РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року Справа № 924/934/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Огороднік К.М. , суддя Дужич С.П.

при секретарі судового засідання Ільчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Атаманчука Дмитра Васильовича на рішення господарського суду Хмельницької області від 28.11.2017р. (повний текст складено 30.11.2018р.) у справі №924/934/17 (суддя Гладюк Ю.В.)

за позовом Першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в особі Хмельницької міської ради

до Фізичної особи - підприємця Атаманчука Дмитра Васильовича

про стягнення 134 936,00 грн. збитків

за участю представників:

прокуратури - Кондратюк А.В. (посвідчення №026596 від 30.05.2014р.);

позивача - Кучевська Г.В. (довіреність №02-14-1823 від 15.12.2017р.);

відповідача - Кармаліта Т.В. (договір від 23.04.2018р.)

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 28.11.2017р. у справі №924/934/17 задоволено позов Першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в особі Хмельницької міської ради до Фізичної особи-підприємця Атаманчука Дмитра Васильовича про стягнення 134936,00 грн. збитків.

Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Атаманчука Дмитра Васильовича на користь Хмельницької міської ради 134936,00 грн. збитків. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Атаманчука Дмитра Васильовича на користь прокуратури Хмельницької області 2024,04 грн. витрат по оплаті судового збору.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що неоформлення документів на право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться належне відповідачу нерухоме майно, є доведеним фактом та виникло з вини відповідача внаслідок його бездіяльності, що свідчить про протиправну поведінку останнього та причинний зв'язок між його протиправною поведінкою та майновою шкодою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Фізична особа - підприємець Атаманчук Дмитро Васильович звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (арк.справи 70-73).

У скарзі зазначає, що вапнозберігача на земельній ділянці давно немає, оскільки він зруйнований, на підтвердження чого отримано відповідний акт обстеження від 23.01.2018р., а також витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якому зазначено, що такого об'єкта немає. Додає копії зазначених документів до апеляційної скарги.

Також повідомляє, що всі суміжні земельні ділянки і спірна земельна ділянка, зокрема, обгороджені одним парканом. Хто і коли його звів відповідачу не відомо, але він уже існував, коли відповідач купував столярний цех і вапнозберігач, тобто у 2001 році.

Крім цього зазначає, що договір між ним та Хмельницькою міською радою укладений так і не був, оскільки на території де був придбаний вапнозберігач знаходились і знаходяться пожежні резервуари, які у власність відповідачу ніхто не передав. Тобто, земельною ділянкою, належним чином для ведення підприємницької діяльності, відповідач користуватися не зміг би, а тим більше ніхто б не дозволив звести там якусь конструкцію. Комісія, яка начебто виїжджала на місце, не зазначила про ці резервуари, відповідач в якості доказу їх існування додає до скарги копію квитанції про купівлю вапняної ями, де зазначено про пожежний резервуар.

Реєстрації договору оренди не відбулось, а позивач не ставив питання про визнання договору оренди укладеним, або встановлення факту виникнення орендних відносин з відповідачем.

Скаржник також стверджує, що на вказаній земельній ділянці знаходяться пожежні резервуари з водою, тобто будь-яке використання землі господарюючим об'єктом в заявленому розмірі було не можливим, саме на умовах договору оренди під зайняття господарською діяльністю у тому виді, в якому була взята в оренду сусідня земельна ділянка, тобто для обслуговування столярного цеху. З огляду на вищезазначене у відповідача не було жодного умислу незаконно користуватись земельною ділянкою. Крім того, зазначає, що не отримував жодного доходу від наявного права власності на вапнозберігач, оскільки він був знищений, а користування земельною ділянкою в зв'язку із розташуванням на ній пожежних резервуарів було не можливим.

Також, апелянт вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення збитків за період з 01.05.2014р. по 09.10.2014р., які за підрахунком становлять (згідно розрахунку збитків, який знаходиться в матеріалах справи) в період з 01.05.2014р. по 01.10.2014р. 13351,00 грн. + 9 днів 801,00 грн., разом 14152,00 грн.

Відповідно до ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України, в разі залишення судового рішення без змін, додатково просить врахувати, що сплив позовної давності у наведених вище межах, що по підрахунку збитків становить заявлену суму на 14152,00 грн. менше.

Обґрунтовуючи вимоги скарги посилається на норми ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України, ст.17 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.256, 261, 267 Цивільного кодексу України.

Просить суд скасувати повністю рішення господарського суду Хмельницької області від 28.11.2017р. і залишити позов без розгляду.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.05.2018р. поновлено строк на подання апеляційної скарги Фізичній особі - підприємцю Атаманчуку Дмитру Васильовичу на рішення господарського суду Хмельницької області від 28.11.17р. у справі №924/934/17, відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд скарги призначено на 20 червня 2018р. об 14:30 год. (виправлення описки від 21.05.2018р.) в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4. Зупинено дію рішення господарського суду Хмельницької області від 28.11.2017р. у справі №924/934/17.

24.05.2018р. на адресу суду від Першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу (вх.№15845/18, арк.справи 124-127).

Прокурор вважає, що під час розгляду справи судом вірно встановлено, що придбавши за договором купівлі-продажу від 12.09.2007р. та оформивши за собою на підставі рішення суду від 07.12.2007р. право власності на нерухоме майно - приміщення вапнозберігача площею 34,8м.кв. по вул.Заводській 61/3 «З», ФОП Атаманчук Д.В. на підставі рішення сесії Хмельницької міської ради №41 від 23.09.2009р. отримав в оренду земельну ділянку площею 1025 м.кв. для його обслуговування терміном на 5 років, однак договір оренди не уклав, чим порушив вимоги ст.ст.124, 125, 126 Земельного Кодексу України, ст.16 Закону України «Про оренду землі», у зв'язку із чим землекористувачу у відповідності до вимог ст.ст.156, 157 Земельного кодексу України нараховані збитки.

Належним та допустимим доказом перебування на праві власності у відповідача у періоді, за який йому нараховані збитки, нерухомого майна (приміщення вапнозберігача площею 34,8 кв.м.), взятим судом до розгляду, явився витяг із реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 08.09.2017р. реєстраційний №21830866.

Також вважає, що судом вірно встановлено, що 10.05.2017р. відбулось засідання комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, яке оформлено протоколом засідання №1, на якому було вирішено, зокрема, затвердити збитки в сумі 134936,29грн. завдані територіальній громаді м.Хмельницького землекористувачем ФОП Атаманчуком Д.В. внаслідок використання ним земельної ділянки площею 0,1025га по вул.Заводській, 61/3 „З" без правовстановлюючих документів.

При цьому, згідно акту визначення розміру збитків від 12.05.2017р. комісія з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам встановила, що земельна ділянка використовується ФОП Атаманчуком Д.В. без правовстановлюючих документів, термін використання - з 01.05.2014р. по 01.05.2017р., розмір збитків, завданих територіальній громаді міста, становить 134936,29 грн. Вказаний акт затверджено рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради №488 від 13.07.2017р.

Дане рішення органу місцевого самоврядування у встановленому порядку не оскаржене та не визнане незаконним, не визнано незаконними і дії посадових осіб щодо визначення розміру збитків. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Прокурор вважає, що судом вірно взято до уваги, що відповідач починаючи за період з 01.05.2014р. по 01.05.2017р. та до часу розгляду справи в суді не оформив право користування земельною ділянкою, на якій розміщено нерухомість, а також не сплачував за вказаний період орендну плату, що підтверджено листом державного органу фіскальної служби від 21.02.2017р. №3177/9/22-25-12-03.

Також зазначає, що відповідач не вчиняв дій, спрямованих на укладення договору оренди та отримання земельної ділянки в користування на праві оренди. Доказів на спростування вказаного та доказів наявності суттєвих обставин, які б перешкоджали відповідачеві укласти договір оренди у розумний строк в матеріалах справи не міститься.

Прокурор вважає, що за таких обставин суд вірно дійшов висновку, що не оформлення документів на право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться належне відповідачу нерухоме майно, є доведеним фактом та виникло з вини відповідача внаслідок його бездіяльності, що свідчить про протиправну поведінку останнього та причинний зв'язок між його протиправною поведінкою та майновою шкодою.

Судом також вірно обраховано період, за який підлягали стягненню завдані відповідачем збитки в розмірі 134936,00 грн., а саме: з 01.05.2014р. по 01.05.2017р., оскільки позовні вимоги прокурора відповідали нормам чинного законодавства, а строк позовної давності на звернення до суду з вказаним позовом відповідно до ст.261 Цивільного кодексу України, не пропущений.

Так, згідно п.5 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою КМУ №284 від 19.04.1993, збитки відшкодовуються особами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів, не пізніше 1 місяця після затвердження актів. Акт визначення збитків, заподіяних ФОП Атаманчуком Д.В затверджено рішенням виконавчого комітету 13.07.2017р.

Хмельницькій міській раді, як власнику землі та майбутньому стягувачу, на момент нарахування таких збитків не було та не могло бути відомо про сплату боржником даної заборгованості впродовж вказаного терміну.

Враховуючи, що відповідач добровільно нараховані збитки у місячний термін не відшкодував, лише з серпня 2017 року Хмельницькій міській раді (в особі управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури та містобудування) стало відомо про порушення її прав, а тому вказані матеріали передано в прокуратуру для розгляду та вжиття заходів, передбачених ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Крім цього, користування земельною ділянкою без належно оформлених документів (договору оренди) з боку ФОП Атаманчука Д.В. розпочалося ще з 2007 року і тривало до дня звернення до суду з відповідним позовом.

Враховуючи, що вчинене відповідачем правопорушення було триваючим, ані прокурором, ані Хмельницькою міською радою, в інтересах якої звертався прокурор, строк для звернення до суду для захисту порушених прав територіальної громади міста не порушено. Зазначену правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 18.11.2015р. у справі №3-1033гс15.

На підставі викладеного, прокурор просить суд рішення господарського суду Хмельницької області від 28.11.2017р. по справі №924/934/17 залишити без змін, а скаргу ФОП Атаманчука Д.В. - без задоволення.

04.06.2018р. на адресу суду від Хмельницької міської ради надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу (вх.№16977/17, арк.справи 133-136).

Позивач вважає, що додані відповідачем до апеляційної скарги докази не спростовують факт використання земельної ділянки площею кв.м по вул.Заводській, 61/3 «З» у період з 01.05.2014 р. по 01.05.2017р. та інформацію, зазначену в акті обстеження земельної ділянки від 12.05.2017р., докази не існували на момент прийняття рішення господарського суду Хмельницької області від 28.11.2017р., оскільки акт складений лише 05.02.2018р.

Позивач зазначає, що право користування спірною земельною ділянкою відповідачем не оформлено. Відсутність договору оренди землі позбавляє Хмельницьку міську раду, як орендодавця, права отримувати від цієї земельної ділянки дохід в розмірі орендної плати.

Посилаючись на положення ст.22 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.224, ст.225 Господарського кодексу України, ст.157 Земельного кодексу України, п.3.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», п.п.1-3 Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284), вважає, що суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що не оформлення документів на право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться належне відповідачу нерухоме майно, є доведеним фактом та виникло з вини відповідача внаслідок його бездіяльності, що свідчить про протиправну поведінку останнього та причинний зв'язок між його протиправною поведінкою та майновою шкодою.

Щодо строків позовної давності зазначає, що згідно п.5 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993р., збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше ніж протягом одного місяця після затвердження актів комісій.

Розмір збитків визначено комісійно згідно акту від 12.05.2017р. про визначення розміру збитків, заподіяних міській раді, внаслідок використання ФОП Атаманчуком Д.В. загальною площею 1025 кв.м по вул.Заводській, 61/3 «З» у м.Хмельницькому та затверджено рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради №139 від 13.07.2017р.

Тому право на звернення до суду виникло у Хмельницької міської ради лише з 18.08.2017р., і в даному випадку позивачем не пропущено строк для звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

На підставі викладеного, позивач просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ФОП Атаманчука Д.В. та залишити в силі рішення господарського суду Хмельницької області від 28.11.2017р. у справі №924/937/17

У зв'язку із тимчасовою втратою працездатності судді - члена колегії Дужича С.П. з 11.06.2018р. по 21.06.2018р., судове засідання призначене на 20.06.2018р. об 14:30 год. у справі не відбулося.

Учасники справи були повідомлені про неможливість проведення даного судового засідання шляхом розміщення вказаної інформації на сторінці Рівненського апеляційного господарського суду у розділі "До уваги учасників судового процесу" офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет.

Після усунення зазначених обставин, ухвалою від 25.06.2018р. розгляд скарги Фізичної особи - підприємця Атаманчука Дмитра Васильовича на рішення господарського суду Хмельницької області від 28.11.2017р. у справі №924/934/17 призначено на "05" липня 2018р. об 14:30 год. у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 в залі судових засідань №4.

Ухвалою від 05.07.2018р. розгляд апеляційної скарги відкладено на "19" липня 2018р. об 12:00год. у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

Ухвалою від "19" липня 2018р. розгляд апеляційної скарги відкладено на "01" серпня 2018р. об 11:15год. у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м. Рівне, вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 01.08.2018р. представник відповідача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, просив суд скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 28.11.2017р. у справі №924/934/17 та залишити позов без розгляду; прокурор та представник позивача заперечили проти вимог та доводів апеляційної скарги, просили суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення без змін.

Щодо доданих скаржником до апеляційної скарги доказів, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.3 ст.269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів звертає увагу, що ухвала господарського суду Хмельницької області від 12.10.2017р. про порушення провадження у справі та призначення до розгляду у судовому засіданні 28 листопада 2017р. об 11:00год. була направлена на адресу відповідача, однак, повернулася на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». У судовому засіданні 28.11.2017р. відповідач участі не приймав. Розгляд справи не відкладався. У даному судовому засіданні прийнято рішення по справі.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені обставини підтверджують неможливість подання доказів до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від відповідача, а тому, додані апелянтом до скарги документи приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

Згідно наданого прокурором витягу із реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 08.09.2017р., реєстраційний №21830866, ФОП Атаманчук Д.В. є власником нерухомого майна (приміщення вапнозберігача площею 34,8 кв.м.), яке набуто ним згідно договору купівлі-продажу від 12.09.2007р. та рішення господарського суду Хмельницької області від 07.12.2007р. №12/8772.

Однак, згідно наданого відповідачем витягу із реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 07.02.2018р., об'єкт нерухомого майна (приміщення вапнозберігача площею 34,8 кв.м.) закрито. Підстава: знищення об'єкта нерухомого майна, акт обстеження, серія та номер: б/н, виданий 23.01.2018р., Хмельницьке БТІ.

Рішенням Хмельницької міської ради №41 від 23.09.2009р. було вирішено фізичній особі-підприємцю Атаманчуку Дмитру Васильовичу (АДРЕСА_1) затвердити проект відведення земельної ділянки площею 1025 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Хмельницький, вул.Заводська, 61/3„З" для передачі останньої у короткострокову оренду строком на 5 років для обслуговування нерухомого майна (приміщення вапнозберігача).

10.05.2017р. працівниками Хмельницької міської ради проведено обстеження земельної ділянки по вул.Заводській, 63/3„З" в м.Хмельницькому, в результаті якого встановлено, що вказана земельна ділянка знаходиться на закритій території, яка огороджена по периметру парканом, договір оренди не укладався.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що працівниками Хмельницької міської ради в даному акті не було встановлено факту наявності на зазначеній земельній ділянці приміщення вапнозберігача площею 34,8 кв.м.

10.05.2017р. відбулось засідання комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, яке оформлено протоколом засідання №1, на якому було вирішено, зокрема, затвердити збитки в сумі 134936,29грн. завдані територіальній громаді м.Хмельницького землекористувачем ФОП Атаманчуком Д.В. внаслідок використання ним земельної ділянки площею 0,1025 га по вул.Заводській, 61/3 „З" без правовстановлюючих документів.

Згідно акту про визначення розміру збитків від 12.05.2017р. комісія з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам встановила, що земельна ділянка площею 1025 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Хмельницький, вул.Заводська, 61/3 „З", використовується ФОП Атаманчуком Д.В. без правовстановлюючих документів. Термін використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів складає з 01.05.2014р. по 01.05.2017р. Розмір збитків, завданих територіальній громаді міста відповідно до фактичного використання земельної ділянки становить 134936,29 грн.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради №488 від 13.07.2017р. було затверджено, в тому числі акт про визначення розміру збитків власникам землі та землекористувачам від 12.05.2017р. щодо ФОП Атаманчука Д.В., рекомендовано землекористувачам протягом одного місяця з дня прийняття цього рішення сплатити нараховані збитки.

Копію вищевказаного акту комісії було надіслано на адресу відповідача із повідомленням №1098/02-01-14 від 19.07.2017р., в якому запропоновано у 10-денний термін з дня надходження повідомлення добровільно сплатити збитки в досудовому порядку на вказані у повідомленні реквізити.

Посилаючись на несплату відповідачем нарахованих збитків, управління земельних ресурсів Хмельницької міської ради звернулось до місцевої прокуратури із листом від 23.08.2017р. за вих.№2483/02-01-11, в якому просило звернутись до суду із позовом для стягнення нарахованих збитків за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.

Оскільки збитки у добровільному порядку не були сплачені, перший заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача збитків, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів, у розмірі 134936,00 грн.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзивів, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Статтею 377 Цивільного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Аналогічні положення зазначені і у статті 120 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Згідно до ч.1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Статтею 126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач - ФОП Атаманчук Дмитро Васильович був власником нерухомого майна (приміщення вапнозберігача площею 34,8 кв.м.), яке набуто ним згідно договору купівлі-продажу від 12.09.2007р. та рішення господарського суду Хмельницької області від 07.12.2007р. по справі №12/8772.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про оренду землі», об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення вищенаведених норм чинного законодавства, відповідач належним чином не оформив право користування земельною ділянкою, на якій знаходилось належне останньому нерухоме майно - договору не уклав, державної реєстрації права оренди не провів.

Прокурор просив стягнути завдані збитки в розмірі 134936,00 грн., розраховані за період з 01.05.2014р. по 01.05.2017р. із врахуванням площі земельної ділянки (0,1025 га), нормативної грошової оцінки землі, яка в 2014р. становила 1042,03 грн., в 2015р. - 1301,79 грн., в 2016р. - 1864,63 грн., в 2017р. - 1581,20 грн., що підтверджено листом відділу у Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадстру у Хмельницькій області від 27.04.2017р. №18-28-99.10-2499/0/15-17.

Як встановлено ч.1 ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст.224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відшкодування заподіяних збитків.

Статтею 225 Господарського кодексу України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Як встановлено ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідна наявність повного складу правопорушення:

протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи;

шкідливого результату такої поведінки - шкоди (збитків);

причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками;

вини особи, яка заподіяла збитки.

У разі відсутності, хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Згідно п.3.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 ЗК України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.93 № 284.

Відповідно до п.3.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №6, зазначено, вирішуючи спори за позовами органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, збитків у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки), господарські суди повинні брати до уваги положення статті 22 ЦК України та частини другої статті 224 ГК України. Для застосування такого заходу відповідальності слід встановлювати наявність у діях відповідача усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками і вини).

У розгляді таких справ господарські суди мають докладно з'ясовувати причини неоформлення чи несвоєчасного оформлення відповідного землекористування та обставини, пов'язані із вжиттям господарюючими суб'єктами усіх залежних від них заходів щодо одержання документів, які посвідчують право землекористування. При цьому суду слід враховувати вимоги частини другої статті 120 ЗК України, якою передбачено що у разі коли жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Якщо у розгляді справи буде з'ясовано обставини, зазначені в абзаці третьому підпункту 3.4 пункту 3 цієї постанови, і що суб'єкт господарювання вживав необхідних заходів до оформлення свого права землекористування, то відсутність у нього переоформлених на його ім'я правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може розцінюватися як правопорушення.

Відповідач пояснив, що на вказаній земельній ділянці знаходяться пожежні резервуари з водою, в зв'язку з чим використання землі господарюючим об'єктом, в заявленому розмірі, було не можливим, саме на умовах договору оренди під зайняття господарською діяльністю у тому виді в якому була взята в оренду сусідня земельна ділянка, тобто для обслуговування столярного цеху. Наявність пожежного резервуару з водою підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №153 від 13.09.2018р. (арк.справи 78) та додатком №1 до плану земельних ділянок (арк.справи 83).

Також відповідач пояснив, що вапнозберігача на земельній ділянці давно немає, оскільки він зруйнований. На підтвердження зазначеного ним отримано акт обстеження нежитлової будівлі від 23.01.2018р., проведеного Хмельницьким бюро технічної інвентаризації, а також витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.02.2018р., в якому зазначено, що об'єкт нерухомого майна (приміщення вапнозберігача площею 34,8 кв.м.) закрито. Підстава: знищення об'єкта нерухомого майна, акт обстеження, серія та номер: б/н, виданий 23.01.2018р. Хмельницьке БТІ.

Колегія суддів приймає до уваги, що в акті земельної ділянки від 10.05.2018р. не встановлювався факт наявності приміщення вапнозберігача площею 34,8 кв.м. на земельній ділянці. При цьому, відповідно до акту обстеження нежитлової будівлі від 23.01.2018р. та витягу із реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 07.02.2018р. приміщення вапнозберігача площею 34,8 кв.м. на земельній ділянці відсутнє.

Як було встановлено вище, договір оренди земельної ділянки не було укладено, державної реєстрації права оренди не проведено, отже, право оренди земельної ділянки у відповідача не виникло. При цьому позивачем та прокурором не надано доказів фактичного користування відповідачем земельною ділянкою.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що у діях відповідача відсутній повний склад правопорушення, а тому застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, не можливе.

Статтею ч.1 ст.73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки в акті земельної ділянки від 10.05.2018р. не встановлювався факт наявності приміщення вапнозберігача площею 34,8 кв.м. на земельній ділянці, а відповідно до акту обстеження нежитлової будівлі від 23.01.2018р. та витягу із реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 07.02.2018р. приміщення вапнозберігача площею 34,8 кв.м. на земельній ділянці відсутнє, договір оренди земельної ділянки не було укладено, державної реєстрації права оренди не проведено, позивачем та прокурором не доведено фактичного користування відповідачем земельною ділянкою, тому, колегія суддів вважає, що в діях відповідача відсутній повний склад правопорушення, з огляду на що позовні вимоги Першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в особі Хмельницької міської ради до Фізичної особи-підприємця Атаманчука Дмитра Васильовича про стягнення 134936,00грн. збитків є не доведеними та не підтвердженими належними та допустимими доказами.

Згідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;

У відповідності до ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне задоволити частково апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Атаманчука Дмитра Васильовича, а саме: скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 28.11.2017р. у справі №924/934/17 та прийняти нове рішення у справі, яким у позові відмовити.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 275, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Атаманчука Дмитра Васильовича на рішення господарського суду Хмельницької області від 28.11.2017р. у справі №924/934/17 - задоволити частково.

Рішення господарського суду Хмельницької області від 28.11.2017р. у справі №924/934/17 - скасувати.

Прийняти нове рішення у справі.

У позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 06.08.2018р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Дужич С.П.