РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.06.2018Справа № 910/3916/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом приватного акціонерного товариства «Альба-Україна»

до відповідача приватного акціонерного товариства «Фітофарм»

про стягнення 328 103,99 грн.

Представники:

від позивача Гарбузова Т.А. (за дов.)

від відповідача Антонюк Т.Ю. (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом приватне акціонерне товариство «Альба-Україна» до приватного акціонерного товариства «Фітофарм» про стягнення 328 103,99 грн. за договором № У/15/01/2014 про надання маркетингових та інформаційних (консультаційних) послуг від 15.01.2014.

За твердженням позивача, він надав відповідачеві послуги на загальну суму 328 103,99 грн., що підтверджується підписаним сторонами актом виконаних робіт № 14000228 від 05.03.2014.

Суд своєю ухвалою від 15.03.2017 порушив провадження у справі № 910/3916/17.

Відповідач позовні вимоги відхилив у повному обсязі, зазначивши, що у нього відсутній акт виконаних робіт № 14000228 від 05.03.2014 на суму 328 103,99 грн..

Одночасно відповідач зазначив, що 04.05.2016 позивач звернувся до Господарського суду міста Києва (справа № 910/8132/16) з позовом про стягнення заборгованості за договором № У/15/01/2014 від 15.01.2014 на надання маркетингових та інформаційних (консультаційних) послуг, на суму 684 347,63 грн. за актами № 14000098 від 03.02.2014, № 14000126 від 10.02.2014, однак боргові зобов'язання за актом № 14000228 від 05.03.2014 на суму 328 103,99 грн. заявлені не були.

На думку відповідача, справжність акту № 14000228 від 05.03.2014 викликає сумнів. Так, цей акт роздрукований на двох окремих аркушах, які скріплені між собою скріпкою, а на першому аркуші, де вказані послуги та їх ціна, відсутні відтиски печаток сторін та підписи їх повноважних представників.

03.04.2017 відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності

Під час розгляду справи суд витребував у позивача копії додатків №1, №2 та №3 на які є посилання у акті виконаних робіт №14000228 від 05.03.2014 для долучення до матеріалів справи.

24.04.2017 позивач надав суду додатки 1 (6 сторінок), 2 (12 сторінок), 3 (288 сторінок) до акту виконаних робіт № 14000228 від 05.03.2014.

Оскільки є спірною справжність акту виконаних робіт № 140000228 від 05.03.2014 до договору № У/15/01/2014 про надання маркетингових та інформаційних (консультаційних) послуг від 15.01.2014, суд призначив у справі судову технічну експертизу документа, проведення якої доручив Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення експерта суд поставив такі питання:

- чи належать сторінки 1 (т. 1 а. с. 72) та 2 (т. 1 а. с. 73) акту виконаних робіт № 14000228 від 05.03.2014 одному і тому ж документу, та чи становлять вони єдиний документ? Якщо ні, визначити вірогідність заміни кожного з аркушів в документі.

- чи роздруковані сторінки 1 (т. 1 а. с. 72) та 2 (т. 1 а. с. 73) акту виконаних робіт № 14000228 від 05.03.2014 одночасно та на одному й тому ж засобі комп'ютерної або копіювально-розмножувальної техніки?

- чи одночасно виконані сторінки 1 (т. 1 а. с. 72) та 2 (т. 1 а. с. 73) акту виконаних робіт № 14000228 від 05.03.2014?

- чи відповідає час виготовлення сторінок 1 (т. 1 а. с. 72) та 2 (т. 1 а. с. 73) акту виконаних робіт № 14000228 від 05.03.2014 даті, яка вказана в ньому, або вони виготовлені пізніше?

Матеріали справи повернулись до суду з висновком експерта № 11851/17-33 від 07.11.2017 за результатами проведення судово-технічної експертизи документів.

31.01.2018 суд поновив провадження у справі та постановив розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Позивачем подані суду пояснення, які містять додаткові доводи на підтвердження факту надання послуг відповідачу за договором № У/15/01/2014:

- додаток № 1, додаток № 2 та додаток № 3 до акту виконаних робіт № 14000228 від 05.03.2014 підписані позивачем та відповідачем;

- податкова декларація з податку на додану вартість, яка була подана позивачем у квітні 2014 року, містила інформацію про зобов'язання позивача з податку на додану вартість в сумі 61 955,57 грн., з яких 54 684 грн. за послуги, надані за договором № У/15/01/2014 у лютому 2014 року. Податкова накладна зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідачем подані податкові декларації з податку на додану вартість за березень, лютий 2014 року, які не містять інформації про здійснення операції на спірну суму.

Приватне акціонерне товариство «Фітофарм» подало клопотання про витребування у Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві інформації, чи було відображено публічним акціонерним товариством «Фітофарм» (ІПН 20) в податковому кредиті і в якій сумі операції з приватним акціонерним товариством «Альба-Україна» (ІПН 47) з податку на додану вартість за березень та квітень 2014 року.

Обґрунтовуючи клопотання позивач послався на те, що факт відображення у податковому обліку даних про операції за актом виконаних робіт № 14000228 від 05.03.2014 свідчитиме про їх отримання відповідачем. Вказана інформація не може бути отримана позивачем самостійно, на підтвердження чого ним надано лист Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 30.03.2018.

Суд своєю ухвалою від 02.04.2018 витребував у Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві інформацію, чи було відображено публічним акціонерним товариством «Фітофарм» (ІПН 20) в податковому кредиті і в якій сумі операції з приватним акціонерним товариством «Альба-Україна» (ІПН 47) з податку на додану вартість за березень та квітень 2014 року.

Державна податкова інспекція у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві повідомила (лист 23.04.2018), що відповідно до поданої декларації з податку на додану вартість за березень 2014 року було включено податкового кредиту від постачальника приватного акціонерного товариства «Альба-Україна» у сумі 61924,96 грн. (обсяг постачання товару 371549,76 грн.), відповідно до поданої декларації з податку на додану вартість за квітень 2014 року було включено податкового кредиту від постачальника приватного акціонерного товариства «Альба-Україна» у сумі 23 635,39 грн. (обсяг постачання товару 141 812,34 грн.).

11.05.2018 на адресу суду надійшла інша відповідь Державної податкової інспекції у Дніпровському Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на ухвалу суду від 02.04.2018. У цій відповіді інспекція уточнила інформацію, надану у листі від 23.04.2018, і повідомила, що відповідно до поданої декларації з податку на додану вартість за березень 2014 року було включено податкового кредиту від постачальника приватного акціонерного товариства «Альба-Україна» у сумі 7 240,96 грн. (обсяг постачання товару 36 204,77 грн.), відповідно до поданої декларації з податку на додану вартість за квітень 2014 року було включено податкового кредиту від постачальника приватного акціонерного товариства «Альба-Україна» у сумі 23 635,39 грн. (обсяг постачання товару 141 812,34 грн.).

У зв'язку з цим при прийнятті рішення суд керується останніми даними податкової інспекції, які, за її ж інформацією, є точними.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

15.01.2014 приватне акціонерне товариство «Альба-Україна» (виконавець) та приватне акціонерне товариство «Фітофарм» (замовник) уклали договір про надання маркетингових та інформаційних (консультаційних) послуг № У/15/01/2014 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого, замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати йому, у відповідності до умов цього договору, спеціальну інформацію (кваліфіковану консультацію) та провести маркетингові дослідження (у подальшому - дослідження) за вказаними напрямками, а замовник зобов'язується прийняти вказані послуги та оплатити їх.

Виконавець зобов'язався:

- особисто виконувати свої обов'язки за Договором в інтересах замовника;

- щомісячно надавати результати досліджень;

- наводити в результатах досліджень конкретні приклади з практики, приклади розрахунків, схеми та ін..

Результати проведених досліджень підлягали щомісячному оформленню окремими додатками до Договору (п. 5.2 Договору).

Передача цих результатів повинна здійснюватись шляхом складання у 2-х примірниках акту здачі-приймання виконаних робіт (п. 7.4 Договору).

На підтвердження факту надання послуг за Договором у лютому 2014 року на суму 328 103,99 грн., стягнення якої є предметом позову, позивачем надано акт виконаних робіт № 140000228 від 05.03.2014.

Акт виконаних робіт № 140000228 від 05.03.2014 складається з двох аркушів, у яких наведені такі відомості:

- перший аркуш:

«Публічне акціонерне товариство «Фітофарм» та приватне акціонерне товариство «Альба Україна» склали цей акт про те, що згідно з договором № У/15/01/2014 від 15.01.2014 виконавець надав замовнику послуги з таких напрямків: дані про діючих та потенційних конкурентів замовника, які реалізують аналогічну продукцію замовника за лютий 2014 року (послуга) 25 219,00 грн., загальна характеристика обігу продукції конкурентів замовника продукції конкурентів замовника за лютий 2014 року (послуга) 98 000,00 грн., попит на продукцію, яку реалізує замовник в аптечних мережах України за лютий 2014 року (послуга) 54 684,00 грн.

Загальна вартість послуг: 328 103,99 грн., в т.ч. ПДВ - 54 684,00 грн..

В додатку № 1 наведені дані про діючих та потенційних конкурентів замовника, які реалізують аналогічну продукцію замовника.».

- другий аркуш:

«В додатку № 2 - загальна характеристика обігу продукції конкурентів змовника

В додатку № 3 наведені аналітичні дані щодо попиту на продукцію, яку реалізує замовник в аптечних мережах України.

Заявник не має претензій щодо термінів та якості виконаних послуг.».

Реквізити сторін та підписи їх представників містяться на другому аркуші.

Отже, інформація про підстави складання акту, період надання послуг, вартість послуг, їх вид наведена на першому аркуші акту, який не містить підписів.

У зв'язку з цим, з метою з'ясування належності двох аркушів акту виконаних робіт № 140000228 від 05.03.2014 одному документу, судом було призначено технічну експертизу.

За результатами проведення судово-технічної експертизи документів (висновок № 11851/17-33 від 07.11.2017) експерт надав такі висновки.

Для виготовлення досліджуваного акту виконаних робіт № 140000228 від 05.03.2014 до договору № У/15/01/2014 про надання маркетингових та інформаційних (консультаційних) послуг від 15.01.2014 (т. 1 а.с. 72, 73) були використані два різні аркуші з реквізитами, які раніше належали двом різним документам.

Сторінки досліджуваного акту виконаних робіт № 140000228 від 05.03.2014 до договору № У/15/01/2014 про надання маркетингових та інформаційних (консультаційних) послуг від 15.01.2014 (т. 1 а.с. 72, 73) були роздруковані за допомогою двох різних знакосинтезуючих пристроїв з лазерною технологією друку, тобто не одночасно.

Встановити час виконання друкованого тексту на аркушах акту виконаних робіт № 140000228 від 05.03.2014 до договору № У/15/01/2014 про надання маркетингових та інформаційних (консультаційних) послуг від 15.01.2014 не виявилось можливим, в зв'язку з відсутністю в даний час впровадженої у судово-експертну практику України методики встановлення конкретного часу виконання друкованих текстів документів за допомогою знакосинтезуючих пристроїв з лазерною технологією друку.

Оцінюючи цей висновок суд вважає його повним та обґрунтованим, процедура призначення та проведення експертизи відповідала законодавству України і підстави, які би викликали сумніви у правильності висновку, відсутні. З цих підстав суд приймає як доказ висновок № 11851/17-33 від 07.11.2017 за результатами проведення судово-технічної експертизи документів.

В розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Вимоги до первинного документу наведені у статті 9 даного Закону, яка визначає, що первинні документи є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У зв'язку з цим суд вважає за необхідне зазначити, що незважаючи на формальну наявність у акті виконаних робіт № 140000228 від 05.03.2014 реквізитів, передбачених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», за критерієм його достовірності (ст. 78 ГПК України) цей акт не встановлює дійсність надання позивачем відповідачу у лютому 2014 року послуг вартістю 328 103,99 грн., оскільки його аркуш, що містить відповідну інформацію, є складовою іншого документу.

Таким чином, застосовуючи критерії оцінки доказів, що наведені у ст. 86 ГПК України, суд відхиляє акт виконаних робіт № 140000228 від 05.03.2014 як доказ у цій справі.

Також суд за критерієм достовірності відхиляє як докази додаток № 1, додаток № 2 та додаток № 3 до акту виконаних робіт № 140000228 від 05.03.2014 з огляду на таке.

Ці додатки містять назву послуг, останні аркуші яких підписані представниками сторін з зазначенням реквізитів сторін. Єдиною ознакою, яка ідентифікує додатки як документи, що складені в рамках акту виконаних робіт № 140000228 від 05.03.2014, є титульні аркуші додатків, що не підписані жодним з учасників.

За таких обставин, оцінюючи ці додатки кожен окремо, а також оцінюючи їхній взаємозв'язок з актом виконаних робіт № 140000228 від 05.03.2014, інформація у якому є недостовірною, враховуючи, що послуги за Договором носили не разовий характер і їх надання мало місце в інші періоди, сам лише факт наявності на титульних аркушах додатків реквізитів акту виконаних робіт № 140000228 від 05.03.2014 не є тією обставино, що дозволяє дійти висновку про її дійсність.

Непрямим доказом недостовірності поданих позивачем доказів є факт відсутності у податковому обліку відповідача інформації про вчинення господарської операції з позивачем на суму 328 103,99 грн..

Зокрема, відповідно до абзаців першого - другого п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством; платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених зазначеними документами.

Виходячи з норм Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»:

операції обліковуються відповідно до їх сутності (абзац восьмий ст. 4 Закону), що безумовно передбачає наявність факту здійснення господарської операції, правильне визначення її змісту і обсягу та відповідного дебітора або кредитора, а отже виключає можливість відображення у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку нереальних операцій з псевдоконтрагентами; операція з постачання-придбання (отримання) товарів/послуг, будучи дією (подією) у взаємовідносинах між підприємством і його відповідним контрагентом, що викликає зміни в структурі активів та зобов'язань обох сторін, які брали участь у її здійсненні, є господарською операцією, а підставою для її відображення в облікових регістрах є первинний документ (наприклад, видаткова накладна, акт або інший документ, що містить відомості про дії з передачі-приймання товару/послуги, платіжне доручення) (абзаци п'ятий і одинадцятий ст. 1 та частина перша ст. 9 Закону);

первинний документ повинен містити обов'язкові реквізити, зокрема зміст та обсяг господарської операції, а також посади, особисті підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції й відповідають за її здійснення, правильність оформлення та достовірність (частини друга і восьма ст. 9 Закону). Тобто первинний документ при здійсненні постачання-придбання товарів/послуг (проведенні за них безготівкових розрахунків) повинен об'єктивно визначати основні дані щодо взаємопов'язаних двосторонніх (односторонніх - при списанні коштів з банківського рахунка) дій підприємства і його контрагента та осіб, відповідальних за їх вчинення (тобто мати достовірні дані);

господарська операція у тому звітному періоді, в якому вона була фактично здійснена, підлягає відображенню (на підставі первинного документа) в облікових регістрах, відповідальність достовірність даних яких несе особа, яка їх склала і підписала (частина п'ята ст. 9 Закону).

Відповідно до п. 46.1 ст.46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок, звіт - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання.

Державна податкова інспекція у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 02.04.2018 по справі № 910/3916/17 зазначила, що, відповідно до поданої декларації з податку на додану вартість за березень 2014 року було включено податкового кредиту від постачальника ПАТ «Альба України», 22946976, у сумі 7 240,96 грн.(обсяг постачання товару 36 204,77 грн.); відповідно до поданої декларації з податку на додану вартість за квітень 2014 року було включено податкового кредиту від постачальника ПАТ «Альба України», 22946976, у сумі 23 635,39 грн. (обсяг постачання товару 141 812,34 грн.)

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено надання відповідачу послуг у лютому 2014 року на суму 328 103,99 грн., що, відповідно, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи необґрунтованість заявлених позовних вимог, суд не оцінює доводи щодо позовної давності та не вирішує питання застосування наслідків її спливу, передбачених ст. 267 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Альба-Україна» до приватного акціонерного товариства «Фітофарм» про стягнення 328 103,99 грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Альба-Україна» (вул. Шевченка, 100, м. Бориспіль, Київська область, 08300, код 22946976) на користь приватного акціонерного товариства «Фітофарм» (пр-т Павла Тичини, 1В, офіс А504, м. Київ, 02152, код 05430596) 5 952,00 грн. витрат за проведення експертизи.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 25.07.2018.

Суддя С. А. Ковтун