ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.08.2018 Справа № 920/444/18

м. Суми

Господарський суду Сумської області у складі:

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Мудрицької С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Перемога»

до - Приватного підприємства «Рось» в особі філії «Охтирський сиркомбінат»

про стягнення 41168 грн. 36 коп. штрафних санкцій,

за участю представників сторін:

від позивача - Дереза М.Е.,

від відповідача - не з'явився,

УСТАНОВИВ:

Позивач 09.06.2018 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 27901 грн. 66 коп. пені, 2495 грн. 05 коп. процентів річних, 10771 грн. 65 коп. інфляційних втрат за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами 01.01.2016 договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) № 1 (надалі - Договір).

Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що рішенням господарського суду міста Києва від 29.11.2017 по справі № 910/1780/17 з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість в розмірі 979241 грн. 17 коп. та штрафні санкції за невиконання вищезазначеного Договору. Оскільки відповідачем розрахунки з позивачем були проведені остаточно лише 27.04.2018, то за період з 23.02.2018 по 25.03.2018 позивач має право нарахувати відповідачу пеню, інфляційні збитки та 3 % річних.

Представник позивача в судовому засіданні усно зазначив, що наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву суду не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням.

Відповідачем 31.07.2018 подано клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача та за наявними в матеріалах справи документами.

Враховуючи, що відповідач в судове засідання не з'явився та не подав відзив на позовну заяву, то суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 165 ГПК України.

Суд, дослідивши докази та заслухавши пояснення представника позивача, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом було встановлено такі фактичні обставини:

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.11.2017 по справі № 910/17801/17 було задоволено позов Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Перемога» до Приватного підприємства «Рось» в особі філії «Охтирський сиркомбінат» та стягнуто з останнього 979 241 грн. 17 коп. боргу, 138515 грн. 65 коп. пені, 164997 грн. 98 коп. інфляційних втрат, 35368 грн. 39 коп. 3% річних.

Вищезазначеним рішенням було встановлено факт укладення між сторонами 01.01.2016 договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) № 1 та порушення зазначеного Договору відповідачем.

Вищезазначені факти підтверджуються копією вказаного рішення, яке міститься в матеріалах справи (а.с.19-27).

Крім того в матеріалах справи міститься копія вищезазначеного Договору (а.с.11-18).

Також вказаним рішенням було встановлено, що позивач окремими поставками в загальний період з 25.06.2016 по 31.12.2016 поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 979241 грн. 17 коп.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2018 було залишено без змін вищезазначене рішення першої інстанції.

Вищезазначені факти підтверджуються копією вказаної постанови, яка міститься в матеріалах справи (а.с.29-37).

Фактично рішення суду відповідач почав виконувати 26.03.2018 і завершив 27.04.2018.

Вищезазначені факти підтверджуються довідкою про рух коштів з 01.01.2018 по 31.05.2018 на рахунку позивача у ПАТ «Креді Агріколь Банк» по відповідачу (а.с.38).

Згідно до ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки рішенням по справі було встановлено факт порушення відповідачем Договору та наявності заборгованості відповідача перед позивачем на суму 979241 грн., то вищезазначені обставини не підлягають доказуванню і є підставою звільнення від доказування.

Судом встановлено наступний зміст спірних правовідносин:

Між сторонами виникли господарські відносини - було укладено Договір. Відповідачем умови Договору належним чином виконані не були, а тому позивач був вимушений звернутись до суду. Рішенням по справі № 910/17801/17 було стягнуто з відповідача заборгованість по Договору. Однак відповідач вищезазначену заборгованість не сплатив, а тому позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних за період невиконання рішення по справі № 910/17801/17.

Суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено порушення грошового зобов'язання відповідача перед позивачем на суму 979241 грн. за період з 23.02.2018 по 25.03.2018.

Надаючи юридичну оцінку вищезазначеним обставинам, судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються наступними нормами матеріального права:

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Стосовно стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 10771 грн. 65 коп. за березень 2018 року та 3 % річних в розмірі 2495 грн. 05 коп. за період з 23.02.2018 по 25.03.2018 , то:

Як вже було встановлено судом, відповідачем прострочено перед позивачем виконання грошового зобов'язання у розмірі 979241 грн. 00 коп.

Право на стягнення інфляційних втрат та річних, передбачено ст. 625 ЦК України.

При цьому приписи ст. 625 ЦК України не заперечують можливості звернення кредитора з вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних збитків за період, що утворився після прийняття судом відповідного рішення.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 10771 грн. 65 коп. за березень 2018 року та 3 % річних в розмірі 2495 грн. 05 коп. за період з 23.02.2018 по 25.03.2018 є правомірною, обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Стосовно стягнення з відповідача пені в розмірі 27901 грн. 66 коп. за період з 23.02.2018 по 25.03.2018, то суд дійшов висновку, що зазначена вимога не підлягає задоволенню, оскільки:

Рішенням по справі № 910/17801/17 було встановлено, що позивач окремими поставками в загальний період з 25.06.2016 по 31.12.2016 поставив, а відповідач прийняв, товар на загальну суму 979241 грн. 17 коп., а оплата повинна була бути здійснена після прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, тобто з наступного дня по кожному факту поставки.

Право на стягнення пені у разі несвоєчасного виконання зобов'язань передбачено п. 4.2 Договору.

Відповідно до ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сторони у Договорі не змінювали (не збільшували) період для нарахування штрафних санкцій.

Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 27901 грн. 66 коп. за період з 23.02.2018 по 25.03.2018.

Початком нарахування пені позивач визначає дату винесення постанови судом апеляційної інстанції, яким залишено без змін рішення по справі № 910/17801/17.

Отже, позивач невірно визначив початок періоду для нарахування штрафних санкцій, не врахував положень ст. 232 ГК України про 6 місячний період нарахування, оскільки таке нарахування повинно було бути здійснено по кожному факту поставки товару, а отже в будь-якому разі не пізніше як починаючи з 01.01.2017 і протягом шестимісячного строку.

Крім того, як вже зазначалось судом, рішенням по справі № 910/17801/17 було задоволено позов позивача до відповідача та стягнуто з останнього в тому числі і 138515 грн. 65 коп. пені.

Тому, оскільки пеня нарахована неправомірно, то суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 27901 грн. 66 коп. за період з 23.02.2018 по 25.03.2018.

Згідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 1762 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Рось» в особі філії «Охтирський сиркомбінат» (вул. Транспортна, б. 1А, м. Охтирка, Сумська обл., 42700, код 33370269) на користь Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Перемога» (с. Удовиченки, Зінківський район, Полтавська область, 38110, код 03772080) 10771 грн. 65 коп. інфляційних втрат, 2495 грн. 05 коп. 3% річних, 1762 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.08.2018.

Суддя О.Ю. Резніченко