РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.08.2018Справа № 910/7432/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрпошта»

до Приватного підприємства «Оскар-Т»

про стягнення 70.720,43 грн.

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

08.06.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» до Приватного підприємства «Оскар-Т» про стягнення 70.720,43 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.11.2017 сторонами укладено договір поставки № 171117-05/12р200. Умовами договору визначено, що ціна договору становить 629.998,92 грн., поставка здійснюється партіями, на підставі письмової заявки позивача у строк, що не перевищує 45-й календарний день з дати заявки. Позивачем надіслано на електронну пошту відповідача заявку на поставку продукції № 412-942 від 28.11.2017 на загальну суму 524.999,10 грн. Проте відповідно до видаткових накладних № 7 від 02.02.2018, № 8 від 05.02.2018, № 16 від 19.02.2018 та № 13 від 23.02.2018 постачальником було поставлено продукцію лише на суму 286.796,94 грн. На адресу відповідача 04.04.2018 було направлено претензію № 421-947 від 29.03.2018, в якій вимагалося виконати зобов'язання згідно договору та перерахувати на рахунок позивача пеню та штраф. Проте відповідач на вказану претензію не відреагував, а тому позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 70.720,43 грн. неустойки за неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за договором поставки № 171117-05/12р200 від 17.11.2017, з яких 40.115,87 грн. пені та 30.604,56 грн. штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 відкрито провадження у справі № 910/7432/18 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Даною ухвалою суду зобов'язано відповідача протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 11.06.2018 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за адресами, що зазначені в позовній заяві, а саме: 02091, м. Київ, Харківське шосе, 148, кв. 191 (номер відправлення 445), яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 11.06.2018 є місцезнаходженням відповідача.

Проте, конверт разом з ухвалою від 11.06.2018 (номер відправлення 445) було повернуто до суду поштовим відділенням зв'язку без вручення адресату з довідкою форми Ф-20 від 14.07.2018 з позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання».

При цьому згідно інформації з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» в мережі Інтеренет вбачається, що 14.06.2018 відбулась невдала спроба вручити адресату поштового відправлення за номером 445 та повернуто його до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з п. 3 ст. 212 Цивільного кодексу України якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала.

З огляду на викладене, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Позивачем 02.07.2018 до відділу діловодства суду подано клопотання про приєднання до матеріалів справи платіжних доручень про сплату поставленого товару в розмірі 286.796,94 грн.

Відповідач вимог ухвали про відкриття виконавчого провадження у справі від 11.06.2018 станом на 03.08.2018 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.11.2017 між Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» (покупець, позивач) та Приватним підприємством «Оскар-Т» (постачальник, відповідач) було укладено договір поставки № 171117-05/12Р200 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов'язується поставити покупцю у власність продукцію, асортимент, найменування, код УКТЗЕД, технічні характеристики, кількість та ціна якої визначається згідно технічної специфікації, яка є додатком № 1 до цього договору, далі - продукція, а покупець зобов'язується прийняти продукцію і оплатити ї в порядку та на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.1.1 договору предмет поставки за цим договором відноситься до коду ДК 021:2015 - 18110000-3 Форменний одяг (фірмовий одяг жіночий та чоловічий).

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором поставку продукції своєчасно в повному обсязі не здійснив, в зв'язку з чим має сплатити пеню в розмірі 40.115,87 грн. та штраф в розмірі 30.604,56 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 10.1. договору цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами, скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2017 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань в частині розрахунків.

Згідно з п. 3.1 договору ціна договору складає 524.999,10 грн. (з ПДВ).

Додатковою угодою № 1 від 29.12.2017 внесено зміни до п. 3.1 договору та визначено ціну договору в розмірі 629.998,92 грн., внесено зміни до п. 10.1 договору та встановлено строк його дії до 31.03.2018.

Відповідно до додатку № 1 до договору (технічна специфікація) в редакції додаткової угоди № 1 від 29.12.2017 товаром є: 1) футболка поло (код УКТЗЕД 6109) у кількості 828 шт., 2) реглан (код УКТЗЕД 6110) у кількості 828 шт., 3) жилет фліс + плащова тканина (код УКТЗЕД 6201) у кількості 414 шт., 4) жилет фліс (код УКТЗЕД 6201) у кількості 60 шт., 5) костюм робочий: напівкомбінезон та куртка (код УКТЗЕД 6203) у кількості 24 шт., 6) костюм клінік штани + фартух двосторонній (код УКТЗЕД 6204) у кількості 24 шт., 7) куртка зимова (код УКТЗЕД 6201) у кількості 120 шт., 8) дощовик - пончо (код УКТЗЕД 6201) у кількості 120 шт., 9) кепка (код УКТЗЕД 6506) у кількості 120 шт., 10) шийна хустка (код УКТЗЕД 6214) у кількості 120 шт., загальною вартістю 629.998,92 грн.

Відповідно до п. 5.1 договору поставка здійснюється партіями на підставі письмової заявки покупця у строк, що не перевищує 45-й календарний день з дати заявки покупця.

Пунктом 5.1.1 договору визначено, що заявка подається покупцем шляхом відправлення електронного листа з електронної пошти покупця та/або (далі - електронна адреса покупця) на електронну пошту постачальника з подальшим надсиланням оригіналу заявки в паперовому вигляді на адресу постачальника, зазначену у розділі 14 цього договору. Електронний лист зі скан-копіями заявки підтверджує факт подачі покупцем такого замовлення та отримання його постачальником і має юридичну силу для постачальника до заміни його оригіналом. Заявка є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 5.2 договору поставка продукції здійснюється постачальником на склад покупця згідно додатку № 2 до цього договору, а саме м. Київ, вул. Георгія Кірпи, 2.

Згідно з п. 5.4. договору перехід прав власності на продукцію відбувається після її фактичної передачі на підставі належно оформлених первинних документів (товарно-транспортної накладної, видаткової накладної) на склад покупця, але в будь-якому разі виключно після належного прийняття покупцем продукції по якості кількості.

Позивачем було сформовано та надіслано на електрону пошту постачальника заявку № 412-942 від 28.11.2017 з переліком продукції на суму 524.999,10 грн. Також дана заявка 28.11.2017 була вручена під підпис директору ПП «Оскар-Т» Ткаченко Т.В., а тому продукція мала бути поставлена до 12.01.2018 включно.

Як свідчать матеріали справи відповідачем було поставлено позивачу продукцію на загальну суму 286.796,94 грн., що підтверджується наступними видатковими накладеними:

№ 7 від 02.02.2018 на суму 209.947,50 грн.,

№ 8 від 05.02.2018 на суму 9.006,00 грн.,

№ 16 від 19.02.2018 на суму 45.474,00 грн.

№ 13 від 23.02.2018 на суму 22.369,44 грн.,

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з приписами статей 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 6.3.1 договору постачальник зобов'язався забезпечити поставку продукцію у строки, установлені в п. 5.1 договору.

Однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором товар позивачу за зазначеними вище заявками не поставив.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується що відповідач, в порушення умов договору, у визначений строк зобов'язання щодо поставки продукції не здійснив, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України всі правочини щодо забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором повинні здійснюватися виключно у письмовій формі.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 7.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим договором.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що за порушення строків поставки продукції (в тому числі строку передбаченого п. 5.15, 5.16, 5.17 цього договору) постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості непоставленої/невчасно поставленої продукції за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10 (десять) відсотків вказаної вартості.

Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, можливо за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Умовами п. 7.2 договору сторони передбачили інший розмір пені та штрафу, що не суперечать вищевказаним нормам Господарського кодексу України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, пені та штрафу не суперечить статті 61 Конституції України.

Оскільки прострочення з постачання товару мало місце, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 40.115,87 грн. пені та 30.604,56 грн. штрафу (за обґрунтованими розрахунками).

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Оскар-Т» (02091, м. Київ, Харківське шосе, 148, кв. 191, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22, ) 40.115 (сорок тисяч сто п'ятнадцять) грн. 87 коп. пені, 30.604 (тридцять тисяч шістсот чотири) грн. 56 коп. штрафу, 1.762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В. Сівакова