосування строків позовної давності, слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Пунктом 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку, що права позивача не є порушеними, суд не вбачає підстав для застосування позовної давності.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР-МЕТАЛ" про зобов'язання Акціонерного товариства "ВТБ БАНК" звернутись до Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ" щодо відшкодування страхової суми, передбаченої Договором MOV № 1301618 від 09.09.2013 року відмовити.

2. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Відповідно до частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Згідно з підпунктом 17.5. пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 30.07.2018 року.

Суддя М.Є. Літвінова