УХВАЛА

26 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 5011-46/18261-2012

Суддя Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Мачульський Г.М.

розглянувши заяву представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про відвід суддів Білоуса В.В. та Пєскова В.Г.

за розглядом касаційних скарг адвоката Петруненка Віктора Григоровича та Керівника (президента) та співвласника у спільній сумісній власності Організації орендарів орендної фірми "Екста" ОСОБА_5, співвласника у спільній сумісній власності Організації орендарів орендної фірми "Екста" ОСОБА_2

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.04.2017

та на постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2018

у справі за заявою адвоката Петруненка Віктора Григоровича

до Організації орендарів орендної фірми "Екста"

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.05.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою адвоката Петруненка Віктора Григоровича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 і призначено до розгляду на 18 липня 2018 року о 12 год. 00 хв.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Керівника (президента) та співвласника у спільній сумісній власності Організації орендарів орендної фірми "Екста" ОСОБА_5, співвласника у спільній сумісній власності Організації орендарів орендної фірми "Екста" ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 і призначено до розгляду на 18 липня 2018 року о 12 год. 00 хв.

Об'єднано касаційні скарги Керівника (президента) та співвласника у спільній сумісній власності Організації орендарів орендної фірми "Екста" ОСОБА_5, співвласника у спільній сумісній власності Організації орендарів орендної фірми "Екста" ОСОБА_2 та адвоката Петруненка Віктора Григоровича в одне касаційне провадження.

18.07.2018 до Верховного Суду від представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 надійшла заява про відвід суддів Білоуса В.В. та Пєскова В.Г., в якій заявник просить суд відвести означених суддів від розгляду касаційних скарг адвоката Петруненка Віктора Григоровича та Керівника (президента) та співвласника у спільній сумісній власності Організації орендарів орендної фірми "Екста" ОСОБА_5, співвласника у спільній сумісній власності Організації орендарів орендної фірми "Екста" ОСОБА_2 у даній справі.

Зазначена заява обґрунтована тим, що судді Білоус В.В. та Пєсков В.Г. брали участь у розгляді справи №910/4431/13 та 27.03.2018 за участю означених суддів винесено постанову у цій справі та відмовлено у задоволенні касаційної скарги стосовно визнання права власності співвласників нежитлової будівлі на вул. Ш. Руставелі, 11, внаслідок чого заявник вказує на сумнів в неупередженості та об'єктивності при розгляді даної справи.

Ухвалою Верховного Суду від 18.07.2018 (у складі колегії суддів: Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Пєскова В.Г. за участю секретаря судового засідання - Корпусенка А.О.) зупинено провадження у справі №5011-46/18261-2012 щодо розгляду касаційних скарг адвоката Петруненка Віктора Григоровича та Керівника (президента) та співвласника у спільній сумісній власності Організації орендарів орендної фірми "Екста" ОСОБА_5, співвласника у спільній сумісній власності Організації орендарів орендної фірми "Екста" ОСОБА_2 до вирішення питання про відвід суддям Білоусу В.В. та Пєскову В.Г.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями Касаційного господарського суду від 20.07.2018 для розгляду заяви представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про відвід суддів Білоуса В.В. та Пєскова В.Г. у справі №5011-46/18261-2012 визначено суддю Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Ткаченко Н.Г.

Ухвалою Верховного Суду від 23.07.2018 задоволено заяву судді Ткаченко Н.Г. від 23.07.2018 про самовідвід у розгляді заяви про відвід суддям Білоусу В.В. та Пєскову В.Г. у справі №5011-46/18261-2012.

Ухвалу обґрунтовано тим, що ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.01.2018 було задоволено заяву судді Ткаченко Н.Г. від 28.01.2018 про самовідвід у справі №5011-46/18261-2012, що унеможливлює розгляд нею заяви про відвід суддів Білоуса В.В. та Пєскова В.Г. у даній справі з метою усунення будь-яких сумнівів у неупередженості або об'єктивності при розгляді зазначеної заяви.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями Касаційного господарського суду від 24.07.2018 (на підставі розпорядження Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду №1614 від 24.07.2018, у зв'язку з ухвалою про самовідвід судді Ткаченко Н.Г.) для розгляду заяви представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про відвід суддів Білоуса В.В. та Пєскова В.Г. у справі №5011-46/18261-2012 визначено суддю Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ОСОБА_1

Розглянувши заяву представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про відвід суддів Білоуса В.В. та Пєскова В.Г. у справі №5011-46/18261-2012 не вбачається підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 35 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини під терміном "суд, встановлений законом" у статті 6 Конвенції мається на увазі, що "судова влада у демократичному суспільстві регулюється законами, джерелом яких є Парламент". Зазначений термін охоплює не лише правові підстави існування суду, але і його склад у кожній конкретній справі (рішення ЄСПЛ у справі "Занд проти Австрії" та у справі "Сокуренко і Стригун проти України").

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" від 03.05.2007 Суд визначив, що для того, щоб встановити, чи може суд вважатися "незалежним" відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, необхідно, зокрема, звернути увагу на спосіб призначення його членів та строки їх повноважень, існування гарантій проти зовнішнього тиску та наявність зовнішніх ознак незалежності (Рішення ЄСПЛ у справі "Фіндлей проти Сполученого Королівства" від 25.02.1997). Суд зазначив, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (Рішення ЄСПЛ у справі "Булут проти Австрії" від 22.02.1996, у справі "Томан проти Швейцарії" від 10.06.1996). Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

При цьому, особиста безсторонність суду, як суб'єктивний критерій, презумується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 Рішення ЄСПЛ у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.10.2010, для забезпечення існування неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

Отже, при вирішенні питання про відвід судді (складу суду) необхідно перевірити додержання як об'єктивного, так і суб'єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об'єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника на предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб'єктивний критерій).

Відповідно до частин другої та третьої статті 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35 і 36 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Частиною четвертою статті 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, сама по собі незгода представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 з процесуальним рішенням вказаних суддів з прийнятою постановою Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №910/4431/13 не є підставою для відводу суддів від розгляду даної справи згідно з вищезазначеними нормами Господарського процесуального кодексу України.

Верховний Суд не вбачає обставин, які б викликали сумнів у неупередженості та об'єктивності суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Білоуса В.В. та Пєскова В.Г. у справі №5011-46/18261-2012, у зв'язку із чим Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про відвід суддів Білоуса В.В. та Пєскова В.Г.

Керуючись статтями 35, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про відвід суддів Білоуса В.В. та Пєскова В.Г. у справі №5011-46/18261-2012.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Г.М. Мачульський