ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2018 року м. Херсон Справа № 923/182/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М. при секретарі судового засідання Кудак М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Заступника прокурора Херсонської області (73000, м. Херсон, вул. Михайлівська, 33) в інтересах держави в особі

позивача: Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (03680, м.Київ, вул.Народного Ополчення, 3)

до відповідача-1: Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.Університетська, 136-а),

відповідача-2: ОСОБА_1 (07300, АДРЕСА_1)

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега 11» (74900, Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. Першотравнева, 77-а)

про визнання недійсним договору оренди.

за участю: прокурорів: Хамідова Е.Ф., посвідчення № 040721 від 22.01.2016; Кобзар А.І., посвідчення № 032329 від 20.02.2015;

та представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача-1: Очерідник Т.С., представник, довіреність № 32-21-0.62-64/2-18 від 03.01.2018;

від відповідача-2: ОСОБА_4, адвокат, договір про надання правової допомоги від 02.04.2018;

від 3-ї особи: Ковальчук І.М., адвокат, договір про надання правової допомоги від 02.04.2018;

Заступником прокурора Херсонської області подано до Господарського суду Херсонської області позовну заяву в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області, ТОВ «Омега 11», треті особи ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ТОВ «ЮТС-Агропродукт», відділ державної реєстрації Милівської сільської ради Бериславського району, про визнання недійсними договору оренди та витребування земельної ділянки, визнання недійсними (незаконними) протоколу земельних торгів, наказів про надання ділянок та скасування рішень про реєстрацію речового права.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 20.03.2018 у справі № 923/149/18 відкрито провадження у справі.

Цією ж ухвалою суд здійснив роз'єднання позовних вимог у окремі 13 проваджень з мотивів, вказаних у ній.

У справі № 923/182/18 розглядаються вимоги заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега 11" про визнання недійсним договору оренди розташованої на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області земельної ділянки площею 80,599 га, кадастровий номер НОМЕР_1, укладений 20.07.2016 Головним управлінням Держгеокадастру в Херсонської області із ОСОБА_1, зареєстрований 22.07.2016 за № 15523816.

У зв'язку із роз'єднанням позовних вимог виникла необхідність внести уточнення до позовної заяви заступника прокурора Херсонської області від 23.02.2018 № 05/2-2126-18, а саме по справі № 923/182/18 в частині формулювання позовної вимоги та її обґрунтування.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 20.03.2018 призначено підготовче засідання по справі на 17.04.2018.

Розгляд справи розпочатий 17.04.2018 з перервою до 24.04.2018 відповідно до ст. 216 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 24.04.2018 відкладено розгляд справи на 08.05.2018 та постановлено замінити первісного відповідача-2 ТОВ «Омега 11», належним відповідачем-2 ОСОБА_1 Вячеславовичем та залучити до розгляду справи ТОВ «Омега 11» у якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, оскільки рішення у справі може вплинути на їх права та обов'язки.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 08.05.2018 постановлено закрити підготовче провадження по справі та призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні на 09 липня 2018 року о 11:00.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 22.06.2018, у зв'язку із відрядженням судді Немченко Л.М. підготовче засідання перепризначено на 05.07.2018.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 05.07.2018 відкладено розгляд справи по суті на 18.07.2018.

В судовому засіданні було закрито підготовче провадження, оскільки судом з'ясовано предмет спору, вирішено питання щодо суб'єктного складу спору, сторони надали свої відзиви, заперечення на відзиви та докази, які доводять позиції сторін у повному обсязі.

Судом 18.07.2018 прийнято ухвалу про розгляд справи по суті спору у відповідності до ст.194 Господарського процесуального кодексу України.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, справи мають бути розглянути впродовж розумного строку.

В поняття "розумний строк" розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Право на справедливий судовий розгляд включає в себе право на доступ до суду та право на доступ до правосуддя в широкому розумінні.

Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 9 Конституції України. Пріоритетність застосування норм таких міжнародних договорів у господарському процесі встановлена ч.2 ст. 3 ГПК України.

Відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод" від 17.07.1997 дана Конвенція та Протоколи до неї № 2, 4, 7, 11 є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини.

Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.

Критерій розумності строку розгляду справи також наведений в інформаційному листі Вищого господарського суду України від 18.11.2003 р. №01-8/1427 (зі змінами та доповненнями, внесеними в останнє інформаційним листом ВГСУ від 24.07.2008р. №01-8/451). У цьому листі зазначено: "Критеріями оцінки розгляду справи упродовж розумного строку є складність справи, поведінка учасників процесу і поведінка державних органів (суду), важливість справи для заявника".

Визначаючи ці критерії, ВГСУ посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Красношапка проти України" № 23786/02 від 30.11.2006 р. (§ 51).

Таким чином, норми ГПК України щодо строків розгляду справи не узгоджуються з нормами Конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка є частиною національного законодавства і має пріоритет над національним законодавством, та із практикою Європейського суду з прав людини, яку суди мають використовувати як джерело права при вирішенні спорів.

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, можна дійти висновку, що критерії оцінки розумності строку розгляду справи має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумності строку розгляду справи можна застосовувати, коли стороною у спорі є орган державної влади.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, одним із основних завдань господарського судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (Європейської конвенції з прав людини), ст.ст. 216, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд з метою розгляду справи 923/182/18 у розумні строки, з урахуванням приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Європейської конвенції з прав людини) дійшов висновку про розгляд справи у розумні строки .

Позивач - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, заперечував проти позовних вимог з посиланням, що спірний правочин став результатом дотримання земельного законодаства, тому відповідає вимогам, встановленим законодавством та жодних економічних та суспільних інтересів держави не було порушено.

Відповідач-1- Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області позовні вимоги також не визнав та в судовому засіданні доводив, що спірний договір був правомірно укладений з дотриманням чинного законодавства за результатами земельного аукціону, який був проведений з дотримання прозорості організації та його безпосереднього проведення, відповідав вимогам встановленим законодавством, доступності для громадян, відстоювання економічних інтересів держави.

Відповідач-2 позовні вимоги також не визнав та пояснював, що ОСОБА_1 мав наміри створити фермерське господарство та здійснювати підприємницьку діяльність, тому він прийняв участь у земельному аукціоні, творив фермерське господарство, однак у нього раптово виникли проблеми зі здоров'єм, у зв'язку з цим він був змушений припинити реєстрацію створеного фермерського господарства "Ахтуба".

Згідно із ст.222 ГПК України здійснювалась фіксація судового процесу технічними засобами.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, що прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

Заступник прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області, ТОВ «Омега-11» про визнання недійсним договору оренди розташованої на території Качкарівської сільської ради Бериславського району земельної ділянки площею 80,5991 га, кадастровий номер НОМЕР_1, укладеного 20.07.2016 ГУ Держгеокадастру із ОСОБА_1 Вячеславовичем, зареєстрований 22.07.2016 за номером 15523816.

Протоколом земельних торгів від 20.07.2016 № 16/07/16, проведених ГУ Держгеокадастру в області, щодо продажу права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 80,5991 га, кадастровий номер НОМЕР_1, для ведення фермерського господарства на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, ОСОБА_1 визнано переможцем.

На підставі протоколу земельних торгів від 20.07.2016 № 16/07/16 ГУ Держгеокадастру в Херсонській області із ОСОБА_1 Вячеславовичем укладено договір оренди, державну реєстрацію якого вчинено 22.07.2016 за № 15523816, у зв'язку із чим та в силу приписів ст. 17 Закону земельна ділянка вважається переданою орендареві.

Договір оренди укладено строком на 7 (сім) років із встановленням річної орендної плати у розмірі 240 288 (двісті сорок тисяч двісті вісімдесят вісім) грн. 66 коп.

Нормативна грошова оцінка переданої в оренду земельної ділянки станом на 01.01.2016 складала 1 992429 (один мільйон дев'ятсот дев'яносто дві тисячі чотириста двадцять дев'ять) грн. 73 коп.

27.07.2016 ОСОБА_1 засновано та зареєстровано фермерське господарство «Ахтуба», до складу якого увійшли громадяни ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_9.

Наказами ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 14.09.2016 вказаним особам надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок у розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю) із земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, яка перебувала у користуванні ОСОБА_1 згідно договору оренди від 22.07.2016.

Після розроблення проекту землеустрою, його погодження та присвоєння ділянкам кадастрових номерів наказами ГУ Держгеокадастру від 26.10.2016 № 21-6024/18-16-СГ, № 21-6032/18-16-СГ, № 21-6028/18-16-СГ, № 21-6033/18-16-СГ, № 21-6026/18-16-СГ, № 21 -6030/18-16-СГ, № 21- 6031/18-16-СГ, № 21-6029/18-16-СГ вказаний проект затверджено та передано у власність для ведення фермерського господарства наступні ділянки:

- площею 14,8360 га, кадастровий номер НОМЕР_2, передано ОСОБА_1;

- площею 11,9867 га, кадастровий номер НОМЕР_3, передано ОСОБА_5;

- площею 8,8313 га, кадастровий номер НОМЕР_4, передано ОСОБА_7,

- площею 8,3089 га, кадастровий номер НОМЕР_5, передано ОСОБА_12;

- площею 8,3040 га, кадастровий номер НОМЕР_6, передано ОСОБА_13;

- площею 9,1030 га, кадастровий номер НОМЕР_7, передано ОСОБА_10;

- площею 9,3780 га, кадастровий номер НОМЕР_8, передано ОСОБА_11;

- площею 9,8512 га, кадастровий номер НОМЕР_9, передано ОСОБА_9.

Державним реєстратором Милівської сільської ради Бериславського району 04.11.2016 зареєстровано право власності вказаних осіб на земельні ділянки, що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У подальшому, 16.11.2016, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_9 з ТОВ «Омега 11» укладено договори міни належних їм земельних ділянок та відповідно зареєстровано припинення їх права власності.

Внаслідок міни земельних ділянок зазначеними особами отримано у спільну часткову власність (по 1/8 частини) ділянку площею 0,0143 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шляхівської сільської ради Бериславського району.

16.11.2016 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу вчинено державну реєстрацію права власності ТОВ «Омега 11» на ділянки площею 14,8360 га (НОМЕР_2), площею 11,9867 га (НОМЕР_3), площею 8,8313 га (НОМЕР_4), площею 8,3089 га, (НОМЕР_5), площею 8,3040 га (НОМЕР_6), площею 9,1030 га (НОМЕР_7), площею 9,3780 га (НОМЕР_8), площею 9,8512 га (НОМЕР_9).

За даними Публічної кадастрової карти України після набуття ТОВ «Омега 11» права власності на вказані ділянки їх об'єднано, внаслідок чого утворено єдину земельну ділянку площею 80,5991 га, якій присвоєно кадастровий номер НОМЕР_10 та 14.12.2016 здійснено її державну реєстрацію.

Право власності ТОВ «Омега 11» на ділянку зареєстровано 19.12.2016 за № 18137428.

Після набуття ТОВ «Омега 11» права власності на ділянку її передано у користування ТОВ «ЮТС-Агропродукт» та 01.11.2017 укладено договір оренди, який зареєстровано 09.11.2017 за № 23290491.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право оренди ділянки площею 80,5991 га, кадастровий номер НОМЕР_10, зареєстровано за ТОВ «ЮТС-Агропродукт» (рішення про державну реєстрацію права оренди від 09.11.2017 № 38053480, номер запису про інше речове право 23290491).

Після відчуження членами ФГ «Ахтуба» належних їм земельних ділянок 06.02.2017 припинено фермерське господарство як юридичну особу, що підтверджується даними офіційного веб-сайту Міністерства юстиції України.

Зазначені факти, на думку прокурора, свідчать, що отримання ОСОБА_1 у користування земельної ділянки відбулося без наміру ведення фермерського господарства, а виключно з метою подальшого відчуження ділянки на користь іншої особи, що підтверджується наступними фактами.

В ході розгляду справи прокурор доводив, що отримання ОСОБА_1 у користування земельної ділянки відбулося без наміру ведення фермерського господарства, а виключно з метою подальшого відчуження ділянки на користь іншої особи, що підтверджується наступними фактами.

Прокурор звернув увагу суду, що правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України визначено Законом України «Про фермерське господарство» .

Вказаний Закон спрямований на створення умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України.

Згідно із ст. 1 Закону фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Прокурор доводив, що отримання ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення фермерського господарства не мало на меті здійснення ним підприємницької діяльності, пов'язаної з виробленням товарної сільськогосподарської продукції, здійснення її переробки та реалізації з метою отримання прибутку на земельній ділянці, наданій йому в оренду.

Прокурор провів перевірку та встановив, що за даними ГУ Держпродспоживслужби у Херсонській області за ОСОБА_1, ФГ «Ахтуба» та членами вказаного господарства сільськогосподарська техніка на території області не зареєстрована.

Прокурор доводив, що фермерське господарство «Ахтуба» з часу свого створення проіснувало не більше, ніж півроку (з 27.07.2016 по 06.02.2017), що навіть не дозволяє здійснити повний цикл сільськогосподарського обробітку земельної ділянки та збору з нею урожаю.

Також він звернув увагу, що ОСОБА_1 та члени ФГ «Ахтуба» зареєстровані та проживають на території інших (Київської та Чернігівської) областей.

Прокурор звернув увагу суду, що за даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розміщеного на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 в 2016 році займали посади державних ревізорів-інспекторів Чернігівської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області та ГУ ДФС у Київській області.

На думку прокурора, вказані обставини обґрунтовано ставить під сумнів можливість їх особистої участі у діяльності господарства та обробітку в 2016 році орендованої земельної ділянки на території Херсонської області.

Прокурор доводить, що з часу отримання ОСОБА_1 у липні 2016 в оренду земельної ділянки до прийняття у вересні 2016 року рішення про її розпаювання між членами фермерського господарства минув короткий проміжок часу (менше 2-х місяців).

Після отримання безоплатно у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_1 та членами ФГ «Ахтуба» упродовж дванадцяти днів земельні ділянки відчужено на користь ТОВ «Омега 11».

На думку прокурора, зазначені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_1 наміру здійснювати такий вид підприємницької діяльності як ведення фермерського господарства та дозволяють дійти висновку про те, що участь ОСОБА_1 у земельних торгах щодо набуття права оренди земельної ділянки не була спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними (ведення фермерського господарства). Намір ОСОБА_1 був спрямований на штучне створення фермерського господарства з метою отримання у користування земельної ділянки, подальшої її безоплатної приватизації членами створеного господарства та відчуження на користь інших осіб, про що свідчать усі дії та правочини, пов'язані із спірною земельною ділянкою.

У зв'язку з цим, прокурор звернувся до суду з позовною заявою та просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 20.07.2016 укладеного між ГУ Держгеокадастру у Херсонській області та ОСОБА_1, визнаного переможцем земельних торгів продажу права оренди розташованої на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області земельної ділянки площею 80,599 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

Свої вимоги він обґрунтовує частинами 1 та 2 ст. 11, ст. 202, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

В сукупності встановлених в ході розгляду справи фактів, аналізу норм чинного законодавства, пояснень усіх учасників судової справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки вони не обґрунтовані належними нормами чинного законодавства та встановлені факти не свідчать про порушення чинного законодавства, яке регулює правовідносини в області користування землями та діяльності фермерських господарств. Зазначені висновки підтверджені наступним.

Частинами 1 та 2 ст. 11, ст. 202, ч. 1 ст. 215 ЦК України унормовано, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

З огляду на положення статті 202 ЦК України договір оренди земельної ділянки від 20.07.2016 за своєю правовою природою є договором найму (оренди).

Відповідно до ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 13 Закону України " Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння та користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до вимог земельного законодавства.

Так, згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з пунктом 2.1 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, ЦК України.

В ході розгляду справи не знайшли своє підтвердження доводи прокурора що при укладені спірного договору оренди земельної ділянки від 20.07.2016 збоку гр. ОСОБА_1 мали місце порушення ч. 5 ст. 203 ЦК України.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (абз. 4 п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 р. № 11).

Таким чином, заявляючи вимогу про визнання недійсним договору, заявник має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків.

В ході розгляду справи суд дійшов до висновку, що прокурором не надано жодних належних і допустимих доказів наявності підстав для визнання недійсним договору оренди від 20.07.2016 в контексті ст. ст.203,215 ЦК України.

Так, правовідносини передачі в оренду землі фермерському господарству регулюються нормами Земельного законодавства, Законом України " Про фермерське господарство", Законом України " Про оренду землі".

Згідно ст. 134 Земельного кодексу України (далі - ЗКУ) земельні ділянки державної і комунальної власності підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах), в тому числі для ведення фермерського господарства.

Державна підтримка фермерських господарств здійснюється через Український державний фонд підтримки фермерських господарств, який є державною бюджетною установою та виконує функції з реалізації державної політики щодо фінансової підтримки становлення і розвитку фермерських господарств. Відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для надання фінансової підтримки фермерським господарствам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 № 1102, фермерським господарствам надається фінансова підтримка.

.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та права користування земельними ділянками із земель державної і комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Судом встановлено, що 20.07.2016 з переможцем земельних торгів ОСОБА_15 та Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області укладено договір оренди землі терміном на 7 років.

Договір оренди земельної ділянки між організатором і переможцем торів укладається безпосередньо в день проведення торгів

Отже, суд прийшов до висновку, що укладення спірного договору було проведено у відповідності з вимогами, встановленими законодавством.

Необхідною умовою для звернення до суду з позовом про визнання правочину недійсним є порушення вказаним правочином чинного законодавства та прав та/або охоронюваних законом інтересів позивача. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права позивача.

В ході розгляду справи, позивач - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру позовні вимоги не визнавала та пояснювала, що спірний договір з переможцем торгів у вигляді аукціону був укладений у відповідності до чинного законодавства.

Таким чином, будь-які права та законні інтереси позивача не були порушені у зв'язку з чим, не потребують захисту та поновленню у судовому порядку.

В ході розгляду суд дійшов до висновку, що прокурор стосовно визнання недійсним договору оренди від 20.07.2016 не зазначає конкретних підстав та посилань на порушення чинного законодавства, які б прямо вказували на недійсність оспорюваного договору та не наведено прокурором конкретних норм права, які були порушені при укладені спірного правочину.

Посилання прокурора на порушення норм частині 5 ст. 203 ЦК України, яка передбачає, що правочин має бути спрямований на настання правових наслідків, що обумовлені ним, не знайшли свого підтвердження, оскільки, як витікає із наданих документів, метою укладення договору оренди землі була передача земельної ділянки в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності площею 80,5991 га, для ведення фермерського господарства, розташовану за межами населенню пунктів на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області з кадастровим номером земельної ділянки НОМЕР_1.

Прокурор доводив, що суспільним інтересом в даному спорі є повернення земельної ділянки у держану власність, оскільки державою в особі уповноваженого органу спірна земельна ділянка передбачалась для передачі в оренду та з метою задоволення суспільних потреб у вигляді отримання доходу (орендної плати) за користування ділянкою щонайменше 7 років.

Відповідно до частини 1 статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини під терміном "власність" розуміє також грошові кошти, що підлягають поверненню. Невиконання обов'язку щодо повернення коштів за умовами кредитного договору відповідач-1 порушує право позивача, безпідставно не передаючи грошові кошти у власність позивача.

Разом з тим у справі " Тюмень проти України" за рішенням Європейського суду з захисту прав людини у п. 55, суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи Вимога досягнення такого балансу відображена в цілому в побудові статті 1 Першого протоколу, включно із другим реченням, яке необхідно розуміти в світлі загального принципу, викладеного в першому реченні. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності. У п. 56. рішення суд зазначив, що вирішуючи, чи було дотримано цієї вимоги, суд визнає, що держава користується широкою свободою розсуду як щодо вибору способу вжиття заходів, так і щодо встановлення того, чи виправдані наслідки вжиття таких заходів з огляду на загальний інтерес для досягнення мети закону, про який йдеться. Проте, Суд не може не скористатися своїм повноваженням щодо здійснення перевірки та повинен визначити, чи було дотримано необхідного балансу в спосіб, сумісний з правом заявника на "мирне володіння [його] майном" в розумінні першого речення статті 1 Першого протоколу.

У зв'язку з наведеними висновками ЕСЗПЛ суд досліджує дотримання справедливого балансу між реалізацією приватного права на оренду земельної ділянки та суспільним інтересом на отримання доходу від використання земельної ділянки.

Судом встановлено, що в ході реалізації спірного правочину гр. ОСОБА_1 набув право оренди на земельну ділянку, уклав договір оренди, створив фермерське господарство та сплатив річну орендну плату. Як витікає із наведеного інтереси суспільства також дотримані, оскільки до бюджету надходили кошти від орендної плати.

Таким чином, спірний правочин не порушив справедливий баланс між реалізацією приватного права та інтересів держави.

Що стосується доводів прокурора щодо отримання ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення фермерського господарства не мало на меті здійснення ним підприємницької діяльності, то суд їх до уваги не приймає, оскільки будь-яких доказів цих фактів прокурором не було надано, тому зазначені доводи є припущеннями прокурора.

Отже, враховуючи вищевикладене та обставини справи, суд дійшов висновку, що в даному випадку не встановлено обставин, з якими законодавство пов'язує визнання спірного договору недійсним.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судові витрати у відповідності до ст. 129 ГПК України покласти на прокурора.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України

у х в а л и в :

1. Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 31.07.2018

Суддя Л.М. Немченко