ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.07.2018м. ДніпроСправа № 904/2285/18
за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича фірма "Євроконтакт"

про стягнення 5 520,00 грн. пені

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судового засідання: Кулебі Т.Ю.

Представники:

Позивача - Яковчук О.Д., дов. №НМТ 926941 від 26.10.17р.

Відповідача - Литовченко А.О., дов. №б/н від 29.12.17р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 5 520,00 грн. пені, мотивуючи порушенням Відповідачем строків виконання робіт за договором.

23.06.18р. від Відповідача надійшла заява з пропозицією укладення мирової угоди, у якій Відповідач зазначив, що детально ознайомившись з позовною заявою, а також з урахуванням особливостей господарських правовідносин між Позивачем та Відповідачем у межах правочину, за яким Позивачем пред'явлено вимогу про стягнення пені (а саме того факту, що оплата за таким Договором проведена Позивачем з порушенням встановленого строку, що створює підстави та можливість для подання Відповідачем зустрічного позову) сторона Відповідача має намір запропонувати Позивачеві укладення мирової угоди з метою урегулювання існуючого спору. У зв'язку з цим, Сторона Відповідача повідомляє, що з урахуванням можливості врегулювання правового спору на підставі мирової угоди та зважаючи на необхідність узгодження із Позивачем умов такої мирової угоди, відзив на позовну заяву не подає.

У судовому засіданні 27.06.18р., представник Позивача повідомила, що, загалом, не проти мирного врегулювання спору, однак вважає, що умови мирової угоди має запропонувати ініціатор врегулювання спору - Відповідач.

Від Відповідача надійшла заява про долучення до матеріалів справи проекту мирової угоди та доказів направлення мирової угоди стороні Позивача засобами електронного зв'язку.

У судовому засіданні 25.07.18р. представник Позивача повідомила, що Позивач отримав проект мирової угоди, але не погоджується з її умовами, надати відповідь на мирову угоду не мали змоги, оскільки проект мирової угоди Відповідачем направлено на адресу регіональної філії "Львівська залізниця" пізніше дати, зазначеної в ухвалі суду, в якій встановлено Відповідачеві строк подачі проекту мирової угоди, а представник Позивача працює у структурному підрозділі, який знаходиться у м. Рівне. Електронною поштою представник Позивача проект мирової угоди одержала раніше, однак не уповноважена приймати такі рішення.

Від Відповідача надійшло клопотання про застосування до Позивача заходів процесуального примусу, мотивоване тим, що Позивач не виконав процесуальні обов'язки у передбачені ухвалою строки, а саме не надав відповідь на заяву представника Відповідача щодо затвердження мирової угоди, яка відповідає вимогам ст. 166 ГПК України, а також докази на її обґрунтування, відповідно до вимог ч.6 ст. 165 ГПК України, та копію відповіді на відзив.

У судовому засіданні 25.07.18р. представник Відповідача заявила про наміри подати зустрічну позовну заяву, проте, відповідно до ч.1 ст. 180 ГПК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Однак, провадження у справі відкрите судом 04.06.18р., ухвалу суду від 04.06.18р. Відповідач одержав 07.06.18р. Судом Відповідачеві встановлено 15-ти денний строк для подачі відзиву з моменту одержання ухвали суду. Відповідно, Відповідач у даній справі міг подати зустрічний позов у строк до 22.06.18р. При цьому, суд враховує, що подача пропозиції укладення мирової угоди, не звільняла Відповідача від обов'язку подачі відзиву на позов у встановлений судом строк.

Неподання зустрічного позову, не позбавляє Відповідача права звернутися до Позивача з позовом у загальному порядку.

За заявою Позивача, судові засідання проводилися у режимі відеоконференції, яку забезпечував Господарський суду Рівненської області.

У судовому засіданні досліджено надані сторонами докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін господарський суд

ВСТАНОВИВ:

07.11.17р. сторонами укладено Договір №Л/ДН-3-171322/НЮ (далі Договір), за п.1.1. якого Виконавець (Відповідач) зобов'язався надати, а Замовник (Відповідач) прийняти і оплатити послуги відповідно до умов Договору на наступну закупівлю: код за ДК-021:2015-5053000-9 Послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки (Ремонт козлового крана КК-5 ст. Сарни) (далі послуги). Код ДКПП:3312 "Ремонтування машин".

Розрахунки за надані послуги здійснюються протягом 25 календарних днів після підписання актів приймання-передачі наданих послуг (п.3.3. Договору).

Виконавець зобов'язується розпочати та закінчити надання послуг у строк не більше 40 календарних днів, починаючи з дати, вказаної в акті приймання-передачі козлового крана в ремонт (4.2. Договору).

Після надання послуг Виконавець передає козловий кран у справному стані Замовнику, підтвердженням чого є: акт індивідуального випробування козлового крана. Акт складається і підписується представниками Замовника та Виконавця (п.4.6. Договору).

При наявності зауважень, або виявленні недоліків, складається двосторонній акт, в якому перераховуються недоліки і вказуються терміни їх усунення. Виконавець протягом 7 днів від отримання акту зобов'язаний підтвердити виконання або надіслати обґрунтовану відмову від виконання робіт. Усунення недоліків проводиться за рахунок Виконавця протягом 10 робочих днів (п.4.7. Договору).

Відповідно до п.4.12. Договору датою завершення надання послуг вважається дата прийняття Замовником козлового крана в експлуатацію і підписання акту приймання-передачі наданих послуг.

За порушення строків виконання зобов'язань Виконавець сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості послуг (п.7.3. Договору).

16.11.17р.. на підставі Акту передачі в ремонт, реконструкцію та модернізацію основних засобів Позивач передав, а Відповідач прийняв козловий кран КК-5 ст. Сарни, інвентарний номер 540.

15.01.18р. проведено запуск козлового крана, що підтверджується Актом індивідуального випробування козлового крана КК-5 №3023 по станції Сарни.

16.01.18р. сторонами складено та підписано Акт №1-00000063 здачі-прийняття робіт (надання послуг). Загальна вартість робіт (послуг) з ПДВ становить 276 000,00 грн.

Оскільки Відповідач кран у ремонт прийняв 16.11.17р., то, відповідно до п. 4.2 Договору, мав повернути його з ремонту до 26.12.17р. включно, однак повернув лише 16.01.18р., відповідно, прострочення надання послуг становить 20 днів.

З посиланням на п.7.3. Договору за порушення строків виконання зобов'язань Позивач нарахував Відповідачеві пеню в розмірі 5 520,00 грн.

Позивач направляв Відповідачеві претензію №ДН-3-06/10 від 08.02.18р., у якій пропонував розглянути претензію та сплатити у десятиденний термін пеню у сумі 5 520,00 грн.

З даними Позивача, претензію Відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання (ст.901 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У заяві від 22.06.18р. Відповідач повідомив, що з урахуванням можливості врегулювання правового спору на підставі мирової угоди та, зважаючи на необхідність узгодження із Позивачем умов такої мирової угоди, відзив на позовну заяву не подає. Однак, подача пропозиції укладення мирової угоди, не звільняла Відповідача від обов'язку подачі відзиву на позов у встановлений судом строк. Подача відзиву - це право сторони, однак, відповідно до ст. 180 ГПК України, саме у строк для подачі відзиву на позов, Позивач мав право подати зустрічну позовну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідач свої договірні зобов'язання в частині ремонту козлового крану виконав з порушенням строків, визначених у Договорі.

Так, 16.11.17р. на підставі Акту передачі в ремонт, реконструкцію та модернізацію основних засобів Позивач передав, а Відповідач прийняв козловий кран КК-5 ст. Сарни, інвентарний номер 540. Відповідно до п.4.2. Договору Відповідач зобов'язався розпочати та закінчити надання послуг у строк не більше 40 календарних днів, починаючи з дати, вказаної в акті приймання-передачі козлового крана в ремонт, тобто до 26.12.17. 15.01.18р. проведено запуск козлового крана, що підтверджується Актом індивідуального випробування козлового крана КК-5 №3023 по станції Сарни. І, лише 16.01.18р. сторонами складено та підписано Акт №1-00000063 здачі-прийняття робіт (надання послуг). Загальна вартість робіт (послуг) з ПДВ становить 276 000,00 грн. Отже, прострочення надання послуг становить 20 днів.

Беручи до уваги наведені вище докази, надані сторонами, суд визнає обґрунтованим, підтвердженим матеріалами справи нарахування Позивачем пені за порушення Відповідачем строків виконання робіт.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Відповідача.

Відповідно до ст.131 ГПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно зі ст. 135 ГПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов'язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною десятою статті 188 цього Кодексу.

Перевіривши доводи Відповідача, викладені в клопотанні про застосування до Позивача заходів процесуального примусу, беручи до уваги, що Відповідач проект мирової угоди направив Позивачеві у строки, що перевищують встановлені судом в ухвалі від 27.06.18р., а також, що застосування до учасників справи заходів процесуального примусу є правом, а не обов'язком суду, суд не вбачає підстав для задоволення наведеного клопотання Відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича фірма "Євроконтакт" про стягнення 5 520,00 грн. пені - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича фірма "Євроконтакт", 49018, м.Дніпро, вул. Моніторна, б.10, кв. 603 (код 31076588) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5 (код 40075815) в особі регіональної філії "Львівська залізниця", 79001, м. Львів, вул. Гоголя, 1 (код 40081195) 5 520,00 грн. - пені, 1 762,00 грн. - судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

У клопотанні Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича фірма "Євроконтакт" про застосування до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" заходів процесуального примусу - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.07.2018

Суддя С.Г.Юзіков