ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

31 липня 2018 року м.Тернопіль Справа №910/6771/18
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

при секретарі судового засідання Панчук М.В.

розглянув справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю Вова Хорека, м.Київ

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Агробізнес, с.Токи Підволочиського району Тернопільської області

про стягнення 91453,04грн боргу,

за участю представників:

позивача: не зявився;

відповідача: ОСОБА_1, довіреність №б/н від 15.12.2017.

В порядку ст.ст.8, 222 Господарського процесуального кодексу України судом здійснювалося повне фіксування судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу "Документообіг господарського суду". Для оригіналу звукозапису надано CD-R диск за серійним № N127VF25D8123578B1.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю Вова Хорека, м.Київ, звернувся 29.05.2018 (згідно відтиску штампу вхідної кореспонденції Господарського суду міста Києва за вх.№6711/18) до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Агробізнес, с.Токи Підволочиського району Тернопільської області, про стягнення 91453,04грн, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №31/07-17 від 31.07.2017 в частині проведення оплати вартості поставленого товару.

В обґрунтування заявлених вимог до позовних матеріалів долучено копії: договору поставки №31/07-17 від 31.07.2017 із додатком №1 до нього, рахунок на оплату №69 від 05.03.2018, видаткову накладну №1916 від 07.03.2018, акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2018 по 10.05.2018, підписаний позивачем, претензію №9 від 19.04.2018 із доказами її надіслання та вручення відповідачу, а також попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 позовну заяву ТОВ Вова Хорека №14 від 18.05.2018 передано на розгляд за територіальною підсудністю до Господарського суду Тернопільської області.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2018 справу №910/6771/18 передано на розгляд судді Андрусик Н.О.

Ухвалою суду від 18.06.2018 відкрито провадження у справі; розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні 17.07.2018 з подальшим відкладенням на 31.07.2018; сторонам встановлено процесуальні строки для подання додаткових документів, відзиву на позов, відповіді на відзив.

Уповноважений представник позивача в судове засідання не зявився жодного разу. Відповідно до поданих уточнень до позовної заяви без номеру від 20.07.2018 (вх.№14335 від 24.07.2018) підтримано заявлені позовні вимоги з долученням додаткових документів на обґрунтування заявлених вимог та документів про проведення часткової оплати відповідачем товару в сумі 20000грн. Також, позивач просив розглядати справу без його участі.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, а його уповноважений представник в судовому засіданні 31.07.2018 пояснив, що станом на дату розгляду справи ТОВ Агробізнес частково погашено заборгованість перед позивачем за отриманий товар в загальній сумі 30000грн, що підтверджується платіжними дорученнями №Ф1232 від 13.07.2018 на суму 10000грн (надав копію в судовому засіданні) та №Ф1231 від 13.07.2018 на суму 20000грн. Проти суми боргу не заперечив. Просив відкласти судове засідання з метою надання можливості погасити суму боргу.

Дане клопотання судом відхилено за необґрунтованістю та безпідставністю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в сукупності, господарський суд встановив наступне.

31.07.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю Вова Хорека як Постачальником та товариством з обмеженою відповідальністю Агробізнес як Покупцем, укладено договір поставки №31/07-17 (далі договір поставки), відповідно до умов якого Постачальник зобовязався поставити власним транспортом та за свій рахунок окремими партіями товар (продукти харчування) Покупцю на його замовлення, в кількості, асортименті, вказаному у замовленні, а Покупець зобовязався прийняти товар по накладній через свого уповноваженого представника та оплатити його по цінах, вказаних Постачальником у товарно-транспортних накладних, на підставі виставлених Постачальником рахунків-фактур (п.п.1.1, 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 3.2, 3.3, 4.2 договору поставки).

Відповідно до п.п.2.5, 2.6 договору поставки Постачальник разом з товаром зобовязаний передати Покупцю товарно-транспортну накладну, податкову накладну, посвідчення про якість товару та рахунок-фактуру. Датою поставки товару вважається дата прийняття Покупцем товару та підписання товарно-транспортної накладної.

Термін дії договору поставки визначено сторонами у п.8.1, а саме: з 01.01.2017 до 31.12.2017, та встановлено, у разі, якщо жодна із сторін за 15 календарних днів до закінчення строку його дії не повідомить письмово іншу сторону про своє бажання припинити дію договору, договір вважається пролонгованим на кожен наступний календарний рік на тих же умовах.

В додатку №1 до договору поставки Покупцем проставлено зразок відтиску печатки юридичної особи товариства та зразок підпису матеріально-відповідальної особи, якій доручається отримання товарно-матеріальних цінностей у відповідності до супровідних документів, що поставляються на умовах договору поставки (завідуючий складом сировини ОСОБА_2).

Як свідчать наявні у матеріалах справи документи, позивач згідно видаткових накладних №202 від 16.01.2018 на суму 73843,04грн, №853 від 08.02.2018 на суму 82250грн та №1916 від 07.03.2018 на суму 91989грн поставив, а відповідач через свого представника ОСОБА_2, який діяв на підставі довіреностей №23 від 15.01.2018, №67 від 07.02.2018, отримав у власність товар (вишню, чорницю, сливу), на загальну суму 248082,04грн. Факт отримання товару відповідачем не заперечується. Видаткові накладні містять всі необхідні реквізити, що ставляться до первинних документів.

Відповідачем вартість отриманого товару оплачена частково на суму 176450грн, що підтверджено виписками по банківському рахунку позивача. Таким чином, матеріали справи підтверджують доводи позивача про існування заборгованості по останній поставці товару.

Претензія №9 від 19.04.2018, котра отримана товариством 02.05.2018 (згідно наявного у справі Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №890), залишена без відповіді та задоволення.

Зважаючи на порушення майнових прав на суму 91453,04грн ТОВ Вова Хорека звернулося з позовом про стягнення вказаної суми боргу в примусовому порядку.

Згідно платіжних доручень №Ф1232 від 13.07.2018 (на суму 10000грн) та №Ф1231 від 13.07.2018 (на суму 20000грн) відповідачем погашено частково суму основного боргу в розмірі 30000грн.

Зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду та таке.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

У відповідності до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як свідчать матеріали справи, між сторонами виникли правовідносини з поставки, що регулюються положеннями статті 712 ЦК України, в силу яких продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України). Загальними положеннями про купівлю-продаж (параграф 1 глави 54 ЦК України) передбачено право продавця вимагати оплати товару.

У відповідності до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, а згідно ч. 2 цієї статті передбачено, що покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Тобто, оплата товару має бути здійснена боржником негайно після його прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу.

Зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

В силу приписів ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір від 31.07.2017 є чинним та продовжував діяти до 31.12.2018 з огляду на відсутність заперечень будь-якої із сторін про його припинення.

Матеріалами справи підтверджуються доводи позивача про виконання товариством з обмеженою відповідальністю Вова Хорека своїх договірних зобовязань належним чином в частині поставки товару на загальну суму 91989грн (видаткова накладна №1916 від 07.03.2018).

Однак, відповідачем оплати отриманого ним у власність товару не проведено в повній мірі, внаслідок чого допущено порушення грошового зобовязання за договором, що становить станом на 29.05.2018 (дата подачі позову) 91989грн.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Пунктом 3.3 договору поставки передбачено, що оплата поставленого товару проводиться в розмірі 100% вартості товару згідно виставленого рахунку фактури.

Таким чином, виходячи із сукупного аналізу статті 692 ЦК України та умов договору поставки щодо порядку та строків оплати за поставлений товар, суд доходить висновку про обовязок відповідача провести оплату товару в день його прийняття, тобто 07.03.2018. Однак, вартість товару відповідачем не сплачена, а претензія №9 від 19.04.2018 залишена без розгляду.

Згідно ст.ст.11, 16, 509 ЦК України та ст.ст.1, 2 ГПК України кредитору належить право у судовому порядку вимагати від боржника виконання його обовязку, яким скористався в даному випадку позивач.

За таких обставин, твердження позивача щодо порушення ТОВ Агробізнес його майнових прав на суму 91453грн (91989грн суми поставки 179грн переплати за попередні поставки) є документально доведеними та не спростованими відповідачем належними доказами, а тому такі вимоги суд визнає правомірними.

Водночас, в ході розгляду спору 16.07.2018 відповідачем було перераховано кошти в погашення боргу за договором поставки в розмірі 20000грн та 30.07.2018 10000грн, тобто після відкриття провадження у даній справі, тому на момент розгляду спору в частині стягнення 30000грн боргу спір між сторонами відсутній.

Згідно п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, з огляду на факт проведення часткової оплати суми боргу, провадження у справі в частині вимог про стягнення 30000грн основного боргу підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Доказів, що підтверджують виконання відповідачем зобовязання щодо оплати решти вартості поставленого та отриманого ним товару та відновлення тим самим порушених майнових прав кредитора, на момент розгляду спору судом, у матеріалах немає, а тому вимоги позивача про стягнення 61453,04грн (91453,04-30000) боргу підлягають до задоволення як правомірні, документально підтверджені первинними документами та не спростовані відповідачем у встановленому законом порядку.

В силу приписів ч.9 ст.129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки, як вбачається із встановлених судом обставин, саме через його неправомірні дії спір доведено до судового розгляду, а борг сплачено частково після відкриття судом провадження у справі.

В судовому засіданні 31.07.2018 відповідно до ст.240 ГПК України оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 2, 11-13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 219, 220, 222, п.2 ч.1 ст.231, ст.ст.238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Агробізнес (с.Токи Підволочиського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 30915832) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Вова Хорека (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 39480929 61453 (шістдесят одну тисячу чотириста пятдесят три)грн 04коп. основного боргу та 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві)грн 00коп. в повернення сплаченого судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В частині стягнення 30000грн боргу провадження у справі закрити.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський апеляційний господарський суд в порядку, визначеному ст.ст.256, 257 ГПК України.

Повне судове рішення складено та підписано 01.08.2018.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.241 ГПК України.

Суддя Н.О. Андрусик