ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2018 р. Справа № 909/1173/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Дубник О.П.

Якімець Г.Г.

при секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу першого заступника прокурора Івано-Франківської області за № 05-491вих18 від 05.04.2018 року

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 15.03.2018 року (повне рішення складено 19.03.2018 року, суддя Булка В.І.)

у справі № 909/1173/17

за позовом: першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури, м.Івано-Франківськ в інтересах держави в особі Івано-Франківської міської ради, м.Івано-Франківськ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Мостового Андрія Михайловича, м.Долина Івано-Франківської області

про стягнення збитків у розмірі 92 934,30 грн.

за участю представників:

від прокурор: Макогон Ю.І. - посвідчення № 020325 від 06.09.2013 року

від позивача: Перепічка Н.І. - довіреність № 3/01-20/14в від 02.01.2018 року (присутній у Господарському суді Івано-Франківської області);

від відповідача: Кузь А.П. - довіреність б/н від 15.01.2018 року (присутній у Господарському суді Івано-Франківської області).

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Івано-Франківської міської ради звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до фізичної особи-підприємця Мостового Андрія Михайловича про стягнення збитків у розмірі 92 934,30грн.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 15.03.2018 року у справі № 909/1173/17 в позові першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду перший заступник прокурора Івано-Франківської області подав апеляційну скаргу за № 05-491вих18 від 05.04.2018 року, в якій просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 15.03.2018 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що користування відповідачем земельною ділянкою без правовстановлюючих документів призвело до значних втрат бюджету м. Івано-Франківська. у вигляді недоодержання доходу від орендної плати.

Івано-Франківська міська рада подала до суду відзив на апеляційну скаргу № 515/11.1-05/14 в від 01.06.2018 року, в якому підтримує апеляційну скаргу та просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 15.03.2018 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.06.2011 року між ТзОВ «СОТА» та фізичною особою-підприємцем Мостовим Андрієм Михайловичем було укладено договір купівлі-продажу приміщення гаражів та столярного цеху за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Дудаєва Джохара (вул. Фучика), буд. 29. Предмет договору знаходиться на земельній ділянці площею 0,0812 га, кадастровий номер :20:006:0130. Зазначений договір нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Глущенко І.В. Договір купівлі - продажу внесено до Державного реєстру правочинів, про що свідчить витяг з Державного реєстру правочинів №10049047. 23.06.2011 року.

27.12.2016 року Департаментом комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради на адресу відповідача направлено повідомлення № 1644/34.3-02/35в від 26.12.2016 року, в якому зазначено, що відповідно до ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування», Положення про Департамент комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради від 22.12.2015 року №42-2, Положення про здійснення самоврядного контролю за користуванням та охороною земель у м. Івано-Франківську, затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради від 28.08.2014 року №1508-47, з 10.01.2017 року по 20.01.2017 року буде проведено обстеження земельної ділянки за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Д. Дудаєва, 29 на предмет дотримання вимог земельного законодавства. В даному повідомленні було прохання до відповідача, зокрема: підготувати та надати інспектору виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради правовстановлюючі документи, інформацію про плату за користування, документацію із землеустрою. Докази отримання повідомлення відповідачем в матеріалах справи відсутні.

В подальшому, інспектором з самоврядного контролю за використанням та охороною земель управління самоврядного контролю Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради Чернова Р.М. було проведено обстеження земельної ділянки за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Д. Дудаєва, 29 (кадастровий номер № :20:006:0130).

За результатами перевірки було складено Акт обстеження земельної ділянки № 80 від 13.01.2017 року, в якому зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером № :20:006:0130 використовується без правовстановлюючих документів.

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №398 від 19.06.2017 року було затверджено, зокрема, Акт про визначення збитків власнику землі від 04.05.2017 року, в якому зазначено, що сума неодержаного територіальною громадою м. Івано-Франківська доходу визначається збитками, які нанесені міській раді за час фактичного використання земельної ділянки гр. Мостовим А.М. на вул. Джохара Дудаєва, 29 площею 0,0812 га становить 92 934,30 грн.

22.06.2017 року виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради на адресу Мостового А.М направлено повідомлення №789/01-15/18-в з пропозицією у 10-денний термін відшкодувати власнику земельної ділянки збитки, понесені останнім за використання земельної ділянки на вул. Д. Дудаєва, 29 м. Івано-Франківськ, без правовстановлюючих документів.

Проте, відповідачем не виконано рішення виконавчого комітету та не оплачено заподіяні збитки в сумі 92 934,30 грн. до міського бюджету.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Предметом спору є вимога позивача до відповідача про стягнення 92 934,30 грн., яку позивач обґрунтовує як несплачену відповідачем орендну плату за використання земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності, без укладення договору оренди, внаслідок чого позивачем не отримано дохід у зазначеному розмірі у виді неодержаної орендної плати за землю, який за визначенням статті 22 ЦК України є збитками у виді упущеної вигоди.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на загальні положення наведених вище норм, для застосування такої міри відповідальності як стягнення майнової шкоди (збитків), потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. При цьому, для стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди) також необхідним є встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Відповідно до частини першої статті 3 ЗК України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Приписами статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За статтею 80 ЗК України суб'єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади - на землі державної власності.

За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України селищні міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренду земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, а пунктом "д" статті 156 Земельного кодексу України передбачено відшкодування власникам землі та іншим землекористувачам збитків, заподіяних внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом статті 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 206 ЗК України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за приписами частини 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно з пунктом 288.1. статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Судом встановлено, що на земельній ділянці на вул. Д. Дудаєва, 29 в м. Івано-Франківську заг. пл. 0,0812 га, кадастровий номер :20:006:0130 знаходяться приміщення гаражів та столярного цеху, які належать відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 23.06.2011 року.

Відповідач, не оформив відповідно до чинного законодавства право користування земельною ділянкою, на якій розташовані належні йому об'єкти нерухомості.

За таких обставин, слід вважати, що відповідач користується земельною ділянкою заг. пл. 0,0812 га, кадастровий номер :20:006:0130 на вул. Д. Дудаєва, 29 в м. Івано-Франківськ без правовстановлюючих документів, які надають право користування землею.

Використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушене.

Відповідно до пункту 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Згідно з пунктом 1 Порядку власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Розміри збитків, у тому числі неодержані доходи, згідно з пунктом 2 Порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що розмір збитків при використанні земель без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування) земельної ділянки, дорівнює сумі, яка могла б надійти до місцевого бюджету в разі, якщо б зазначений договір був укладений між орендодавцем та орендарем та нараховується на підставі даних нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Суд звертає увагу, що саме на відповідача покладено обов'язок оформити право на землю, зокрема, вчинити дії з виготовлення та погодження технічної документації із землеустрою. Невиконання ж цього обов'язку свідчить про наявність складу правопорушення в діях відповідача, що, як наслідок, зумовлює його відповідальність у вигляді відшкодування шкоди збитків, завданих внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів. На зазначене суд першої інстанції не звернув уваги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що розрахунок збитків, заподіяних міській раді, внаслідок використання Мостовим А. земельної ділянки без правовстановлюючих документів був здійснений Департаментом комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради за період 2014 року на підставі рішення Івано-Франківської міської ради від 25.06.2011 № 248-10/1 "Про внесення змін до рішення сесії міської ради від 10.07.2008 р. «Про затвердження матеріалів нормативної грошової оцінки земель м. Івано-Франківська»; за період 2015 року на підставі рішення Івано-Франківської міської ради № 1733-54 від 19.05.2015 р. «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Івано-Франківська»; за період 2017 року на підставі рішення Івано-Франківської міської ради № 215-6 від 08.07.2016 р. «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Івано-Франківська».

Однак, постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.12.2009 у справі № 2а-1965/2009 (залишеного без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.12.2010 р.) рішення Івано-Франківської міської ради б/н від 10.07.2008 «Про затвердження матеріалів нормативної грошової оцінки земель міста Івано-Франківська» скасовано.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду № 876/7281/15 від 26.10.2015 (залишеної без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.03.2016 у справі № К/800/48385/15) скасовано рішення Івано-Франківської міської ради № 248-10/1 від 25.06.2011р. в частині п. 1та п. 6.

Наведене вище свідчить про неправомірність застосування Департаментом комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради при здійсненні розрахунку збитків матеріалів технічної документації про нормативну грошову оцінку земель міста Івано-Франківська, що затвердженні Рішенням № 248-10/1 від 25.06.2011 р.

Враховуючи вищенаведене позовні вимоги щодо стягнення збитків за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів за 2014, 2015 роки не підлягають до задоволення.

Твердження Івано-Франківської міської ради про те, що нормативна грошова оцінка земель м. Івано-Франківська, затверджена рішенням Івано-Франківської міської ради від 25.06.2011р. № 248-10/1 була чинною до 25.10.2015р. (до моменту набрання законної сили постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2015р. у справі №876/7281/15), відтак, правомірно застосовувалась при розрахунку збитків за період з 04.05.2014 року по 25.10.2015 року, а за період з 25.10.2015р. по 01.01.2016р. нарахування збитків Івано-Франківською міською радою не здійснювалось, судом оцінюються критично. Адже, рішення Івано-Франківської міської ради № 248-10/1 від 25.06.2011, внаслідок визнання його незаконним та скасування в частині п. 1 та п. 6. втратило в частині п. 1 та п. 6 юридичну силу з моменту його прийняття.

Судом апеляційної інстанції здійснено перерахунок нарахування збитків (за період з 01.01.2016 року по 04.05.2017 року) за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів на суму 48 906,42 грн., суд приходить до висновку про правомірність їх нарахування та позов цій частині підлягає задоволенню, в решті позову слід відмовити.

Відповідачем було подано до суду клопотання про застосування строку позовної давності у даній справі. З матеріалів справи вбачається, що позивач подав до суду позовну заяву у даній справі 13.12.2017 року, а позовні вимоги за період 2014, 2015 роки не підлягають до задоволення.

Правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб'єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Враховуючи зазначене, колегія суддів не розглядає питання щодо пропуску строку позовної давності у цій справі, оскільки з огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за період 2014, 2015 роки.

Враховуючи вищенаведене рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 15.03.2018 року у справі № 909/1173/17 слід скасувати в частині відмови в позові щодо стягнення з фізичної особи підприємця Мостового Андрія Михайловича на користь Івано-Франківської міської ради 48 906,42 грн. збитків. Прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задоволити. В решті рішення залишити без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність покладення судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 15.03.2018 року у справі № 909/1173/17 скасувати в частині відмови в позові щодо стягнення з фізичної особи підприємця Мостового Андрія Михайловича на користь Івано-Франківської міської ради 48 906,42 грн. збитків. Прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задоволити. В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з фізичної особи підприємця Мостового Андрія Михайловича (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Івано-Франківської міської ради (76004, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Грушевського, 21, ) 48 906,42 грн. збитків.

3. Стягнути з фізичної особи підприємця Мостового Андрія Михайловича (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь прокуратури Івано-Франківської області (76018, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11, ) 842,00 грн. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та 1262,88 грн. судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 27.07.2018 року

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

Судді Дубник О.П.

Якімець Г.Г.