ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.07.2018 Справа № 905/465/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григор'євій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м.Дніпро

до відповідача: Управління поліції охорони в Донецькій області, м.Маріуполь, Донецька область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області, м.Краматорськ, Донецька область

про стягнення 191933,67грн.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

Суть спору:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" м.Дніпро, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Управління поліції охорони в Донецькій області, м.Маріуполь, Донецька область про стягнення 191933,67грн., з яких: 142202,58грн. - основний борг, 41232,08грн. - інфляція, 8499,01грн. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором №64-59 від 20.07.12р. про надання телекомунікаційних послуг.

В якості правових підстав подання позову позивач зазначив положення статей 509, 625 Цивільного кодексу України, статей 173, 174, 193 Господарського кодексу України, статті 33 Закону України "Про телекомунікації".

Автоматичним розподілом автоматизованої системи документообігу господарського суду Донецької області сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №905/465/18.

Ухвалою господарського суду від 14.03.18р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/465/18; дану справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 11.04.18р.

02.04.18р. через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення (з додатками).

06.04.18р. через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (з додатками), за змістом якого вказано, що на час укладання угоди про заміну сторони в зобов'язанні №б/н від 01.01.2016р. не передано до відповідача документів щодо обсягу переданих від ПАТ «Укртелеком» документів, актів звірки розрахунків не укладалось та не підписувалось, тому неможливо визначити в якому обсязі було передано зобов'язання щодо надання послуг та чи були ці послуги сплачені Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області на час укладання угоди; зазначено, що рішенням ліквідаційної комісії Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області кредиторські вимоги ПАТ «Укртелеком», в особі Дніпропетровської філії частково визнані і включені до четвертої черги вимог кредиторів, таким чином, питання повернення вказаного боргу є вирішеним у відповідності до приписів ст.112 ЦК України; просить відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувати до позовних вимог позовну давність.

Ухвалою суду від 11.04.2018р. оголошено перерву у судовому засіданні до 03.05.18р.

11.04.2018р. відповідачем подано лист №б/н від 11.04.2018р., до якого додано у копіях: заява про визнання поточних кредиторських вимог (відповідно до ст.105 ЦК України) №12С000-194 від 10.02.2016р., рішення за результатом розгляду вимог кредитора №37л/к від 26.02.2016р.

03.05.2018р. відповідачем надано клопотання №б/н від 27.04.2018р. про залучення до участі у справі третьої особи; пояснення по справі №б/н від 27.04.2018р.

03.05.2018р. позивачем подано відповідь на відзив №б/н від 30.04.2018р., у якому останній просить задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.05.18р. відмовлено в задоволенні клопотання відповідача №б/н від 27.04.18р. про залучення до участі у справі третьої особи; визначено справу №905/465/18 розглядати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 05.06.18р.

04.06.2018р. від відповідача отримано заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 05.06.18р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 03.07.18р.

25.06.18р. до канцелярії суду від відповідача надійшли письмові пояснення по справі (додаткові, в порядку приписів статей 42, 161 ГПК України), у яких наполягає на тому, що Управління поліції охорони в Донецькій області не є правонаступником Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області.

26.06.18р. через канцелярію суду від третьої особи надійшли пояснення по справі (з додатками), за змістом яких вказано, що питання погашення заборгованості є вирішеним у відповідності до приписів Цивільного кодексу України, тому підстави для застосування зазначеного боргу повторно з Управління поліції охорони в Донецькій області відсутні. До пояснень третьою особою надані додаткові документи.

02.07.18р. через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення (з додатками).

Ухвалою суду від 03.07.2018р. закрито підготовче провадження у справі №905/465/18; призначено справу до судового розгляду по суті на 31.07.2018р.

Представники позивача, відповідача та третьої особи в судове засідання 31.07.2018р. не з'явились.

Суд зазначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.202 ГПК України). Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п.1 ч.3 ст.202 ГПК України).

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд

ВСТАНОВИВ:

20.07.2012р. між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" (Укртелеком) та Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області (Абонент) укладено договір №64-59 про надання телекомунікаційних послуг.

Відповідно до пункту 1.1 договору Укртелеком відповідно до умов договору зобов'язується надавати абоненту загальнодоступні (універсальні) та інші телекомунікаційні послуги, супутні (додаткові) послуги згідно з переліком та в обсягах, замовлених абонентом (послуги), а абонент зобов'язується своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до умов договору.

Згідно із пунктом 3.1.1 договору Укртелеком зобов'язаний надавати замовлені абонентом послуги цілодобово відповідно до вимог Закону України «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №720 від 09.08.2005р., та інших нормативно-правових актів України ( п.3.1.1 договору).

За змістом п.3.4.2 договору Абонент зобов'язаний своєчасно оплачувати отримані послуги в повному обсязі.

Надання послуг за договором є платним. Система розрахунків, що застосовується Укртелекомом: з надсиланням рахунків. Порядок оплати наданих послуг: в кредит. Розрахунковий період становить один календарний місяць. Рахунок за отримані послуги оплачується абонентом не пізніше 20 числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду (при кредитному порядку оплати), та до 20 числа поточного місяця у разі застосування попередньої (авансової) оплати. У разі неотримання рахунка до 10 числа місяця, що настає після розрахункового періоду, або здійснення розрахунків без застосування квитанцій (без надсилання рахунків) абонент повинен звернутися до служби розрахунків Укртелекому для отримання інформації про належну до сплати суму (п.4.1, п.4.3, п.4.5, п.4.11, п.4.15 договору).

Договір набуває чинності з дня його підписання Укртелекомом та Абонентом і діє протягом одного року. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не повідомила письмово про його припинення договір вважається продовженим на тих самих умовах на кожний наступний рік (п.7.1, п.7.2 договору).

У додатку №1 до договору сторонами визначено перелік послуг, які надаються Абоненту залежно від обраної категорії АВН, перелік платних додаткових послуг, що надаються Абоненту, перелік інших платних послуг.

У додатку №2 до договору сторонами узгоджено тарифи, встановлені Укртелекомом на послуги, замовлені Абонентом станом на 20.07.2012р.

01.01.2016р. між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" (сторона 1), Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області (сторона 2) та Управлінням поліції охорони в Донецькій області (сторона 3) підписано угоду про заміну сторони.

За змістом даної угоди сторона 2 передає, а сторона 3 набуває всіх прав та приймає на себе виконання всіх зобов'язань за договором №64-59 від 20.07.2012р. та визнається стороною по договору замість сторони 2 (п.1 угоди).

Сторона 1 надає свою згоду на заміну сторони у договорі (п.2 угоди).

За змістом п.6 угоди остання набуває чинності з дати підписання і діє протягом усього періоду чинності договору №64-59 від 20.07.2012р. На підставі ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України сторони домовилися, що умови цієї угоди застосовуються до відносин між ними, які виникла з березня 2015р. включно.

Виходячи зі змісту позовної заяви, у зв'язку з наданням позивачем телекомунікаційних послуг за період з березня 2015р. по січень 2016р. відповідно до рахунків-актів у відповідача існує зобов'язання сплатити заборгованість в сумі 142202,58грн.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до господарського суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 142202,58 грн., інфляції в сумі 41232,08грн. та 3% річних в сумі 8499,01 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з такого:

Відповідно до ст.81 Цивільного кодексу України юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Юридична особа вважається створеною згідно із ст.87 Цивільного кодексу України з дня її державної реєстрації.

Управління поліції охорони в Донецькій області утворене відповідно до п.4 ст.3, ст.13, ч.1 ст.15, п.п.19, 20 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», наказом голови Національної поліції України від 06.11.2015р. №48 «Про затвердження Положення про Управління поліції охорони в Донецькій області».

07.11.2015р. відбулась державна реєстрація створеного розпорядчим актом органу державної влади Управління поліції охорони в Донецькій області (відповідача).

Згідно Положення про Управління поліції охорони в Донецькій області, затверджене наказом Національної поліції №48 від 06.11.2016р., останнє є територіальним органом Національної поліції, що здійснює свою діяльність за рахунок коштів від надання послуг з охорони, які здійснюються на договірних засадах, оперативно підпорядковуючись Департаменту поліції охорони. Управління поліції охорони в Донецькій області є правонаступником Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області, до основних видів діяльності якого відноситься охорона об'єктів права державної власності у випадках та порядку, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами; охорона на договірних засадах фізичних осіб та об'єктів права приватної і комунальної власності, здійснення технічних заходів охоронного призначення, технічний захист інформації, реагування на спрацювання технічних засобів охоронного призначення тощо.

Таким чином, внаслідок проведення 07.11.2015р. державної реєстрації Управління поліції охорони в Донецькій області останнє стало здатним набувати цивільні права та відповідні обов'язки, бути суб'єктом цивільних відносин.

Як було зазначено вище, 01.01.2016р. між позивачем, третьою особою та відповідачем підписано угоду про заміну сторони, за змістом якої відповідач фактично замінив третю особу у зобов'язаннях, що виникли з договору про надання телекомунікаційних послуг №64-59 від 20.07.2012р.

При цьому, як було узгоджено сторонами, на підставі ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України сторони домовилися, що умови цієї угоди застосовуються до відносин між ними, які виникли з березня 2015р. включно.

За приписом ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Тобто, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Відповідачем угода про заміну сторони у зобов'язанні від 01.01.2016р. не оспорюється, доказів незаконності змісту угоди, недотримання форми, невідповідності волі та волевиявлення, наявності дефектів суб'єктного складу не надано.

Таким чином, за висновками суду, у зв'язку з укладанням сторонами угоди від 01.01.2016р. до договору №64-59 від 20.07.2012р. права та обов'язки, які існували у третьої особи за даним договором з 01.03.2015р. перейшли до відповідача.

Посилання відповідача на відсутність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про припинення Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області суд до уваги не приймає.

Зокрема, у даному випадку відбулась заміна сторони у зобов'язанні не внаслідок правонаступництва, а саме у зв'язку з досягненням всіма сторонами згоди на таку заміну сторони у зобов'язанні. Відповідач, підписуючи дану угоду, погодився з набуттям прав та обов'язків третьої особи за договором №64-59 від 20.07.2012р. починаючи з 01.03.2015р. Відповідні оригінал договору №64-59 від 20.07.2012р. та укладені на його виконання документи були передані третьою особою відповідачу разом з підписанням угоди, про що зазначено у п.4 угоди. Будь-яких застережень, зауважень відповідача з цього приводу, надана угода не містить.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Таким чином, при зверненні до суду з відповідними вимогами про стягнення заборгованості за певний період саме позивач має надати відповідний розрахунок, а також довести наведені у цьому розрахунку нарахування.

Виходячи зі змісту наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором №64-59 від 20.07.2012р., наявні відомості про заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 142202,58 грн. за період з 01.07.2014р. по 01.2016р. При цьому, згідно розрахунку крім спірного періоду березень 2015р.- січень 2016р. позивачем також враховано заборгованість в сумі 31157,55 грн. станом на 01.07.2014р.

В підтвердження даних нарахувань позивачем до справи додано рахунки-акти від 31.03.2015р., 30.04.2015р., 31.05.2015р., 30.06.2015р., 31.07.2015р., 31.08.2015р., 30.09.2015р., 31.10.2015р., 30.11.2015р., 31.12.2015р., 31.01.2016р.

Згідно із п.72 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг у разі здійснення розрахунків за отримані телекомунікаційні послуги на умовах наступної оплати абонент оплачує послуги після закінчення розрахункового періоду. Вказані рахунки-акти виставляються (формуються) авторизованим програмним забезпеченням згідно вимог ст. 24 Закону України «Про телекомунікації» щодо відповідності стандартам і технічним регламентам технічних засобів телекомунікацій. Підтвердження відповідності технічних засобів телекомунікацій здійснюється із Законом України «Про підтвердження відповідності» відповідно до вимог НКРЗІ.

Надані до матеріалів справи рахунки-акти роздруковані із автоматизованого програмного забезпечення згідно вимог ст. 24 Закону України «Про телекомунікації».

Відповідно до п.5.15 Умов порядку надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Укртелеком», що оприлюднені на офіційному web-сайті http://www.ukrtelecom.ua, кількість та вартість послуг телекомунікаційних послуг, наданих абоненту в розрахунковому періоді, визначається відповідно до показників автоматизованої системи розрахунків за послуги, що належить позивачу, та тарифу/тарифного плану на кожну окрему послугу.

Відповідачем відомості, викладені у актах-рахунках, не спростовані.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вказувалось вище, згідно п.4.15 договору рахунок за отримані послуги оплачується абонентом не пізніше 20 числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду (при кредитному порядку оплати).

При цьому, за висновками суду, враховуючи відсутність у відповідача прав та обов'язків за договором №64-59 від 20.07.2012р. до 01.03.2015р., відсутні й відповідні правові підстави для виникнення у відповідача зобов'язання сплачувати надані послуги до цієї дати.

Так, відповідно до ст.631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність обов'язку у відповідача сплатити вартість наданих позивачем послуг за період з березня 2015р. по січень 2016р.

Як встановлено, згідно розрахунку позивача за період з липня 2014р. по січень 2016р. нараховано заборгованість в сумі 308058,57 грн. У графі 3 розрахунку (а.с.21) містяться відомості щодо проведених третьою особою оплат на загальну суму 165855,99 грн.

Згідно відомостей інформаційної таблиці, наданої третьою особою до пояснення по справі №82л/к від 06.06.2018р., вбачається нарахування позивачем за послуги зв'язку за період з січня 2014р. по січень 2016р. на суму 369328,94 грн. та сплата третьою особою вказаних послуг на суму 234554,15 грн., а також 4460,10 грн. пені.

В якості доказів сплати позивачу грошових коштів в сумі 239014,25 грн. за договором №64-59 від 20.07.2012р. третьою особою до матеріалів справи надано копії платіжних доручень:

- №7308 від 25.03.2014р. на суму 15408,98 грн. за рахунком №64-59.1.2014 від 31.01.2014р. за послуги зв'язку;

- №7309 від 25.03.2014р. на суму 78,98 грн. за рахунком №64-59.1.2014 від 31.01.2014р. за послуги зв'язку - пеня;

- №10131 від 18.04.2014р. на суму 15600,51 грн. за рахунком №64-59.2.2014 від 28.02.2014р. за послуги зв'язку;

- №10132 від 18.04.2014р. на суму 91,92 грн. за рахунком №64-59.2.2014 від 28.02.2014р. за послуги зв'язку - пеня;

- №12779 від 16.05.2014р. на суму 15297,34 грн. за рахунком №64-59.3.2014 від 31.03.2014р. за послуги зв'язку;

- №12780 від 16.05.2014р. на суму 146,63 грн. за рахунком №64-59.3.2014 від 31.03.2014р. за послуги зв'язку - пеня;

- №15422 від 16.05.2014р. на суму 15513,90 грн. за рахунком №64-59.4.2014 від 30.04.2014р. за послуги зв'язку;

- №15423 від 16.05.2014р. на суму 93,80 грн. за рахунком №64-59.4.2014 від 30.04.2014р. за послуги зв'язку - пеня;

- №20685 від 30.09.2014р. на суму 15897,26 грн. за рахунком №64-59.5.2014 від 31.05.2014р. за послуги зв'язку;

- №20686 від 30.09.2014р. на суму 107,37 грн. за рахунком №64-59.5.2014 від 31.05.2014р. за послуги зв'язку - пеня;

- №20693 від 30.09.2014р. на суму 15152,92 грн. за рахунком №000593.6.2014 від 30.06.2014р. за послуги зв'язку згідно дог.№64-59;

- №20694 від 30.09.2014р. на суму 103,78 грн. за рахунком №000593.6.2014 від 30.06.2014р. за послуги зв'язку - пеня згідно дог.№64-59;

- №23168 від 26.11.2014р. на суму 16179,68 грн. за рахунком №000593.7.2014 від 31.07.2014р. за послуги зв'язку згідно дог.№64-59;

- №23169 від 26.11.2014р. на суму 203,61 грн. за рахунком №000593.7.2014 від 31.07.2014р. за послуги зв'язку - пеня згідно дог.№64-59;

- №22289 від 04.11.2014р. на суму 16075,18 грн. за рахунком №000593.8.2014 від 31.08.2014р. за послуги зв'язку згідно дог.№64-59;

- №22290 від 04.11.2014р. на суму 391,05 грн. за рахунком №000593.8.2014 від 31.08.2014р. за послуги зв'язку - пеня згідно дог.№64-59;

- №22524 від 07.11.2014р. на суму 15736,44 грн. за рахунком №000593.9.2014 від 30.09.2014р. за послуги зв'язку згідно дог.№64-59;

- №22525 від 07.11.2014р. на суму 540,73 грн. за рахунком №000593.9.2014 від 30.09.2014р. за послуги зв'язку - пеня згідно дог.№64-59;

- №7873 від 29.07.2015р. на суму 15592,50 грн. за рахунком №000593.10.2014 від 31.10.2014р. за послуги зв'язку згідно дог.№64-59;

- №7874 від 29.07.2015р. на суму 405,35 грн. за рахунком №000593.10.2014 від 31.10.2014р. за послуги зв'язку - пеня згідно дог.№64-59;

- №252 від 20.01.2015р. на суму 15483,65 грн. за рахунком №000593.11.2014 від 30.11.2014р. за послуги зв'язку згідно дог.№64-59;

- №253 від 20.01.2015р. на суму 276,28 грн. за рахунком №000593.11.2014 від 30.11.2014р. за послуги зв'язку - пеня згідно дог.№64-59;

- №1641 від 24.02.2015р. на суму 15754,70 грн. за рахунком №000593.12.2014 від 31.12.2014р. за послуги зв'язку згідно дог.№64-59;

- №1642 від 24.02.2015р. на суму 251,55 грн. за рахунком №000593.12.2014 від 31.12.2014р. за послуги зв'язку - пеня згідно дог.№64-59;

- №6697 від 30.06.2015р. на суму 15560,16 грн. за рахунком №000593.01.2014 від 31.01.2015р. за послуги зв'язку згідно дог.№64-59;

- №6698 від 30.06.2015р. на суму 371,82 грн. за рахунком №000593.01.2015 від 31.01.2015р. за послуги зв'язку - пеня згідно дог.№64-59;

- №8003 від 31.07.2015р. на суму 15567,44 грн. за рахунком №000593.2.2015 від 28.02.2015р. за послуги зв'язку згідно дог.№64-59;

- №8004 від 31.07.2015р. на суму 484,96 грн. за рахунком №000593.2.2015 від 28.02.2015р. за послуги зв'язку згідно дог.№64-59;

- №9212 від 01.09.2015р. на суму 15733,49 грн. за рахунком №000593.3.2015 від 31.03.2015р. за послуги зв'язку згідно дог.№64-59;

- №9213 від 01.09.2015р. на суму 912,27 грн. за рахунком №000593.3.2015 від 31.03.2015р. за послуги зв'язку - пеня згідно дог.№64-59.

Однак, копії платіжних доручень №7308 від 25.03.2014р., №7309 від 25.03.2014р., №10131 від 18.04.2014р., №10132 від 18.04.2014р., №12779 від 16.05.2014р., №12780 від 16.05.2014р., №15422 від 16.05.2014р., №15423 від 16.05.2014р., №20685 від 30.09.2014р., №20686 від 30.09.2014р., №20693 від 30.09.2014р., №20694 від 30.09.2014р., №23168 від 26.11.2014р., №23169 від 26.11.2014р., №22289 від 04.11.2014р., №22290 від 04.11.2014р., №22524 від 07.11.2014р., №22525 від 07.11.2014р., №7873 від 29.07.2015р., №7874 від 29.07.2015р., №252 від 20.01.2015р., №253 від 20.01.2015р., №1641 від 24.02.2015р., №1642 від 24.02.2015р., №6697 від 30.06.2015р., №6698 від 30.06.2015р., №8003 від 31.07.2015р., №8004 від 31.07.2015р. не беруться судом до уваги як докази сплати основного боргу по договору №64-59 від 20.07.2012р., оскільки, вказаними платіжними дорученнями третьою особою сплачені послуги не в спірний період (з березня 2015р. по січень 2016р.), який є предметом розгляду справи №905/465/18.

При цьому, з копії платіжного доручення №9212 від 01.09.2015р. вбачається сплата третьою особою на користь позивача грошових коштів за березень 2015р. (тобто, за місяць, що входить до спірного періоду) на суму 15733,49 грн.

Платіжне доручення №9213 від 01.09.2015р. судом не враховуються, оскільки даним платежем третьою особою сплачувалась на користь позивача пеня, а не основний борг.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України визначаються Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Крім цього, загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків, встановлені Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004р. (Інструкція).

При цьому, відповідно до п.1.3 Інструкції її вимоги поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів, які здійснюють примусове списання коштів з рахунків цих учасників, та обов'язкові для виконання ними.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу здійснюється, зокрема, за таким видом розрахункових документів як платіжне доручення.

За змістом п.1.30 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п.1.4 Інструкції платіжним дорученням є розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача.

Пунктом 3.8 Інструкції передбачено, що реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Виходячи зі змісту наданого третьою особою платіжного доручення №9212 від 01.09.2015р. на суму 15733,49 грн. в графі призначення платежу третьою особою було зазначено: «Оплата рах. №000593.3.2015 від 31.03.2015р. за послуги зв'язку згідно дог.№64-59».

Одночасно матеріали справи містять розрахунок суми заборгованості за договором №64-59 від 20.07.2012р. про надання телекомунікаційних послуг (а.с.102) з відображенням позивачем проведених третьою особою оплат та місяця боргу, за який оплати були зараховані.

Так, позивачем враховано оплати, проведені 12.10.2014р., 13.10.2014р., 01.09.2015р., за послуги зв'язку за зобов'язанням березня 2015р. у загальній сумі 8748,69 грн. (8580,69 грн. + 84,00 грн. + 84,00 грн.).

Проте, платіжним дорученням №9212 від 01.09.2015р. послуги, надані позивачем у березні 2015р., оплачені у сумі 15733,49 грн., тобто у повному обсязі.

Таким чином, приймаючи до уваги зазначені позивачем у розрахунку відомості щодо проведених платежів, які відповідачем та третьою особою не спростовані, виходячи з того, що позивачем при нарахуванні не враховано проведений третьою особою платіж у повному обсязі за зобов'язанням березня 2015р., а також відсутність обов'язку у відповідача сплачувати початкове сальдо, яке нараховано до передачі останньому прав та обов'язків за договором №64-59 від 20.07.2012р., за висновками суду, заборгованість відповідача перед позивачем за період з березня 2015р. по січень 2016р. становить 135217,78грн. (308058,57 грн. (загальна сума нарахувань, зазначена позивачем) - 157107,30грн. (заборгованість станом на 01.03.2015р.) - 15733,49 грн. (платіж за зобов'язанням березня 2015р.)).

Посилання відповідача у відзиві №б/н від 02.04.2018р. на неотримання Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області послуг від позивача у повному обсязі, внаслідок його знаходження та реєстрації до листопада 2014р. в місті Донецьку, втрати частини майна внаслідок проведення антитерористичної операції суд відхиляє, враховуючи, що в період безпосереднього отримання даних послуг відповідач ще не набув прав та обов'язків сторони за договором №64-59 від 20.07.2012р. та, як наслідок, не може знати про стверджуванні обставини. При цьому, третьою особою будь-яких доказів щодо звернення до позивача з вимогою про припинення договору, відмови від отримання послуг в період з липня 2014р. по листопад 2014р., наявності претензій щодо якості, обсягу наданих послуг до справи не надано.

Відповідач у відзиві на позов, запереченнях на відповідь на відзив, письмових поясненнях також стверджує про відсутність в нього зобов'язання зі сплати спірної заборгованості внаслідок визнання даного боргу ліквідаційною комісією третьої особи та включенням вимог позивача до четвертої черги вимог кредиторів та про їх задоволення в порядку визначеному ч.4 ст.112 Цивільного кодексу України.

Матеріали справи містять заяву про визнання поточних кредиторських вимог №12С000-194 від 10.02.2016р., за змістом якої позивач просив визнати Дніпропетровську філію ПАТ «Укртелеком» кредитором Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області на загальну суму 142202,58 грн. за період березень 2015р.-січень 2016р. за договором №64-59 від 20.07.2012р.

У рішенні голови ліквідаційної комісії УДСО при ГУМВС України в Донецькій області №37л/к від 26.02.2016р. вказано, що викладені у заявах від 10.02.2016р. №12С000-192, №12С000-193, №12С000-194 вимоги на загальну суму 303696,22 грн. будуть задоволені в порядку, визначеному ч.4 ст.112 Цивільного кодексу України.

Проте, з наведеного рішення не вбачається розмір боргу, визнаного Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області саме за заявою №12С000-194 від 10.02.2016р. Заяви від 10.02.2016р. №12С000-192, №12С000-193 суду не представлено.

Одночасно, як було зазначено вище, угода про заміну сторони у зобов'язанні від 01.01.2016р. до договору №64-59 від 20.07.2012р. не оспорюється, доказів незаконності змісту угоди, недотримання форми, невідповідності волі та волевиявлення, наявності дефектів суб'єктного складу не надано.

Відтак, рішення голови ліквідаційної комісії УДСО при ГУМВС України в Донецькій області №37л/к від 26.02.2016р. судом до уваги не береться.

Відповідачем у відзиві на позов заявлено про застосування позовної давності до позовних вимог.

Згідно із статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

За змістом ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст.262 Цивільного кодексу України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Як було встановлено вище, зобов'язання березня 2015р. погашено третьою особою у повному обсязі платіжним дорученням №9212 від 01.09.2015р.

Приймаючи до уваги умови договору №64-59 від 20.07.2012р. щодо проведення розрахунку не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, відповідач мав сплатити вартість наданих позивачем послуг, за зобов'язанням квітня 2015р. не пізніше 20.05.2015р., за зобов'язанням травня 2015р. - 20.06.2015р., за зобов'язанням червня 2015р. - 20.07.2015р., за зобов'язанням липня 2015р. - 20.08.2015р., за зобов'язанням серпня 2015р. - 20.09.2015р., за зобов'язанням вересня 2015р. - 20.10.2015р., за зобов'язанням жовтня 2015р. - 20.11.2015р., за зобов'язанням листопада 2015р. - 20.12.2015р., за зобов'язанням грудня 2015р. - 20.01.2016р., за зобов'язанням січня 2016р. - 20.02.2016р.

Як наслідок, право позивача на відповідний позов виникло з 21.05.2015р., з 21.06.2015р. та т.д.

Виходячи з того, що позовна заява направлена до господарського суду Донецької області 06.03.2018р., судом встановлено відсутність порушень з боку позивача встановленого ст.257 Цивільного кодексу України трирічного строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за надані послуги підлягає частковому задоволенню в сумі 135217,78 грн. за період з квітня 2015р. по січень 2016р.

За приписом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та пред'явлено до стягнення інфляцію в сумі 41232,08 грн. за період з березня 2016р. по січень 2018р. та три проценти річних в сумі 8499,01 грн. за період з 01.03.2016р. по 26.02.2018р.

Враховуючи висновки суду про часткове задоволення позовних вимог щодо суми основного боргу, внаслідок проведеного судом перерахунку, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляція в сумі 39206,82 грн. за період з березня 2016р. по січень 2018р. та три проценти річних в сумі 8081,55 грн. за період з 01.03.2016р. по 26.02.2018р.

Перевірку розрахунку 3% річних, інфляційних нарахувань судом здійснено за допомогою програмного забезпечення "Ліга Закон".

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 46, 73, 74, 76, 79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" м.Дніпро, до Управління поліції охорони в Донецькій області, м.Маріуполь, Донецька область про стягнення 191933,67грн., з яких: 142202,58грн. - основний борг, 41232,08грн. - інфляція, 8499,01грн. - 3% річних, задовольнити частково.

Стягнути з Управління поліції охорони в Донецькій області (вул.Італійська, буд.84, м.Маріуполь, Донецька область, 87515; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (бул.Тараса Шевченка, буд.18, м.Київ, 01601; ) в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (вул.Херсонська, буд.26, м.Дніпро, Дніпропетровська область, 49600, ) суму основного боргу в сумі 135217,78 грн.; інфляційні нарахування у розмірі 39206,82 грн.; 3% річних у розмірі 8081,55 грн. та судовий збір у сумі 2737,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Рішення складено та підписано 31.07.18р.

Суддя М.О. Лейба