ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
06.08.2018 Справа № 905/1159/16
Господарський суд Донецької області у складі судді Г.Є. Курило,
розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", м. Київ
про вжиття заходів до забезпечення позову
по справі за позовом: Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", м. Київ
до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Донецький металопрокатний завод", м. Донецьк
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Електросталь" м. Курахове
про звернення стягнення на предмет іпотеки
Позивач, Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк", м. Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства "Донецький металопрокатний завод", м. Донецьк про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.03.2016 за вищевказаним позовом порушено провадження по справі №905/1159/16 та залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю Електросталь м.Курахове Донецької області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.
В обґрунтування своєї заяви позивач вказує на великий розмір заборгованості позичальника перед позивачем, можливість відповідача вільно розпоряджатися належним йому майном та можливість доведення майнових активів до знецінення або їх відчудження.
Розглянувши заяву позивача, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини (ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 4 згаданої статті передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов'язків щодо доказів.
В той же час, ст. 79 Господарського процесуального кодексу України передбачає подання достатніх доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Заявник (позивач) має довести наявність тих обставин, на підставі яких він просить вжити заходів до забезпечення позову. Як на підставу для забезпечення даного позову позивач вказує на те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно відповідача, може зробити неможливим виконання рішення суду.
З матеріалів справи вбачається, що майно, на яке позивач просить накласти заборону відчуження, є предметом іпотеки за іпотечним договором від 28.04.2011, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_1 за реєстровим №556.
Таким чином, оскільки заборона відчуження майна, яке є предметом договору іпотеки вже накладена приватним нотаріусом, суд не вбачає підстав для додаткового забезпечення позову.
Крім того, позивачем не подано доказів, які б свідчили, що відповідач вчиняє дії щодо реалізації належного йому майна чи підготовчі дії до його реалізації, тощо.
За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви.
Керуючись статтями 136, 137, 140, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", м. Київ про вжиття заходів до забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набрала чинності з моменту її підписання 06.08.2018.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи протягом десяти днів з дня набрання ухвалою законної сили шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.Є. Курило