ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" серпня 2018 р. Cправа № 902/233/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Виконавчого комітету Хмільницької міської ради, м. Хмільник, Вінницька область

до: Фізичної особи-підприємця Бойко Олександра Віталійовича, м.Хмільник, Вінницька область

про стягнення 21 462 грн 21 коп. заборгованості

За участю секретаря судового засідання Василишеної Н.О.

Учасники судового процесу не з'явились.

В С Т А Н О В И В :

Виконавчим комітетом Хмільницької міської ради подано позов до Фізичної особи-підприємця Бойко Олександра Віталійовича про стягнення 21 462 грн 21 коп. заборгованості по сплаті за договорами про надання в користування місця, яке перебуває у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій.

Ухвалою суду від 01.06.2018 р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/233/18 в порядку загального позовного провадження та призначено у ній підготовче засідання на 27.06.2018 р.

Ухвалою від 27.06.2018 р. відкладено підготовче засідання на 12.07.2018 р.

За результатами підготовчого судового засідання 12.07.2018 р. суд з огляду на процесуальні позиції сторін, характер спірних правовідносин дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті про що постановлено ухвалу занесену до протоколу судового засідання.

Крім того, ухвалою суду від 12.07.2018 р. призначено у справі судове засідання для її розгляду по суті на 01.08.2018 р.

24.07.2018 р. на адресу суду надійшла заява-клопотання Виконавчого комітету Хмільницької міської ради вих. № 932/01-19 від 17.07.2018 р. відповідно до якої позивачем надано узагальнену інформацію про сплату ФОП Бойком О.В. коштів за Договорами, а саме копії виписок по рахунках за період 2015-2017 р.р. згідно яких відповідачем сплачено 10 623 грн 08 коп. заборгованості за користування місцями для розміщення спеціальних конструкцій.

01.08.2018 р. від позивача до суду надійшла заява-клопотання б/н від 01.08.2018 р., в якій останній позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить стягнути з відповідача 21 462 грн 21 коп. заборгованості за Договорами та суму додаткових витрат, а також розглянути справу без участі представника позивача.

В судове засідання 01.08.2018 р. представники сторін не з'явилися, хоча про дату час та місце судового засідання повідомлялися належним чином - ухвалою суду, яка надсилалась останнім рекомендованою кореспонденцією за адресою, що значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Факт належного повідомлення позивача та відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення №№ 485, 310 та 180.

Крім того, повідомлення позивача про дату, час та місце слухання справи також підтверджується наявним в справі протоколом судового засідання від 12.07.2018 р. в якому брала участь представник Виконавчого комітету Хмільницької міської ради Буликова Н.А., яку було повідомлено під розпис про наступне судове засідання та заявою-клопотанням позивача б/н від 01.08.2018 р. про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов'язок щодо внесення змін про фізичну особу-підприємця, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останніх.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов'язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов'язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвали Господарського суду Вінницької області у справі № 902/233/18 були оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами від 01.06.2018 р., 27.06.2018 р. та 12.07.2018 р. у Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://reyestr.court.gov.ua/Review/74406355, http://reyestr.court.gov.ua/Review/75006543, http://reyestr.court.gov.ua/Review/75280477).

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&еа рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представників сторін.

У зв'язку з неявкою учасників процесу фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюються.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви позивач в якості підстави позовних вимог посилається на укладення з відповідачем (користувач) договорів про надання в користування місця, яке перебуває у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій від 13.05.2015 р. та 12.08.2015 р., відповідно до умов яких, Виконавчий орган ради надає користувачу в користування місця, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальної конструкції, що розташовані у м.Хмільнику, а Користувач сплачує плату за користування зазначеними місцями в порядку та на умовах, визначених договорами та відповідними додатками до них.

В зв'язку з порушенням та неналежним виконанням зобов'язань за договорами про надання в користування місця, яке перебуває у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій від 13.05.2015 р. та 12.08.2015 р. у відповідача утворилась заборгованість.

З огляду на вказане, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 21 462 грн 21 коп. заборгованості.

Матеріали справи не містять ні відзиву, ні письмового пояснення з долученням відповідних доказів в яких би відповідач вказав власну процесуальну позицію щодо поданого позову.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 13.05.2015 р. та 12.08.2015 р. між Виконавчим комітетом Хмільницької міської ради (Позивач, Виконавчий орган ради) та Фізичною особою-підприємцем Бойко Олександром Віталійовичем (Відповідач, Користувач) укладено договори про надання в користування місця, яке перебуває у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій (Договори) (а.с. 8-10, 12-14, 17-19, 21-23, т. 1).

Відповідно до п. 1.1. Договорів Виконавчий орган ради надає користувачу в користування місця, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій, що розташовані у м. Хмільнику, а саме: місце № 1 на розі вул. 1 Травня та вул. Кутузова (зелена зона) у вигляді освітлювального одностороннього рекламного щита білборда розміром 6х3 рекламною площею 18м.кв.; по вул. Івана Богуна (зелена зона, перехрестя вулиць І.Богуна та О.Кошового); по вул. Котляревського (зелена зона); по вул. Ватутіна (зелена зона).

Згідно із п. 1.4. Договорів місця передаються користувачу згідно з актом прийому-передачі строком до 01.06.2018 р. (Договір від 13.05.2015 р.) та строком на три роки починаючи з 12.08.2015 р. по 31.07.2018 р. (Договори від 12.08.2015 р.)

Відповідно до п. 3.1. Договорів розмір плати за користування місцем, яке надається в користування за Договором складає: 108,00 грн на місяць (Договір від 13.05.2015 р.), 433,4 грн на місяць (Договір від 12.08.2015 р. місце по вул. І.Богуна), 231,17 грн на місяць (Договір від 12.08.2015 р. місце по вул. Котляревського) та 231,17 грн на місяць (Договір від 12.08.2015 р. місце по вул. Ватутіна) та справляється за Договорами від 12.08.2015 р. з дати прийняття рішення виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 256 "Про Правила розміщення зовнішньої реклами в м.Хмільнику", а саме з 20.08.2015 р.

За змістом п. 3.2. Договорів внесення плати за користування місцями здійснюється авансом до 2 січня за січень, лютий, березень, квітень, травень поточного року та до 1 червня за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень поточного року (Договір від 13.05.2015 р.); внесення плати за користування місцем здійснюється щомісячно до 10 числа місяця, що настає за звітним (Договори від 12.08.2015 р.).

Договір набирає чинності з 13 травня та діє по 01 червня 2018 р. (Договір від 13.05.2018 р.); з дня його підписання сторонами та діє по 31 липня 2018 року (Договори від 12.08.2015 р.).

Також сторонами погоджено та підписано розрахунок розміру плати за користування місцем ФОП Бойко О.В. (а.с. 10 зворот, 15, 19 зворот, 24, т. 1).

13.05.2015 р. між сторонами підписано акти приймання-передачі місць для розташування спеціальної конструкції (а.с. 11, 15 зворот, 20, 24 зворот, т. 1).

Судом встановлено, що на виконання умов Договорів позивачем надано відповідачу послуги з користування місцями, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій за 4 місяці 2015 р. - 4 983 грн 23 коп., за 4 місяці 2016 р. - 12 045 грн 36 коп., за 4 місяці 2017 р. - 12 045 грн 36 коп. та за 3 місяці 2018 р. - 3 011 грн 34 коп.

Відповідачем в свою чергу платежі за користування місцями для розміщення спеціальних конструкцій сплачено частково та перераховано позивачу 10 623 грн 08 коп. на підтвердження чого в справі наявні відповідні банківські виписки.

Таким чином заборгованість відповідача по орендній платі становить в сумі 21 462 грн 21 коп.

09.01.2018 р. та 21.02.2018 р. позивачем направлялись на адресу відповідача претензії № 1 та № 2 з вимогою про сплату заборгованості за Договорами, які, як слідує з матеріалів справи останнім залишені без виконання. Докази протилежного в справі відсутні та сторонами не надано (а.с. 26-31, т. 1).

Несплата відповідачем платежів за користування місцями для розміщення спеціальних конструкцій у строки обумовлені договором слугувала підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З моменту укладення сторонами Договорів між ними виникли зобов'язання, які мають правову природу договору оренди, а відтак, правовідносини, які виникли у зв'язку з його виконанням регулюються положеннями глави 58 ЦК України, глави 30 ГК України.

У відповідності до ч.ч. 1, 6 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 ЦК України).

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ч.ч. 1, 4 ст.286 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до переконливого висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт передачі відповідачу місць для розміщення спеціальних конструкцій та відсутність повної та своєчасної оплати зі сторони останнього за їх користуванння.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 21 462 грн 21 коп. заборгованості правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідач не подав до суду будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення боргу та пені, в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

За вказаних вище обставин, заявлений Виконавчим комітетом Хмільницької міської ради позов підлягає задоволенню судом в повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Стосовно заявлених позивачем до стягнення додаткових витрат про стягнення яких позивач заявив у заяві-клопотанні б/н від 01.08.2018 р. (вх. № 02.1-34/5977/18 від 01.08.2018 р.) суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх відшкодування позаяк у відповідності до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Із матеріалів справи слідує, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження понесених додаткових витрат ні до клопотання б/н від 01.08.2018 р. (вх. № 02.1-34/5977/18 від 01.08.2018 р.), ні в матеріали справи окремо від нього, що виключає можливість їх відшкодування судом.

При цьому долучені позивачем до заяви вих. № 701/01-19 від 30.05.2018 р. (вх. № 02.1-4/4396/18 від 31.05.2018 р.) про усунення недоліків до позовної заяви на підтвердження попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат квитки на проїзд датовані 30.05.2018 р. не є підставою для відшкодування відповідачем додаткових витрат, позаяк у вказаний день судові засідання з розгляду даної справи не здійснювались.

Суд наголошує на тому, що позивач не був позбавлений можливості подати дану заяву до суду засобами поштового зв'язку, оскільки її подання безпосередньо до суду представником позивача судом не вимагалось.

Крім того зазначеного порядку стосовно безпосередньо подання заяви про усунення недоліків позовної заяви представником позивача до канцелярії суду) також не встановлено Господарським процесуальним кодексом України.

01.08.2018 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення із зазначенням про відкладення складання тексту повного судового рішення на строк не більше ніж на десять днів з дня закінчення розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, ст.ст.232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бойко Олександра Віталійовича, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1) на користь Виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області, вул.Столярчука, 10, м. Хмільник, Вінницька область, 22000 (ідентифікаційний код - 34422134) - 21 462 грн 21 коп. - основного боргу, 1 762 грн 00 коп. - відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 01 серпня 2018 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 4 прим.:

1 - до справи.

2 - позивачу - вул. Столярчука, 10, м. Хмільник, Вінницька область, 22000.

3, 4 - відповідачу - вул. Соборності, 14/2, м. Хмільник, Вінницька область, 22000; пров.Лисенка, 13, м.Хмільник, Вінницька область, 22000.