ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" липня 2018 р. Справа № 924/386/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Вибодовського О.Д. при секретарі судового засідання Комарніцька Н.П., розглянувши матеріали

за позовом Приватного акціонерного товариства "Виробниче об'єднання "Облпаливо", м. Одеса

до ОСОБА_1 приватного підприємства "Квант", м. Шепетівка

про стягнення 179 838,95 грн.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 - за довіреністю № б/н від 29.03.2018р. (в режимі відеоконференції);

Від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

Позивач приватне акціонерне товариство "Виробниче об'єднання "Облпаливо", м. Одеса звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 приватного підприємства "Квант", м. Шепетівка в якому просить суд стягнути на свою користь заборгованість в загальній сумі 179 838,95 грн. із них 120 274,84грн. - попередньої оплати та 59 564,11грн. - пені за неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №3-6/17 від 20.06.2017р.

Ухвалою суду від 22.05.2018р. відкрито провадження у справі №924/386/18. Дану справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Сторони про час і місце проведення судового засідання повідомленні належним чином. Копії ухвал про порушення провадження у справі сторонам направленні рекомендованими листами.

Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про дату місце та час, розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 15.06.2018р., вимог попередніх ухвали суду не виконав, правом участі свого представника під час судового розгляду справи не скористався, відзиву на позов не подав, причин не повідомив.

Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Відповідно ст.13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

20 червня 2017р. між приватним акціонерним товариством "Виробниче об'єднання "Облпаливо", м. Одеса (покупець) та малим приватним підприємством "Квант", м. Шепетівка (постачальник) укладено договір за №3-6/17, у відповідності до умов якого постачальник зобов'язався передати товар - пиломатеріали у власність покупця, а покупець в свою чергу прийняти товар, найменування, асортимент, кількість, строки і спосіб поставки якого вказані в Специфікації, підписаної уповноваженими представниками сторін, та яка є невід'ємною частиною договору) і сплатити товар на умовах цього договору. (п. 1.1 та 1.2 договору).

Згідно п. 2.1 та 2.3, ціни на товар встановлюються відповідно до специфікації на кожну партію товару після підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення її печаткою, вважається узгодженими і збільшенню не підлягають.

Кожна партія товару, може поставлятися покупцю: залізничним транспортом в справних відкритих піввагонах або залізничних платформах на умовах поставки FСА (станція відправлення) або СРТ (станція місця призначення); - на умовах поставки ЕХW (франко-склад Вантажовідправника); - автомобільним транспортом Вантажовідправника і за його рахунок на умовах поставки DAP (склад Вантажоодержувача); згідно Міжнародним правилам інтерпретації комерційних термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року. Найменування, асортимент і кількість кожної партії товару, що замовляється, термін і пункт доставки, спосіб доставки товару вказується в специфікації. Товар поставляється покупцю партіями, термін поставки якої визначається Сторонами в Специфікаціях, але не може бути більше 15 календарних днів з дня отримання заявки Покупця. (розділ 3 договору).

20.06.2017р. сторонами підписано специфікацію як договору №3-6/17, якою обумовили, що на виконання умов договору постачальник зобов'язується поставити на умовах поставки FСА (станція відправлення), а покупець прийняти і сплатити наступні пиломатеріали (далі - Товар): Дошка хвойних порід, обрізна, ГОСТ 8486-88, сорт 2,3, всього: 85 м.куб., матеріал - сосна на умовах постачання - FСА станція відправлення Олевськ, Південно-Західної залізниці. Вартість товару на умовах постачання - 2830грн. за 1 куб.м. з урахуванням ПДВ та приведена без урахування вартості транспортних витрат від станції відправлення до станції призначення. Оплата транспортних витрат по доставці Товару (залізничний тариф і послуги з організації перевезення і експедирування Товару) проводиться за рахунок покупця.

Умови оплати товару: попередня оплата 50% від вартості партії товару, після отримання рахунку від постачальника; протягом 5 банківських днів постачальник зобов'язаний підготовити товар для його відвантаження. Остаточні розрахунки здійснюються після завантаження товару.

На виконання умов договору та специфікації позивачем, на підставі отриманого від МПП „Квант рахунку №Р220028 від 22.06.2017р. було сплачено 50% від вартості партії товару загальною сумою 120 274,84 грн., з них 26.06.2017р. - 30 000,00 грн. та 03.07.2017р. - 90 274,84 грн.

Пунктом 6 специфікації сторони узгодили, що строк поставки товару 7 днів після здійснення попередньої оплати.

Станом на час пред'явлення позову (тобто 21.05.2018р.) відповідач взяті на себе зобов'язання по поставці товару згідно Договору №3-6/17 від 20.06.2017 та Специфікації від 20.06.2017р., не виконав та визначені піломатеріали на адресу позивача непоставив.

Пунктом 6.2. договору сторони передбачили, що у разі порушення термінів поставки товару, постачальник на вимогу покупця сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення від вартості товару, поставки якого здійснене з порушенням термінів. Неустойка виплачується за весь період прострочення.

На підставі цього позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню за прострочення строків поставки товару в сумі 59 564,11 грн. за період з 10.07.2017р. по 18.05.2018р.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом враховується наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 11 ЦК України та ст. 174 ГК України визначено, що господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 3 ст. 3, ст. 627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини з договору №3-6/17 від 20.06.2017р., у відповідності до умов якого постачальник зобов'язався передати товар - піломатеріали у власність покупця, а покупець в свою чергу прийняти товар, найменування, асортимент, кількість, строки і спосіб поставки якого вказані в Специфікації, підписаної уповноваженими представниками сторін, та яка є невід'ємною частиною договору) і сплатити товар на умовах цього договору. (п. 1.1 та 1.2 договору).

20.06.2017р. сторонами підписано специфікацію як договору №3-6/17, якою обумовили, що у виконання умов договору постачальник зобов'язується поставити на умовах поставки FСА (станція відправлення), а покупець прийняти і сплатити наступні пиломатеріали (далі - Товар): Дошка хвойних порід, обрізна, ГОСТ 8486-88, сорт 2,3, всього: 85 м.куб., матеріал - сосна на умовах постачання - FСА станція відправлення Олевськ, Південно-Західної залізниці. Вартість товару на умовах постачання - 2830грн. за 1 куб.м. з урахуванням ПДВ та приведена без урахування вартості транспортних витрат від станції відправлення до станції призначення. Оплата транспортних витрат по доставці Товару (залізничний тариф і послуги з організації перевезення і експедирування Товару) проводиться за рахунок покупця.

Умови оплати товару: попередня оплата 50% від вартості партії товару, після отримання рахунку від постачальника; протягом 5 банківських днів постачальник зобов'язаний підготовити товар для його відвантаження. Остаточні розрахунки здійснюються після завантаження товару.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст.ст. 663, 664 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлено обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

На виконання умов даного договору та специфікації позивачем, на підставі отриманого від МПП „Квант рахунку №Р220028 від 22.06.2017р. було сплачено 50% від вартості партії товару загальною сумою 120 274,84 грн., з них 26.06.2017р. - 30 000,00 грн. та 03.07.2017р. - 90 274,84 грн.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Пунктом 6 специфікації сторони узгодили, що строк поставки товару 7 днів після здійснення попередньої оплати.

Станом на час пред'явлення позову (тобто 21.05.2018р.) відповідач взяті на себе зобов'язання по поставці товару згідно договору №3-6/17 від 20.06.2017р. та Специфікації від 20.06.2017р., не виконав та визначені піломатеріали на адресу позивача непоставив.

Пунктом 6.2. договору сторони передбачили, що у разі порушення термінів поставки товару, постачальник на вимогу покупця сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення від вартості товару, поставки якого здійснене з порушенням термінів. Неустойка виплачується за весь період прострочення.

На підставі цього позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню за прострочення строків поставки товару в сумі 59 564,11 грн. за період з 10.07.2017р. по 18.05.2018р.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України

У відповідності до приписів ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з п.п.1, 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом при здійсненні перерахунку заявленої до стягнення суми пені приймається до уваги, що у разі, якщо розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Враховуючи вищевикладене, суд, провівши перерахунок заявленої до стягнення суми пені, встановив що вона підлягає задоволенню частково оскільки згідно п. 6 специфікації, строк поставки товару 7 днів після здійснення попередньої оплати. Позивачем, на підставі отриманого від МПП „Квант рахунку №Р220028 від 22.06.2017р. було сплачено 50% від вартості партії товару загальною сумою 120 274,84 грн., з них 26.06.2017р. - 30 000,00 грн. та 03.07.2017р. - 90 274,84 грн. Тобто, строк поставки товару 7 днів після здійснення попередньої оплати, а саме останній день поставки відповідачем товару є 10.07.2017р. тобто прострочення виконання зобов'язання має початок 11.07.2017р. Однак нарахування пені здійснено починаючи з 10.07.2017р.

Крім цього, позивачем в обрахунок взято період з 10.07.2017р. по 18.05.2018р. тобто 313 днів, тобто більший як це встановлено ч.6 ст. 232 ГКУ.

Враховуючи, це, суд провівши перерахунок, правомірною до стягнення з відповідача вважає пеню за прострочення строків поставки товару в сумі 31 291,27грн. нараховану за період з 11.07.2017р. по 08.01.2018р.

Відповідно до ст.ст. 76,77,78,79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Згідно ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов приватного акціонерного товариства "Виробниче об'єднання "Облпаливо", м. Одеса до ОСОБА_1 приватного підприємства "Квант", м. Шепетівка про стягнення 179 838,95 грн. задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 приватного підприємства "Квант", (АДРЕСА_1, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Виробниче об'єднання "Облпаливо", м. Одеса, вул.. Чорноморського козацтва, 70/1, ) - 120 274,84грн - основного боргу, 31 291,27грн. - пені та 2 273,49грн. - витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Рівненського апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 26.07.2018 року

Суддя О.Д. Вибодовський

Віддрук 3 прим.:

1- до справи

2- позивачу - м.Одеса, вул.Чорноморського козацтва, 70/1;

3 - відповідачу - АДРЕСА_2.