УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

31.07.2018Справа №910/9815/18

Суддею Господарського суду міста Києва Васильченко Т.В. розглянуто матеріали

заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛАНТ ПОЛ ЕЛЕКТРА» (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 32/33)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРОЙБЕРГ ЛТД» (01042, м. Київ, вул. Академіка Філатова, 10А офіс 3/18),

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 74 681,08 грн., за договором поставки №114/12-17 від 11.07.2017, -

ВСТАНОВИВ:

24.07.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛАНТ ПОЛ ЕЛЕКТРА» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРОЙБЕРГ ЛТД» коштів за договором поставки №114/12-17 від 11.07.2017 в сумі 74 681,08 грн., з якої 64 440,72 грн. - основна заборгованість, 299,02 грн. - 3% річних, 3 497,27 грн. - пеня та 6 444,07 грн. - штраф.

Заяву обґрунтовано не виконанням з боку боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРОЙБЕРГ ЛТД» умов договору поставки №114/12-17 від 11.07.2017 в частині своєчасної та повної оплати вартості поставленого товару, у зв'язку з чим виникла заявлена до стягнення заборгованість, на яку нарахована пеня, штраф та у відповідності до ст. 625 ЦК України 3% річних.

Розглянувши подану заявником заяву та додані до неї документи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЛАНТ ПОЛ ЕЛЕКТРА» заявлено вимоги, зокрема, про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРОЙБЕРГ ЛТД» 64440,72 грн. заборгованості за поставлений, але не оплачений товар по Договору поставки №114/12-17 від 11.07.2017.

У якості доказів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, надано ксерокопії договору поставки №114/12-17 від 11.07.2017, рахунків-фактур та видаткові накладні №09328 від 07.05.2018 на суму 996,91 грн., №08276 від 20.04.2018 на суму 16 320,00 грн., №09058 від 03.05.2018 на суму 912,96 грн., №09059 від 03.05.2018 на суму 7 257,50 грн., №11284 від 01.06.2018 на суму 13 690,66 грн., №09702 від 11.05.2018 на суму 17 737,76 грн., №10177 від 17.05.2018 на суму 1 824,30 грн., №10337 від 21.05.2018 на суму 2 097,06 грн., №10565 від 23.05.2018 на суму 1 381,81 грн., №10799 від 25.05.2018 на суму 997,03 грн. та №11287 від 01.06.2018 на суму 1 224,73 грн., всього на суму 64440,72 грн.

Відповідно до ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази, до яких належать і документи, подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Пунктом 5.27 Уніфікованої системи організаціно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, чинний від 01.09.2003) встановлено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Однак, заявником до заяви додано ксерокопії документів, які не містять належних відміток про засвідчення копій, передбачених п. 5.27 ДСТУ 4163-2003, а саме: дати засвідчення копії.

Разом з цим, з матеріалів заяви не вбачається наявності обставин неоплати грошових коштів на суму 64 440,72 грн. за вказаними видатковими накладнии станом по день подачі даної заяви (що може бути підтверджено, крім іншого, довідкою обслуговуючого банку про ненадходження грошових коштів від боржника).

За змістом п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу та з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно із ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Крім того, відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Нормами ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Таким чином, пеня та штраф за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а являється видом штрафних санкцій, яку сторона зобов'язання сплачує у разі невиконання/неналежного виконання грошового зобов'язання.

Відтак, оскільки пеня та штраф не є заборгованістю за договором, а являється штрафними санкціями, заявлені вимоги про стягнення пені та штрафу не відповідають вимогам ст. 148 ГПК України.

Крім того, заявник просить суд стягнути з боржника 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Так, за приписами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, 3% річних, передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України, становлять особливий компенсаційний вид відповідальності, встановлений законом.

Таким чином, передбачене законом право кредитора вимагати сплати процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору, а відтак не є заборгованістю за договором.

З огляду на викладене, оскільки заявником заявлено вимоги про стягнення 3% річних, пені та штрафу, які не відповідають вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України, але можуть бути розглянуті окремо в позовному провадженні, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛАНТ ПОЛ ЕЛЕКТРА» в цій частині у відповідності до п.3 ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 3-6 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу в частині вимог про стягнення з боржника 3% річних, пені та штрафу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ГАЛАНТ ПОЛ ЕЛЕКТРА» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРОЙБЕРГ ЛТД» заборгованості за поставлений, але не оплачений товар по Договору поставки №114/12-17 від 11.07.2017 у розмірі 64 440,72 грн., на підставі п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

2. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ГАЛАНТ ПОЛ ЕЛЕКТРА» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРОЙБЕРГ ЛТД» 299,02 грн. - 3% річних, 3 497,27 грн. - пені та 6 444,07 грн. - штрафу, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її прийняття та відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Суддя Т.В. Васильченко