ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2018м. ДніпроСправа № 904/2408/18

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Транс», м. Дніпро

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Колодязнянське» , м. Дніпро

Про: стягнення 212 252, 87 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ :

ТОВ «Профіт Транс» (позивач) звернувся до суду з позовом до ТОВ «Колодязнянське» (відповідач) про стягнення 212 252, 87 грн. ( в т.ч.: 182 827, 20 грн. - основна заборгованість; 25 216, 19 грн. - пеня; 2 136, 92 грн. - інфляційні втрати та 2 072, 56 грн. - 3% річних) заборгованості за договором про надання транспортно-експедиційних послуг №16-10/17КОЛ від 16.10.17р. (укладеним між сторонами). Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення відповідачем умов договору в частині здійснення своєчасної оплати за надані позивачем послуги .

ТОВ «Колодязнянське» ( відповідач) у відзиві на позов проти задоволення позовних вимог заперечував , зазначаючи, що товарно-транспортні накладні та акти здачі приймання робіт (надання послуг), які додані позивачем до позовної заяви, підписані невідомою особою , повноваження якої не визначено; позивачем не надано доказів , що особа яка підписала вищезазначені документи уповноважена підписувати будь-які документи від імені відповідача (а.с.113-114).

ТОВ «Профіт Транс» (позивач) у відповіді на відзив заперечував проти обставин , викладених відповідачем у відзиві на позов, вказуючи , що відповідач вводить суд в оману, з метою ухилення від виконання взятих на себе договірних зобов'язань з оплати за надані позивачем послуги; товарно-транспортні накладні та акти приймання - передачі виконаних робіт (послуг ) не відносяться до правочинів, а є документами , які підтверджують факт вчинення певних дій; вищезазначені документи ( первинно-бухгалтерські документи) були прийняті та схвалені відповідачем, оскільки перші п'ять наданих позивачем послуг ( акти здачі -приймання наданих послуг (робіт) та рахунків - фактури від 18.11.17р., 19.11.17р., 20.11.17р., 25.11.17р., 02.12.17р.) були прийняті та оплачені відповідачем, що підтверджуються відповідними платіжними дорученнями; та підтверджується відповідними податковими накладними. Враховуючи вищезазначене та посилаючись на приписи ст. 241 ЦК України, позивач вважає заперечення відповідача необґрунтованими.

ТОВ «Колодязнянське» (відповідач) своїм правом на подання заперечень на відповідь на відзив позивача не скористався.

Ухвалою від 07.06.18р. було відкрите провадження у справі №904/2408/18 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України , без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

Суд наголошує на тому, що ухвала суду була надіслана учасникам процесу завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу. За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та про необхідність подання витребуваних судом документів.

При цьому, стаття 43 ГПК України зобов'язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Нормами статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов'язків щодо доказів. Тож, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень. Частиною першою статті 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

16.10.17р. між ТОВ «Колодязнянське» (замовник) та ТОВ «Профіт Транс» (перевізник) був укладений договір про надання транспортно-експедиторських послуг №16-10/17КОЛ. (п.1.1. договору). Згідно з п.1.2. договору перевізник зобов'язується доставити доручені йому замовником (або вантажовідправником) самохідні транспортні засоби ( негабаритну сільськогосподарську техніку, вантаж) до пункту призначення в установлений цим договором строк і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажодержувачу) та ( в разі потреби ) надати пов'язані з цим експедиторські послуги ; а замовник зобов'язується сплатити за надані послуги у розмірі, порядку та строки, визначені цим договором.

Відповідно до п.2.1. договору перевезення вантажу здійснюється автомобільним транспортом. Надання автомобіля перевізником у пункт навантаження вантажу виконується перевізником на підставі та у відповідності до письмової заявки замовника погодженої перевізником; замовник підписує заявку , скріплює печаткою та надсилає перевізнику шляхом факсимільного зв'язку на номер телефон/факс , або електронною поштою на Е-mail: . (п.2.2. договору).

Згідно з п.3.1. договору : у випадку, якщо відстань перевезення складає більше 174 кілометрів, вартість перевезення негабаритного вантажу з пункту навантаження до пункту розвантаження складає 46, 00 (сорок шість) гривень за 1 (один) кілометр з ПДВ. У випадку , якщо відстань перевезення складає менше 174 кілометрів, тоді вартість перевезення складає 8000, 00 грн. з ПДВ. Загальна сума цього договору складається з сум наданих послуг, зазначених в актах наданих послуг, які підписані повноважними представниками сторін протягом всього строку дії цього договору. ( п.3.4. договору) . Розрахунки за договором здійснюються сторонами в безготівковому порядку. (п.3.5. договору). Сторони дійшли згоди , що замовник здійснює оплату за надані послуги впродовж 20 ( двадцяти) календарних днів з моменту підписання обома сторонами акта наданих послуг, на підставі виставленого перевізником рахунку (п.3.6. договору).

Відповідно до п. 4.2.1. договору замовник зобов'язався належним чином ( своєчасно та у повному обсязі) оплачувати вартість наданих перевізником послуг в порядку, передбаченому цим договором.

В п.5.3. договору сторони погодили, що в разі не оплати замовником вартості наданих послуг, згідно підписаного сторонами акту надання послуг, у встановлені цим договором строки та порядку, останній сплачує перевізнику пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення оплати (а.с.55-57).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі заявок відповідача (а.с.167,171, 172, 179, 180, 183, 186, 189, 196, 201, 206) позивачем у період листопад-грудень 2017 року були надані відповідачу послуги з перевезення вантажу на загальну суму 361 029, 60 грн. ( що підтверджується відповідними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) та товарно-транспортними накладними, а.с.161,163-164, 165-166, 168, 170 , 173, 175-176, 177-178, 181, 184 , 187, 190 , 192-193, 194-195, 197, 199-200, 202, 204-205, 207, 209-210, які скріплені печаткою та підписами відповідача ).

Однак в порушення прийнятних на себе зобов'язань відповідач надані позивачем послуги з перевезення не оплатив (сплачено лише 178 202, 40 грн. , що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, а.с.132-136); у зв'язку з чим ( згідно наданого позивачем розрахунку та акту звірки розрахунків ) за відповідачем рахується заборгованість за надані послуги за вищезазначеним договором у загальному розмірі 182 827, 20 грн. (361 029, 60 грн. - 178 202, 40 грн. = 182 827, 20 грн. (а.с.64). Окрім того - позивач відповідно до п. 5.3. договору та приписів ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу: 25 216, 19 грн. - пені; 2 136, 92 грн. - інфляційних втрат та 2 072, 56 грн. - 3% річних.(а.с.5-6).

Відповідно до приписів ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно з ч.1. ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У відповідності зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.(ст.525 ЦК України). Відповідно до ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позивних вимог позивача щодо стягнення з відповідача 182 827, 20 грн. основної заборгованості за договором. Одночасно , суд не погоджується зі здійсненими позивачем нарахуванням пені, оскільки таке нарахуванням було здійсненне позивачем з порушенням норм чинного законодавства , виходячи з наступного. Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Так, сторонами в п.5.3. договору було погоджено, що пеня сплачується в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення оплати. Згідно ж до вимог ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» №543/96-ВР від 22.11.1996р. : розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України , що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до п. 2.9 постанови Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.13р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»: за приписом статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня; якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Згідно п.1.12 Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.13р. №14 (поміж-іншим): з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Враховуючи вищезазначені приписи чинного законодавства та рекомендації ВГСУ , суд вважає за необхідне здійснити перерахунок розміру пені , що підлягає стягненню з відповідача, обмежившись подвійною обліковою ставкою НБУ . Внаслідок здійсненого судом перерахунку розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача за період з 05.01.18р. по 01.06.18р. становить 22 429, 06 грн. ( а саме: на суму заборгованості в розмірі 16 236, 00 грн. (за період з 05.01.18р. по 01.06.18р.) розмір пені склав 2 160, 50 грн.; на суму заборгованості в розмірі 16 236, 00 грн. (за період з 08.01.18р. по 01.06.18р.) розмір пені склав 2 121, 80 грн.; на суму заборгованості в розмірі 71 340, 00 грн. (за період з 19.01.18р. по 01.06.18р.) розмір пені склав 8 699, 57 грн.; та на суму заборгованості в розмірі 79 015, 20 грн. (за період з 22.01.18р. по 01.06.18р.) розмір пені склав 9 447, 19 грн.; загальний розмір пені склав - 22 429, 06 грн.).

Судом було перевірно правильність нарахувань інфляційних втрат порушень не виявлено. Проте, виявлені порушення нарахувань 3% річних в розмірі 2 072, 56 грн. - за період з 05.01.2018р. по 01.06.18р. Внаслідок здійсненого судом перерахунку, розмір 3% річних за цей період склав 2 027, 49 грн. ( а саме: на суму заборгованості в розмірі 16 236, 00 грн. (за період з 05.01.18р. по 01.06.18р.) розмір 3% річних склав 197, 50 грн.; на суму заборгованості в розмірі 16 236, 00 грн. (за період з 08.01.18р. по 01.06.18р.) розмір 3% річних склав 193, 50 грн.; на суму заборгованості в розмірі 71 340, 00 грн. (за період з 19.01.18р. по 01.06.18р.) розмір 3% річних склав 785, 72 грн.; та на суму заборгованості в розмірі 79 015, 20 грн. (за період з 22.01.18р. по 01.06.18р.) розмір 3% річних склав 850, 77 грн.; загальний розмір 3% річних склав - 2 027, 49 грн. .) Отже, саме ця сума 3% річних підлягає стягненню з відповідача на користь позивача; в задоволенні іншої частини 3% річних суд вважає за необхідне відмовити, як необґрунтованих.

Враховуючи вищевикладене , позовні вимоги підлягають задоволенню частково - в сумі 182 827, 20 грн. - основної заборгованості за договором; 22 429, 06 грн. - пені; 2 136, 92 грн. - інфляційних втрат та 2 027, 49 грн. - 3% річних; в задоволенні іншої частини позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити.

Одночасно заперечення відповідача суд оцінює критично, оскільки товарно-транспортні накладні та акти приймання - передачі виконаних робіт (послуг ) , про які зазначає відповідач у відзиві, не відносяться до правочинів, це є документами які підтверджують факт вчинення певних дій; вищезазначені документи ( первинно-бухгалтерські документи) були прийняті та схвалені відповідачем, оскільки перші п'ять наданих позивачем послуг ( акти здачі -приймання наданих послуг (робіт) та рахунків - фактури від 18.11.2017р., 19.11.2017р., 20.11.2017р., 25.11.2017р., 02.12.2017р.) були прийняті та оплачені відповідачем, що підтверджуються відповідними платіжними дорученнями (а.с.132-136) та відповідними податковими накладними , квитанціями з Автоматизованої системи «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України (а.с.137-160). Більше того, в матеріалах справи наявний лист директора відповідача від 28.02.18р., в якому він гарантував директору позивача, що заборгованість за 2017 рік буде погашена позивачу рівними частинами на протязі п'яти місяців (а.с.131)

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Колодязнянське» (49005, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 12, каб.4; ) на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Транс» ( 49005, м. Дніпро, вул. Гусенка, буд. 17, офіс 138; ) : 182 827, 20 грн. - основної заборгованості за договором; 22 429, 06 грн. - пені; 2 136, 92 грн. - інфляційних втрат та 2 027, 49 грн. - 3% річних; 3 141, 31 грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

3. В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити, судові витрати в цій частині покласти на позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 08.08.2018р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильєв О.Ю.