УХВАЛА

м. Київ

08.08.2018Справа № 910/9874/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Якименко М.М., при секретарі судового засідання Мартинюк М.О., розглянувши матеріали господарської справи

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтозапчастина» (02088, м. Київ, ВУЛИЦЯ ПЕРШОГО ТРАВНЯ, будинок 1-А; )

особа, щодо якої заявник просить суд застосувати заходи забезпечення позову Акціонерне товариство "ВТБ Банк" (01004, м. Київ, Бульвар Тараса Шевченка/вулиця Пушкінська, будинок 8/26; )

про забезпечення позову

представники сторін:

від заявника: Уперенко А.О. - за довіреністю №9595/1 від 28.02.2018 року;

особа, щодо якої заявник просить суд застосувати заходи забезпечення позову: Баранов В.С.- за довіреністю №205 від 14.06.2018 року.

Обставини справи :

25.07.2018 року до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" про забезпечення позову.

В поданій заяві ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит Капітал" просило суд задовольнити заяву та накласти арешт в межах суми позову в розмірі 5 636 172,43 (П'ять мільйонів шістсот тридцять шість тисяч сто сімдесят дві грн. 43 коп.) гривень на грошові кошти, що належать Акціонерному товариству "ВТБ БАНК" (01004, м. Київ, бульвар Т. Шевченка/вул. Пушкінська, буд. 8/26, ) та знаходяться на рахунках Акціонерного товариства "ВТБ БАНК" (), які будуть виявлені державним або приватним виконавцем при ви конанні даної ухвали у фінансових установах, в тому числі в Національному Банку України.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначив, що АТ "ВТБ Банк" () без належних на те правових підстав і поза волею заявника списав з рахунку ТОВ "Укравтозапчастина" () грошові кошти в сумі 5 636 172,43 грн.

Як вбачається з банківської виписки від 07.06.2018 року вищевказані кошти списані як погашення заборгованості за кредитом по Кредитному договору №54 від 31.05.2013р. с/з №3521/1 від 07.06.2018р.

Однак, з наданих заявником доказів судом не вбачається неправомірності списання грошових коштів, з огляду на відсутність повного пакету документів, зокрема службової записки №3521/1 від 07.06.2018р. на підставі якої списані грошові кошти в розмірі 5 636 172,43 грн.

В зв'язку з вищевикладеним, ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2018 року постановлено:

1) Розгляд заяви призначити на 08.08.18 о 09:45 год.

2) Викликати у судове засідання представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (02088, м. Київ, ВУЛИЦЯ ПЕРШОГО ТРАВНЯ, будинок 1-А; ) та Акціонерного товариства "ВТБ Банк" (01004, м. Київ, Бульвар Тараса Шевченка/вулиця Пушкінська, будинок 8/26; ).

3) Товариству з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (02088, м. Київ, ВУЛИЦЯ ПЕРШОГО ТРАВНЯ, будинок 1-А; ) надати суду:

- оригінали (для огляду в судовому засіданні) доданих до заяви документів;

4) Акціонерному товариству "ВТБ Банк" (01004, м. Київ, Бульвар Тараса Шевченка/вулиця Пушкінська, будинок 8/26; ) надати суду:

- письмові пояснення з приводу списання з рахунку ТОВ "Укравтозапчастина" () грошові кошти в сумі 5 636 172,43 грн.;

- оригінал (для огляду в судовому засіданні) та належним чином завірену копію службової записки №3521/1 від 07.06.2018р. на підставі якої списані грошові кошти в розмірі 5 636 172,43 грн. з рахунку ТОВ "Укравтозапчастина" ().

08.08.2018 року через канцелярію Господарського суду міста Києва представник АТ «ВТБ Банк» подав заяву про відвід судді (вх. №01-22/2019 від 08.08.2018р.).

Вищевказана зава мотивована тим, що з інформації, наявної на офіційному веб-сайті Вищої кваліфікаційної комісії судців України, суддю Господарського суду міста Києва Якименко Миколу Миколайовича визнано таким, що не відповідає займаній посаді.

На переконання АТ «ВТБ Банк», вищезазначені обставини свідчать про можливе необ'єктивне ставлення судді господарського суду м. Києва Якименко М.М. по відношенню до АТ «ВТБ Банк» у справі №910/9874/18, оскільки розглядається заява про забезпечення позову до Банку, який контролюється з боку ВАТ «Банк ВТБ», Російська Федерація, в якій головним акціонером з часткою в 75,5% є уряд РФ, в той час, як щодо судді господарського суду м. Києва Якименко М.М., який розглядає таку заяву, Вищою кваліфікаційною комісією України прийнято рішення визнати його таким, що не відповідає займаній посаді, і як наслідок - звільнення його від здійснення правосуддя.

В судовому засіданні 08.08.2018 року представник АТ «ВТБ Банк» підтримав заяву про відвід судді, представник заявника (ТОВ «Укравтозапчастина») заперечував проти задоволення заяви про відвід сутті та зазначив, що подана заява є необґрунтованою.

Розглянувши подану заяву суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Підстави на які посилається заявник, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді, є визнання Вищою кваліфікаційною комісією судців України, суддю Господарського суду міста Києва Якименко Миколу Миколайовича таким, що не відповідає займаній посаді.

Частиною 1 ст. 35 ГПК України передбачено підстави, за наявності яких суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Визначення юридичного змісту оціночної категорії "безсторонній суд" зумовлює необхідність врахування суб'єктивного та об'єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб'єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб'єктивний критерій, Європейський суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді.

З суті поданої заяви про відвід судді Якименко М.М. вбачається, що вона зводиться до необ'єктивного ставлення судді господарського суду м. Києва Якименко М.М. по відношенню до АТ «ВТБ Банк» у справі №910/9874/18, оскільки розглядається заява про забезпечення позову до Банку, який контролюється з боку ВАТ «Банк ВТБ», Російська Федерація, в якій головним акціонером з часткою в 75,5% є уряд РФ, в той час, як щодо судді господарського суду м. Києва Якименко М.М., який розглядає таку заяву, Вищою кваліфікаційною комісією України прийнято рішення визнати його таким, що не відповідає займаній посаді, і як наслідок - звільнення його від здійснення правосуддя.

Так, відповідно до підпункту 4 пункту 16-1 Розділ XV «Перехідні положення» Конституції України, відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п'ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади.

Водночас у статті 126 Конституції України така підстава для звільнення судді відсутня.

На хибність такого підходу законодавця та його негативні правові наслідки, звертали увагу й судді Конституційного Суду України, надаючи висновок у справі за зверненням Верховної Ради України щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) вимогам статей 157 і 158 Конституції України.

У низці окремих думок суддів Конституційного Суду України вказується, що саме в основному тексті Конституції України, а не в розділі XV "Перехідні положення" мають бути вичерпно визначені підстави для звільнення судді з посади. Така думка підтверджується правовою позицією Конституційного Суду України, за якою в Основному Законі України закріплено вичерпний перелік підстав для звільнення судді з посади, що унеможливлює законодавче розширення чи звуження цього переліку (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013). Підстави для звільнення судді з посади за своєю правовою природою є складовими гарантій незалежності і недоторканності суддів.

Особливість такої сумнівної підстави для звільнення судді з посади як виявлення невідповідності судді займаній посаді за результатами оцінювання зумовлюється не лише тим, що вона, передбачена не статтею 126 Конституції України, яка містить вичерпний перелік підстав для звільнення судді, а розділом XV "Перехідні положення" Основного Закону України, а й тим, що фактично вона є наслідком лише оцінювання, а не результатом дисциплінарного чи кримінального провадження.

Відповідно до пункту 23 Декларації щодо принципів незалежності судової влади (Хорватія, 14 жовтня 2015 року) «оцінювання суддів може .. . виявляти питання, у яких слід удосконалюватися, та визначати претендентів на підвищення по службі; воно не може слугувати приводом . . для звільнення з посади». Пунктами 29 і 44 Висновку Консультативної ради європейських суддів від 24 жовтня 2014 року № 17 передбачено, що держави-члени мають чітко відрізняти оцінювання від дисциплінарних заходів та проваджень; звільнення з посади не повинне бути наслідком самого негативного оцінювання, а має відбуватися лише у випадку серйозного порушення дисциплінарних норм чи кримінального законодавства або в разі, коли об'єктивні результати прямо підтверджують нездатність чи небажання судді виконувати свої суддівські обов'язки на мінімально прийнятному рівні. У Висновку Венеціанської комісії щодо пропозицій стосовно внесення змін до проекту закону про внесення змін до Конституції щодо посилення незалежності суддів від 10 грудня 2013 року № 747/2013 зазначено, що . . . «питання звільнення суддів мають вирішуватися лише в окремих випадках шляхом ефективного дисциплінарного провадження (пункт 48)». Наведене дає підстави стверджувати, що звільнення судді з посади не може відбуватися лише за наслідками кваліфікаційного оцінювання.

Окрім цього, у відповідності до ст. 112 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (від 2 червня 2016 року №1402-VIII) наголошується, що суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України. А в частині першій статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що однією із підстав, за якими суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження, є «непроходження подальшого кваліфікаційного оцінювання для підтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді, або непідтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді за результатами цього кваліфікаційного оцінювання є підставою саме для дисциплінарної відповідальності» ( п.14).

Водночас, згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про Вищу раду правосуддя», питання про звільнення судді у зв'язку з не підтвердженням здатності здійснювати правосуддя розглядаються на засіданні Вищої ради правосуддя в пленарному складі на підставі подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону («Звільнення судді з посади за особливими обставинами»).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Кожен суддя об'єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснює правосуддя, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснює повноваження та виконує обов'язки судді, дотримуючись етичних принципів і правил поведінки судді, підвищує свій професійний рівень, не вчиняє дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В рішенні Європейський суд з прав людини у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 9 листопада 2006 року сказано: "стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

У зв'язку з наведеним вище, посилання заявника на неупередженості або об'єктивності судді суд розцінює як припущення.

За таких обставин, на переконання суду, заявлений представником АТ «ВТБ Банк» відвід є необґрунтованим та бездоказовим.

Частинами 2, 3 ст. 39 ГПК України встановлено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу.

З огляду на те, що за результатами розгляду заяви представника Акціонерного товариства «ВТБ Банк» про відвід судді Якименко М.М., суд доходить висновку про його необґрунтованість, провадження у справі №910/9874/18 підлягає зупиненню до вирішення питання про відвід судді.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 35, 39, 228, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Визнати необґрунтованим відвід судді Якименка М.М. від розгляду справи №910/9874/18.

2. Зупинити провадження у справі № 910/9874/18 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (02088, м. Київ, ВУЛИЦЯ ПЕРШОГО ТРАВНЯ, будинок 1-А; ) про забезпечення позову (особа, щодо якої заявник просить суд застосувати заходи забезпечення позову - Акціонерне товариство "ВТБ Банк" (01004, м. Київ, Бульвар Тараса Шевченка/вулиця Пушкінська, будинок 8/26; ) до вирішення питання про відвід судді Якименка М.М.

3. Заяву Акціонерного товариства "ВТБ Банк" про відвід судді Якименка М.М. передати для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та підлягає оскарженню в порядку та у строки, визначені розділом ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту ухвали: 08.08.2018 року