РІШЕННЯ

26 липня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/544/17-г/6

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

при секретарі судового засідання Саловська О.А.

розглянув справу

за позовом Комунального підприємства "Тернопільводоканал" (вул. Танцорова, 7, м. Тернопіль, 46008)

до відповідача Фізичної особи - підприємця Юркевич Лариси Іванівни (АДРЕСА_1)

про усунення порушень користування охоронними зонами інженерних мереж.

За участю від:

позивача - Повстюк О.А.

відповідача - не з'явився

Суть справи.

Комунальне підприємство "Тернопільводоканал" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Юркевич Лариси Іванівни (з врахуванням заяви б/н, б/д (вх. 19684 від 02.11.2017)) про усунення порушень режиму використання охоронних зон інженерних мереж на земельній ділянці за кадастровим номером НОМЕР_1, шляхом демонтажу об'єкту нерухомості (закладу громадського харчування) площею 74,2 кв.м. по АДРЕСА_2 та об'єкту нерухомості (закладу громадського харчування) площею 23,4 кв.м. по АДРЕСА_2.

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. На земельній ділянці за кадастровим номером НОМЕР_1 (орендарем якої є відповідач), за адресою: АДРЕСА_2, в межах охоронних зон інженерної мережі (на каналізаційній мережі), знаходиться належний ФОП Юркевич Л.І. об'єкт - будівля (заклад громадського харчування) бару "ІНФОРМАЦІЯ_1", що є порушенням, зокрема, п. 15.5 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 N 190, п. 8.1 ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" та п. 17.1.2 ДБН В. 2.5-75:2013 (таблиця 31) "Каналізація. Зовнішні мережі та споруди. Основні положення проектування".

Ухвалою від 26.09.2017 порушено провадження у даній справі, призначено її розгляд в судовому засіданні на 12.10.2017, який в подальшому відкладався, в судовому засіданні оголошувалась перерва, зокрема до 16.11.2017.

У відзиві б/н від 19.10.2017 на позов відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх безпідставністю. В обґрунтування цього зазначає про правомірність набуття ФОП Юркевич Л.І. права власності на нерухоме майно площею 74,2 кв.м. по АДРЕСА_2 та нерухоме майно площею 23,4 кв.м. по АДРЕСА_2. Також зазначає, що нею на законних підставах здійснюється користування земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_1, оскільки вона є її орендарем за умовами договору оренди від 07.06.2013. А також зроблено посилання за зміст ст.1 Першого протоколу 1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

В ході розгляду справи, в судовому засіданні 19.10.2017, відповідачем надано усні пояснення про те, що станом на час розгляду справи належні їй на праві власності нежитлові приміщення площами 74,2 кв.м. та 23,4 кв.м. - це один цілісний об'єкт, який використовується як заклад громадського харчування - бар "ІНФОРМАЦІЯ_1". Дану обставину, на її думку, підтверджують долучені нею до матеріалів справи копії технічних паспортів від 15.07.2011 та 18.07.2011, договору купівлі - продажу від 04.06.2014 та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На цілісний об'єкт право власності відповідачем не зареєстровано (на даний час власність залишається оформлена на два окремі об'єкти). За даною адресою інших об'єктів нерухомості немає. Обидва об'єкти нерухомості розміщені на земельній ділянці 0,0226 га кадастровий номер НОМЕР_1.

З врахуванням поданого відповідачем відзиву на позовну заяву, долученими останнім до матеріалів справи правовстановлюючими документами на належні ФОП Юркевич Л.І. нежитлові приміщення, позивачем подано уточнення б/н, б/д позовних вимог. Представник позивача, у ньому просить суд зобов'язати Фізичну особу підприємця Юркевич Ларису Іванівну (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) усунути порушення режиму використання охоронних зон інженерних мереж на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1, шляхом демонтажу нежитлового приміщення (закладу громадського харчування), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01 та шляхом демонтажу нежитлового приміщення, заклад громадського харчування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1.

Ухвалою суду від 16.11.2017 у даній справі призначено судову експертизу, проведення якої доручено Тернопільському відділенню КНДІСЕ, а на її вирішення поставлено наступні питання:

1. Чи проходять через земельну ділянку по АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,0226 га охоронні зони інженерних (водопровідних та каналізаційних) мереж КП "Тернопільводоканал"?

В разі проходження відобразити на плані (схемі) межі охоронних зон інженерних мереж, що проходять через земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 по відношенню до об'єкту нерухомості - закладу громадського харчування (бару) "ІНФОРМАЦІЯ_1" площею 74,2 кв.м. та 23,4 кв.м., який належить Фізичній особі - підприємцю Юркевич Ларисі Іванівні за вказаною адресою.

2. Чи відповідає розташування об'єктів нерухомості площею 74,2 кв.м. по АДРЕСА_2 та площею 23,4 кв.м. по АДРЕСА_2 на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,0226 га приписам п. 8.1 ДБН 360-92**, п. 17.1.2 ДБН В.2.5-75:2013 (таблиця 31) та п. 15.5 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України? До закінчення проведення експертизи, провадження у справі № 921/544/17-г/6 було зупинено.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким, зокрема, ГПК України викладено в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VІІІ, чинній з 15.12.2017, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

11.12.2017 на адресу Господарського суду Тернопільської області від судового експерта Тернопільського відділення КНДІСЕ Походай І.П. надійшло клопотання №1191/17-22 від 07.12.2017, в якому останній просив: погодити строки виконання експертизи; провести її оплату згідно виставленого рахунку №11813 від 07.12.2017; надати додаткові матеріали, зокрема: обмінні файли на земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_3 та технічну документацію із землеустрою відповідно до рішення Тернопільської міської ради №6/31/107 від 26.04.2013; генплан забудови земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1.

Відповідно до приписів п. 2.3 Інструкції "Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень" (затв. Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5) експерту заборонено самостійно збирати матеріали, які підлягають дослідженню, а також вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно.

Ухвалою суду від 12.12.2017, для вирішення клопотання експерта, призначено у справі №921/544/17-г/6 судове засідання на 21.12.2017, якою витребувано у позивача запитувані експертом документи.

21.12.2017 позивачем через канцелярію подано клопотання б/н від 21.12.2017, яким долучено до матеріалів справи копію запиту від 19.12.2017 за №3340/17 КП "Тернопільводоканал", адресованого Головному управлінню Держгеокадастру у Тернопільській області. Із змісту вищевказаного запиту вбачається звернення позивача до ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області, з метою отримання запитуваної експертом інформації.

За результатами судового засідання 21.12.2017 судом постановлено ухвали, якими поновлено провадження у справі №921/544/17-г/6; здійснено перехід до слухання даної справи за правилами нової редакції Господарського процесуального кодексу України за правилами загального позовного провадження, зі стадії підготовчого засідання; погоджено експерту строк проведення експертизи; призначено підготовче засідання на 18.01.2018, з витребуванням у сторін необхідних експерту документів.

Підготовче засідання від 18.01.2018 у даній справі відкладалось на 25.01.2018.

Внаслідок вжиття судом усіх необхідних заходів, спрямованих на виконання поданого судовим експертом клопотання №1191/17-22 від 07.12.2017, ухвалою суду від 25.01.2018 зупинено провадження у справі, призначено судову експертизу, проведення якої доручено тій же установі, а на вирішення її поставлено ті ж питання, що і в ухвалі від 16.11.2017.

За час зупинення провадження у справі, 28.02.2018 на адресу суду надійшло клопотання №1191/17-22 від 26.02.2018 судового експерта Походай І.П., з проханням забезпечити 02.03.2018 близько 14.30-15.00 год. йому безперешкодний доступ до об'єкту дослідження (земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 по АДРЕСА_2), а також участь КП "Тернопільводоканал" та ФОП Юркевич Л.І. при цьому.

Вказане клопотання судового експерта судом задоволено, про що постановлено ухвалу від 28.02.2018.

28.03.2018 Завідувачем Тернопільського відділення КНДІСЕ Бутрином В.В., супровідним листом № 1191/17-22 від 26.03.2018 повернуто матеріали справи №921/544/17-г/6 на адресу суду, разом з Висновком експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи.

У зв'язку з чим, ухвалою суду від 03.04.2018 поновлено провадження у даній справі, підготовче засідання у справі призначено на 26.04.2018, яке в подальшому відкладалось до 16.05.2018 та 29.05.2018.

В порядку ч.3 ст.177 ГПК України, за ініціативою суду продовжувався строк підготовчого провадження у даній справі на 30 днів, про що постановлено ухвалу від 26.04.2018.

В ході розгляду справи, позивачем долучено до матеріалів справи: супровідний лист №2637/17 від 12.10.2017 (вх. №18544 від 12.10.2017) з додатком; клопотання б/н від 19.10.2017 (вх. №18903 від 19.10.2017) про ознайомлення з матеріалами справи; уточнення позовних вимог б/н, б/д (вх. №19684 від 02.11.2017) з додатком; клопотання б/н від 16.11.2017 (вх. №20360 від 16.11.2017) про призначення експертизи; письмові пояснення б/н від 16.11.2017 (вх. №20377 від 16.11.2017); клопотання б/н від 21.12.2017 (вх. 22762 від 21.12.2017), з додатком; клопотання б/н від 17.01.2018 (вх. №3987 від 17.01.2018), з додатком; відповідь на відзив б/н від 14.05.2018 (вх. 10987 від 15.05.2018), з додатком.

В свою чергу відповідачем, в ході розгляду справи, до матеріалів справи подано: відзив б/н від 19.10.2017 (вх. №18893 від 19.10.2017) на позовну заяву; супровідний лист б/н від 19.10.2017 (вх. №18900 від 19.10.2017) з додатком; заяву б/н від 16.01.2018 (вх. №3896 від 16.01.2018), з додатком.

Решта наявних матеріалів справи виражені у адресованих суду заявах та клопотаннях про відкладення судового засідання, ознайомлення з матеріалами справи, а також сформованих судом на сторін Витягах з ЄДР ЮО, ФО та ГФ та з реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 29.05.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу №921/544/17-г/6 до розгляду по суті на 21.06.2018, в якому оголошувалась перерва та яке відкладалось до 26.07.2018.

Представником позивача в судовому засіданні 26.07.2018 підтримано позовні вимоги, з підстав наведених у позові та на підставі доказів, які ним подані в ході підготовчого провадження у справі.

Повноважний представник відповідача, а також сам відповідач в судове засідання 26.07.2018 не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Як вбачається з витягу із сайту "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, рекомендоване повідомлення від 20.07.2018 зі штрихкодовим ідентифікатором 446, яким надсилалась на адресу відповідача ухвала 19.07.2018, вручено адресату особисто 21.07.2018.

Судом також враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66,69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З урахуванням наведеного, поданих суду матеріалів та пояснень учасників справи щодо відсутності у них інших доказів та обставин, які можуть повідомити, суд прийшов до висновку про можливість закінчення розгляду справи.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програми фіксування судового процесу (судового засідання) "Акорд". Експертний висновок № 765 від 20.10.2017 до 20.10.2020.

Для робочого оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер NJ 20 UG 21 D 8040540 E 1.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне:

В провадженні Господарського суду Тернопільської області перебувала справа 15/6/5022-256/2011 за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Юркевич Лариси Іванівни до відповідача Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальне підприємство "Об'єднання парків і культури відпочинку м. Тернополя" про визнання права власності на самочинно збудоване нежитлове приміщення, площею 74,2 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 20.04.2011 (з врахуванням ухвали від 25.07.2011) у справі №15/6/5022-256/2011 задоволено позов ФОП Юркевич Л.І. та визнано за нею право власності на нежитлове приміщення площею 74,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Інформація Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень сформована 04.07.2013 за №5697938 вказує на те, що за Юркевич Ларисою Іванівною зареєстровано право приватної власності (розмір частки 1/1) на нежитлове приміщення, громадське харчування загальною площею 74,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2, на підставі вищевказаного рішення суду від 20.04.2011 №15/6/5022-256/2011, про що в реєстрі внесено запис про право власності за №1512968.

В ході розгляду справи, відповідачем подано до її матеріалів копію Технічного паспорту від 18.07.2011, виготовленого ТОВ "Міське бюро технічної інвентаризації" на замовлення Юркевич Л.І. щодо громадського будинку "громадське харчування" по АДРЕСА_2.

Згодом, 09.01.2018 Львівським апеляційним господарським судом відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Тернопільводоканал" №2012/17 від 24.07.2017 (особи, яка не була учасником судового процесу при розгляді справи в суді першої інстанції) на рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.04.2011 у справі № 15/6/5022-256/2011.

В подальшому, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 05.03.2018 у справі № 15/6/5022-256/2011 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Тернопільводоканал", а також зупинено провадження у справі № 15/6/5022-256/2011 до набрання законної сили судовим рішенням у справі Господарського суду Тернопільської області № 921/544/17-г/6.

Своє клопотання про участь у справі КП «Тернопільводоканал» мотивувало тим, що СПД Юркевич Л.І. самочинно збудувала нежитлове приміщення площею 74,2 кв.м. по АДРЕСА_2 безпосередньо на каналізаційних мережах, які забезпечують водовідведення значної частини м. Тернополя, тобто в межах охоронної зони інженерних мереж. Вчинені дії відповідачки загрожують нормальній безперебійній роботі водопровідних мереж, а зведена будівля ускладнює доступ до мереж та загрожує виникненню аварійних ситуацій.

Прийшовши до висновку, що рішення суду може вплинути на права і обов'язки КП «Тернопільводоканал», Львівський апеляційний господарський суд залучив підприємство до участі у справі.

З огляду на те, що станом на 26.07.2018 апеляційне провадження у справі № 15/6/5022-256/2011 не завершено, рішення у цій справі про визнання права власності на самочинно збудоване нежитлове приміщення, площею 74,2 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2, 28 не набрало законної сили.

Також, 04.06.2014 між Управлінням обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради (продавець) та Фізичною особою - підприємцем Юркевич Ларисою Іванівною (покупець) укладено договір купівлі-продажу комунального нежилого приміщення, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Кашанською М.І. та зареєстрований в реєстрі за №437.

Згідно п.1.1, п.1.4 правочину продавець передав у власність покупця ціле нежитлове приміщення комунальної власності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 23,4 кв.м., а покупець, в свою чергу, здійснив за це оплату в обумовленому сторонами розмірі.

Вказаний договір купівлі-продажу не містить будь-яких умов, які б свідчили про знаходження об'єкту купівлі-продажу поблизу чи над каналізаційними мережами.

Інформація Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень сформована 04.06.2014 за №22565415 вказує на те, що за Юркевич Ларисою Іванівною зареєстровано право приватної власності (розмір частки 1/1) на нежитлове приміщення, заклад громадського харчування загальною площею 23,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2, на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу від 04.06.2014 №437, про що в реєстрі внесено запис про право власності за №5895938.

Таким чином, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачка є власницею двох будівель по АДРЕСА_2. А саме нежитлове приміщення закладу громадського харчування, приміщення 1, загальною площею 23,4 кв.м. (придбане на підставі договору купівлі-продажу від 04.06.2014) та нежитлове приміщення громадського харчування, загальною площею 74,2 кв.м. (згідно з рішенням Господарського суду Тернопільської області від 20.04.2011 у справі № 15/6/5022-256/2011, законність якого перевіряється апеляційним судом).

За твердженням відповідачки обидва об'єкти об'єднані нею в один.

Технічні паспорти на два окремі вищевказані об'єкти містяться в матеріалах справи.

07.06.2013 між орендодавцем - Тернопільською міською радою та орендарем - Комунальним підприємством "Об'єднання парків культури і відпочинку м.Тернополя" і Фізичною особою - підприємцем Юркевич Ларисою Іванівною укладено договір оренди землі, згідно якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться у м. Тернополі за адресою АДРЕСА_2 (п.1 правочину).

В оренду передається земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,0226 га, в тому числі - землі, які використовуються в комерційних цілях (п.2 договору).

На земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна - нежилі приміщення. Інженерні мережі - зливова каналізація, побутова каналізація, електрокабель (п.3 правочину).

У п.4 договору вказано, що земельна ділянка передається в оренду з об'єктами нерухомого майна, зазначеними в п.3.

Договір укладено терміном на десять років з 26 квітня 2013 року до 26 квітня 2023 року (п.8 правочину).

Згідно п.15 договору земельна ділянка передається в оренду для обслуговування нежитлових приміщень.

А відповідно до п. 16 правочину цільове призначення земельної ділянки - землі житлової та громадської забудови. Цільове використання землі, згідно КВЦПЗ - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Пунктом 17 договору обумовлені умови збереження стану об'єкта оренди: забороняється самовільна забудова земельної ділянки.

Зміст п. 26 правочину вказує на те, що орендодавець попереджає про права третіх осіб на земельну ділянку. Обов'язковими для діяльності орендаря є обмеження, зокрема щодо інженерних зон: ділянка повинна використовуватись з врахуванням охоронних зон інженерних мереж.

У п.43 договору вказано, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Факт перебування вищевказаної земельної ділянки в оренді ФОП Юркевич Л.І. також підтверджує Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформованої 18.10.2017 за номером 100687418. За її даними власником вказаної земельної ділянки є Тернопільська міська рада (комунальна форма власності).

16.06.2017 працівниками КП "Тернопільводоканал" проведено обстеження водопровідної/каналізаційної мережі діаметром 1000 мм за адресою: АДРЕСА_2 в частині земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1. За результатами обстеження, комісією в складі інспектора Яциковського А.О., юрисконсульта Повстюк О.А., інженера Пуцило Ю.П., встановлено, що будівля (заклад громадського харчування) бар "ІНФОРМАЦІЯ_1" встановлена безпосередньо на каналізаційних охоронних мережах, що є порушенням нормативних відстаней такої мережі.

Того ж дня працівниками позивача складено Акт обстеження водопровідних та каналізаційних мереж від 16.06.2017, із зазначенням припису про забезпечення нормативної відстані до каналізаційної мережі, або демонтаж вищевказаного об'єкту.

До позовних матеріалів позивачем долучено топографічну зйомку (схему) розміщення на місцевості об'єкту нерухомості, який належить відповідачу. А його представником в ході розгляду справи надано усне пояснення про те, що працівниками КП "Тернопільводоканал" на цю топографічну зйомку нанесено межі охоронних зон, з яких вбачається, що охоронна зона проходить саме через кафе відповідача.

Твердження відповідача зводились до того, що на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,0226 га за адресою АДРЕСА_2, знаходиться один об'єкт нерухомого майна (заклад громадського харчування) бар "ІНФОРМАЦІЯ_1", який складається з двох окремо зареєстрованих за відповідачем на праві власності об'єктів площами 74,2 кв.м. та 23,4 кв. м.

Також, ФОП Юркевич Л.І. зазначалось про те, що в неї наявна копія плану-схеми земельної ділянки, з описом меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, за даними якої охоронна зона не проходить через приміщення бару "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_2.

У зв'язку з наявністю в матеріалах справи двох планів (схем) із зазначенням різних даних про розміщення та пролягання охоронних зон проходження каналізаційного колектора КП "Тернопільводоканал" по АДРЕСА_2, м. Тернопіль по відношенню до об'єкту нерухомості, який належить відповідачу, в ході розгляду справи №921/544/17-г/6 призначалась судова експертиза.

У Висновку експерта №1191/17-22 від 26.03.2018, за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи, судовим експертом у відповідь на перше питання зазначено, що станом на день дослідження через земельну ділянку площею 0,0226 га за кадастровим номером НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 в м. Тернопіль проходить каналізаційна мережа діаметром 1000 мм; у відповідь на друге питання зазначено, що розташування об'єктів нерухомості площею 74,2 кв.м. по АДРЕСА_2 та площею 23,4 кв.м. по АДРЕСА_2, приміщення 1 м. Тернопіль на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,0226 га не відповідає приписам п.8.1 ДБН 360-92**, п.17.1.2 ДБН В.2.5-75:2013 (таблиця 31) та п.15.5 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України.

Також експертом зазначено, що з врахуванням особливостей інженерно - геологічних вишукувань для реконструкції будівель та споруд відповідно до будівельних норм України "Вишукування. Інженерні вишукування для будівництва" ДБН А.2.1-1 - 2008, неможливо усунути порушення без повного демонтажу об'єктів нерухомості площею 74,2 кв.м. по АДРЕСА_2 та площею 23,4 кв.м по АДРЕСА_2, враховуючи, що станом на день дослідження нежилі приміщення після їх реконструкції становлять єдиний цілісний об'єкт - заклад громадського призначення.

Зважаючи на відсутність зі сторони ФОП Юркевич Л.І. реагування на припис від 16.06.2017, КП "Тернопільводоканал" звернувся до суду із відповідним позовом для вирішення питання про усунення відповідачем виявлених порушень у використанні земельної ділянки, що перебуває в межах охоронної зони водопровідних та каналізаційних мереж, посилаючись на те, що недотримання відповідачем нормативної відстані до водопровідних та каналізаційних мереж при здійсненні господарської діяльності порушує інтереси позивача, як підприємства трубопровідного транспорту і виробника послуг з водопостачання та водовідведення, оскільки виявлені порушення загрожують нормальній безперебійній роботі каналізаційних мереж, а розміщення в межах охоронної зони будь-яких об'єктів нерухомості ускладнює доступ до мереж, створює додаткове навантаження на мережу та загрожує виникненню аварійних ситуацій, що може зумовити тривалий перебій у наданні послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи учасника процесу, оцінивши докази, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до змісту п. 3 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.ст. 13, 74, 76-79 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принципи змагальності сторін та диспозитивності відображені і в ст.14, ч.4 ст. 74 цього Кодексу, за змістом яких суд не може самостійно збирати докази, крім окремих визначених випадків.

Поданими позивачем доказами, не запереченими належним чином відповідачем, заявником доведено обґрунтованість заявлених вимог.

Так, згідно із ч.2 ст.13 Конституції України кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

У п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України 24.10.2011 №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" зазначено, що у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України

Відповідно до ч.ч. 1.2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

В даному випадку, суд виходить з того, що позов поданий до фізичної особи - підприємця Юркевич Л.І. та стосується правовідносин, що випливають з її господарської діяльності.

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,0226 га з кадастровим номером НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 в м. Тернопіль являється власністю територіальної громади міста Тернополя та передана, зокрема відповідачу в оренду згідно договору оренди землі від 07.06.2013.

На вказаній земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна, право приватної власності на які зареєстровано за ФОП Юркевич Л.І., а саме: заклад громадського харчування площею 74,2 кв.м. по АДРЕСА_2 та заклад громадського харчування площею 23,4 кв.м. по АДРЕСА_2.

Згідно п. "е" ч.1 ст.96 Земельного кодексу України до обов'язків користувачів земельних ділянок належить дотримання правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Відповідно до ч.ч. 1,2,6 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При їх здійсненні особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені ч.ч. 2-5 цієї статті суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Законом України "Про будівельні норми", зокрема статтею 1, визначено, що державні будівельні норми - це нормативний акт, затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері будівництва.

Відповідно до п. 8.1 ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" вирішення водопостачання і каналізації у проектах планування і забудови повинне забезпечити: оцінку умов водопостачання й водовідведення як елементів комплексної оцінки умов розвитку міст; визначення продуктивності систем на розрахункові етапи для такого складу і кількості водокористувачів, який проектується; розробку принципових схем в ув'язці з планувальною структурою, функціональним зонуванням, вимогами охорони зовнішнього середовища і заходами щодо організації інженерної інфраструктури групових систем населених місць.

В свою чергу п.17.1.2 ДБН В.2.5-75:2013 "Каналізація. Зовнішні мережі та споруди. Основні положення проектування" з метою попередження травматизму, інших прикрих випадків при виникненні провалів у місцях пошкодження склепінь каналізаційних мереж або при аваріях на них визначає ширину захисної охоронної зони каналізаційних мереж.

Нормативним актом, який регулює права і обов'язки сторін в галузі водопостачання та водовідведення є Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджені наказом Міністерства з питань Житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008 (надалі Правила №190 від 27.06.2008).

Відповідно до п.15.5 зазначених Правил №190 від 27.06.2008 не дозволяється складання матеріалів і предметів, накопичування сміття ближче ніж за 5м від осі водопровідних і каналізаційних мереж і пристроїв та в межах охоронних санітарних зон; самовільне спорудження над водопровідними і каналізаційними мережами та пристроями будь-яких будівель та предметів благоустрою.

А відповідно до ч.2 ст.36 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", забороняється розміщення, будівництво, введення в дію, експлуатація та реконструкція підприємств, споруд та інших об'єктів, на яких не забезпечено в повному обсязі дотримання всіх вимог і виконання заходів, передбачених у проектах зон санітарної охорони, проектах на будівництво та реконструкцію, інших проектах.

Згідно п. 1.11 Правил №190 від 27.06.2008 якщо мережі водопостачання та водовідведення, що належать виробнику, проходять по земельній ділянці, переданій на правах власності або користування суб'єкту господарювання, останні не повинні протидіяти ліквідації течі та усуненню інших пошкоджень мереж на цих ділянках.

Як вже згадувалось земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, за адресою АДРЕСА_2 перебуває в орендному користуванні відповідачки.

У п.8 Правил охорони магістральних трубопроводів (затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2002 № 1747) зазначено, що земельні ділянки, розташовані у межах охоронних зон, не вилучаються у їх власників і користувачів, а використовуються з обмеженнями, передбаченими цими Правилами та в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Відповідно до ч.4 ст.111 Земельного кодексу України обмеження у використанні земель (крім обмежень, безпосередньо встановлених законом та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами) підлягають державній реєстрації в Державному земельному кадастрі у порядку, встановленому законом, і є чинними з моменту державної реєстрації.

Обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, є чинними з моменту набрання чинності нормативно-правовими актами, якими вони були встановлені.

Статтею 112 ЗК України встановлено, що охоронні зони створюються, зокрема, уздовж ліній зв'язку, електропередачі, земель транспорту, навколо промислових об'єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об'єкти. Правовий режим земель охоронних зон визначається законодавством України.

Відповідно Закону України "Про трубопровідний транспорт", дія якого поширюється на відносини в галузі трубопровідного транспорту, призначеного для транспортування, в тому числі води, з місця видобутку до місця споживання (ст. 4 Закону), охоронна зона являє собою землі вздовж магістральних та промислових трубопроводів, навколо промислових об'єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодженню, а також для зменшення їх негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об'єкти та довкілля в цілому (ст. 1 Закону).

До земель трубопровідного транспорту належать земельні ділянки, на яких збудовано наземні і надземні трубопроводи та їх споруди, а також наземні споруди підземних трубопроводів. Уздовж трубопроводів встановлюються охоронні зони. Земля в межах охоронних зон не вилучається, а використовується з обмеженнями (обтяженнями) відповідно до закону або договору. Порядок встановлення, розмір та режим використання охоронної зони об'єкта трубопровідного транспорту визначаються законодавством України (стаття 11 Закону України "Про трубопровідний транспорт").

Таким чином, законом встановлюються спеціальні обмеження права користування, пов'язані із встановленням територій із режимом обмеженого використання. Тобто, правовий режим охоронних зон відрізняється залежно від об'єкта, навколо якого встановлена зона, проте завжди передбачає обмеження щодо можливих видів використання земельної ділянки.

За даними Висновку експерта, зробленого на підставі технічної документації, через земельну ділянку по АДРЕСА_2, яка перебуває в орендному користуванні відповідача та на якій знаходяться належні останньому на праві власності об'єкти нерухомості проходить каналізаційна мережа. Розташування вказаних об'єктів нерухомості не відповідає приписам ДБН 360-92**, ДБН В.2.5-75:2013 (таблиця 31) та п.15.5 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, на які посилається позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги. А з врахуванням ДБН А.2.1-1 - 2008 "Вишукування. Інженерні вишукування для будівництва" усунення таких порушень неможливе без повного демонтажу належних відповідачу об'єктів нерухомості.

Відповідно до ч.1 ст. 23 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" підприємства питного водопостачання та централізованого водовідведення серед іншого мають право здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків та споруд, вимагати термінового усунення витоків з водопровідних мереж та обладнання, забезпечувати встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку питної води відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".

Згідно з ч.1 ст. 10 Закону України "Про трубопровідний транспорт" контроль у сфері трубопровідного транспорту спрямовується на забезпечення додержання вимог законодавства про трубопровідний транспорт органами державної виконавчої влади, представницькими органами та органами місцевого самоврядування, а також підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності та видів діяльності і громадянами.

У ст.16 Закону України "Про трубопровідний транспорт" вказано, що підприємства, установи та організації трубопровідного транспорту зобов'язані, зокрема забезпечувати дотримання діючих норм та правил безпеки та технічної експлуатації трубопроводів, правил пожежної охорони та охорони навколишнього природного середовища.

А п.15 Правил охорони магістральних трубопроводів (затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2002 № 1747) вказує, що землекористувачі не мають права перешкоджати працівникам підприємств магістрального трубопровідного транспорту здійснювати контроль за технічним станом об'єктів магістрального трубопровідного транспорту та виконувати ремонтні і аварійно-відновні роботи. Землекористувачі та місцеві органи виконавчої влади зобов'язані сприяти працівникам зазначених підприємств під час виконання ними цих робіт.

За даними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності позивача є: монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; забір, очищення та постачання води (основний); каналізація, відведення й очищення стічних вод.

Позивач просить суд відновити його порушене право шляхом зобов'язання відповідача до усунення порушення режиму використання охоронних зон інженерних мереж шляхом демонтажу об'єкту нерухомості, який належить останньому.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

До них належать і припинення дії, яка порушує право або створює загрозу його порушення (п.3. ч.2 ст.16 ЦК України, ч.2 ст. 20 ГК України).

Покладення обов'язку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу можливе щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюються перешкоди в здійсненні суб'єктивного права.

Позов заявлено з підстав наявності триваючого порушення чинних норм та правил, які стосуються водопостачання та водовідведення.

Таким чином, усунення перешкод у доступі до каналізаційної мережі є правом позивача, на якого покладено контроль за станом комунальних водопровідних та каналізаційних мереж.

Поняття "контролю" не обмежує можливість здійснення контролю лише спостеріганням на наявністю або відсутністю порушень певних норм експлуатації та використання, а включає також необхідність усунення певних порушень, отже, і пред'явлення права вимоги по усуненню перешкод щодо ліквідації порушення.

З огляду на вищенаведене, право позивача підлягає захисту в судовому порядку, а позовні вимоги до задоволення.

Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (на яку посилається відповідач у відзиві на позов) є втручання держави в право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, наприклад, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу - втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об'єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку існування проблеми, що становить суспільний інтерес, яка б вимагала таких заходів. Поняття "суспільний інтерес" має широке значення (рішення від 23 листопада 2000 року в справі "Колишній король Греції та інші проти Греції"). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить "суспільний інтерес" (рішення ЄСПЛ від 2 листопада 2004 року в справі "Трегубенко проти України").

Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". При цьому з питань оцінки "пропорційності" ЄСПЛ, як і з питань наявності "суспільного", "публічного" інтересу, визнає за державою достатньо широку "сферу розсуду", за винятком випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та ч.4 ст. 11 ГПК України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В спорі, який розглядається наявні вказані три критерії, існування яких дає право позивачу на втручання в право мирного володіння відповідачем його майном.

Приналежно до спірних правовідносин можливість втручання у право на мирне володіння майном відповідачки передбачено ч.4 ст.13, ч.7 ст. 41 Конституції України, за якими власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватись на шкоду людині і суспільству. Використання власності не може завдавати шкоди інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтями 319, 346 ЦК України, ст. ст. 5,147 ГК України передбачено можливість припинення права власності особи, в т.ч. поза її волею. Перелік цих підстав не є вичерпним (Лист Верховного Суду України від 01.07.2013 «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ»).

Втручання у право на мирне володіння майном відповідачки є виправданим. Оскільки, всупереч будівельним нормам, положенням Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, Правил охорони магістральних трубопроводів, Законів України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», «Про трубопровідний транспорт», нерухоме майно відповідачки знаходиться в межах захисних охоронних зон каналізацій, які встановлені з метою: попередження аварій, травм, та інших негативних випадків, що можуть виникати у каналізаційній (водовідвідній) мережі; належної експлуатації цієї мережі, запобіганню їх ушкодження, негативного впливу на людей та довкілля в цілому.

Щодо критерію «пропорційності» («необхідного балансу»), між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням та інтересами особи, яка страждає від втручання, то згідно з висновком експерта усунення порушень приписів будівельних норм та Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України неможливе без повного демонтажу об'єктів нерухомості площею 74,2 кв.м. по АДРЕСА_2 та площею 23,4 кв.м по АДРЕСА_2.

Інших заперечень щодо обставин, на яких ґрунтується позов відповідач у відзиві на позов не навів, а тому за ч.4 ст. 165 ГПК України позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

В контексті рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» суд також зазначив про припис «належного урядування», за яким втручання у право на мирне володіння потребує виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власнику.

За наявності принципів рівності, змагальності сторін та диспозитивності процесу, сторонами на розгляд суду не було подано вимог чи клопотань щодо компенсації власності майна відповідачки. А тому, пов'язані з цим обставини і не входили у предмет судового дослідження по даній справі. Вказане не позбавляє ФОП Юркевич Л.І., за наявності для цього підстав та в залежності від результатів вирішення справи № 15/6/5022-256/2011, заявити в окремому провадженні вимоги про відшкодування вартості втраченого майна.

Право (законний інтерес) КП «Тернопільводоканал», як підприємства питного водопостачання і централізованого водовідведення на пред'явлення позову, що розглядається випливає із змісту Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», рішення Конституційного Суду України від 01.01.2004 у справі №1-10/2004.

Про те, що знаходження будівель по АДРЕСА_2 у м. Тернопіль впливає на права і обов'язки КП «Тернопільводоканал» зазначено і в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 05.03.2018 у справі № 15/6/5022-256/2011.

За таких обставин, позовні вимоги КП «Тернопільводоканал» слід задоволити.

Ухвалами суду від 16.11.2017 та від 25.01.2018, якими зупинялось провадження у даній справі, оплату вартості експертизи було покладено на позивача.

В матеріалах справи міститься платіжне доручення №50 від 16.01.2018, згідно якого КП "Тернопільводоканал" сплачено кошти в сумі 3466 грн., з призначенням платежу: 22 експертиза №1191/17-22 рах №11813 від 07.12.2017, без ПДВ.

В порядку ст.ст. 123,129 ГПК України судові витрати, які складаються з 1600 грн. судового збору та 3466 грн. витрат пов'язаних з проведенням судової експертизи, покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 7-18, 20, 24, 32, 73-80, 86, 98, 123, 129, 232-233, 236-238, 240-241, 256-257 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

1. Фізичній особі - підприємцю Юркевич Ларисі Іванівні (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_2) усунути порушення режиму використання охоронних зон інженерних мереж на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1, шляхом демонтажу нежитлового приміщення заклад громадського харчування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 23,4 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01 та шляхом демонтажу нежитлового приміщення громадського харчування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 74,2 кв.м реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1.

Видати наказ.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Юркевич Лариси Іванівни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_2)

- на користь Комунального підприємства "Тернопільводоканал" (вул. Танцорова,7 м. Тернопіль, ідентифікаційний код 03353845) - 1600 (одну тисячу шістсот) грн. - сплаченого судового збору та 3466,40 грн. (три тисячі чотириста шістдесят шість) грн. - витрат, пов'язаних з проведенням експертизи.

Видати наказ.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03 серпня 2018 року.

Суддя І.П. Шумський