ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.07.2018 Справа № 905/912/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

при секретарі судового засідання Нарожній М.С.,

у справі за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, )

до відповідача: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №136 "А" "Новатор" (83001, м.Донецьк, вул. 50 річчя СССР, будинок 136А, )

про стягнення 30 053,74 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №136 "А" "Новатор" про стягнення 30 053,74 грн., у тому числі: основного боргу - 14096,76 грн., пені - 3791,85 грн., 3% річних - 1254,33 грн., інфляційних втрат - 10910,80грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем договору №2470/14-ТЕ-7 від 31.01.2014р. купівлі-продажу природного газу, що стало підставою для нарахування інфляційних збитків, 3% річних та пені.

Відповідач в судові засідання не з'являвся, відзив у встановлений судом строк не надав, будь-яких пояснень по суті спору не представив, про розгляд справи був обізнаний, про що свідчать наявні у матеріалах справи оголошення з офіційного веб-порталу "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua), у розділі "Новини та події суду" про дати та час судових засідань у справі №905/912/18.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми ст.43 вказаного кодексу зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як визначено у ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п.2 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а відсутність вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив.

31.01.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку №136 "А" "Новатор" (покупець) було підписано договір №2470/14-ТЕ-7 купівлі-продажу природного газу, за приписами п.1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД , а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до п.1.2 договору №2470/14-ТЕ-7 від 31.01.2014р. газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх регіональними осередками, крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Додатковою угодою №1 від 30.04.2014р. (яка згідно з п.3 цієї угоди набрала чинності з дати її підписання, скріплення підписів печатками сторін та поширила дію на відносини сторін, що фактично склалися з 03.04.2014р.), сторони внесли зміни в п.1.2 договору №2470/14-ТЕ-7 від 31.01.2014р. та визначили, що газ, який продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

За приписами п.2.1 договору №2470/14-ТЕ-7 від 31.01.2014р. продавець передає покупцеві з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. газ обсягом до 42,0 тис. куб. м, у тому числі: у січні - 6,5 тис. куб. м, лютому - 7,5 тис. куб. м, березні - 5,0 тис. куб. м, квітні - 3,0 тис. куб. м, травні - 1,0 тис. куб. м, червні - 1,0 тис. куб. м, липні - 1,0 тис. куб. м, серпні - 1,0 тис. куб. м, вересні - 1,0 тис. куб. м, жовтні - 2,5 тис. куб. м, листопаді - 5,5 тис. куб. м, грудні - 7,0 тис. куб. м.

Згідно з п.3.3 вказаного договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

За змістом п.5.2 укладеного позивачем та відповідачем правочину до сплати за 1000 куб. м газу належить 1091,00 грн, крім того: ПДВ - 20% - 218,20 грн, всього з ПДВ - 1309,20 грн.

Відповідно до розділу 11 договору №2470/14-ТЕ-7 від 31.01.2014р. договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2014р. і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Як свідчать матеріали справи, на підставі договору №2470/14-ТЕ-7 від 31.01.2014р. позивачем та відповідачем було підписано, зокрема, наступні акти приймання-передачі природного газу:

- б/н від 31.01.2014р. у січні 2014 року на суму 8101,33 грн,

- б/н від 28.02.2014р. у лютому 2014 року на суму 6646,81 грн,

- б/н від 31.03.2014р. у березні 2014 року на суму 5206,69 грн,

- б/н від 30.04.2014р. у квітні 2014 року на суму 3229,80 грн,

- б/н від 30.06.2014р. у червні 2014 року на суму 947,86 грн,

- б/н від 31.07.2014р. у липні 2014 року на суму 892,87 грн,

- б/н від 31.10.2014р. у жовтні 2014 року на суму 2850,13 грн,

- б/н від 30.11.2014р. у листопаді 2014 року на суму 8964,09 грн,

- б/н від 31.12.2014р. у грудні 2014 року на суму 7328,91 грн.

Крім того, як вказує позивач, на виконання умов укладеного сторонами правочину Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" здійснило постачання Об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку №136 "А" "Новатор" природного газу:

- у травні 2014 року в обсязі 0,887 тис. куб. м на загальну суму 1161,27 грн (з урахуванням ціни на газ, встановленої п.5.2 спірної угоди);

- у серпні 2014 року в обсязі 0,497 тис. куб. м на загальну суму 650,68 грн (з урахуванням ціни на газ, встановленої п.5.2 спірної угоди);

- у вересні 2014 року в обсязі 0,634 тис. куб. м на загальну суму 830,04 грн (з урахуванням ціни на газ, встановленої п.5.2 спірної угоди).

Проте, як свідчать матеріали справи, всупереч умовам договору №2470/14-ТЕ-7 від 31.01.2014р., згідно з яким обов'язок складання актів приймання-передачі природного газу, що, зокрема, містять інформацію щодо обсягу отриманого газу, покладено на відповідача, акти приймання-передачі у травні 2014 року, у серпні 2014 року, та у вересні 2014 року у матеріалах справи відсутні.

Разом з цим, на підтвердження поставки газу у травні 2014 року, у серпні 2014 року, та у вересні 2014 року в зазначеному обсязі позивачем надано: витяг з реєстрів обсягів реалізації природного газу з ресурсів НАК "Нафтогаз України" через НАК "Нафтогаз України" через газорозподільні мережі ПАТ "Донецькміськгаз" за травень 2014 року, за серпень 2014 року та за вересень 2014 року (додаток №2 до договорів від 30.01.2014р. №14-45-ПР, №14-121-ТН, №14-122-ТБ про закупівлю послуг з транспортування природного газу розподільними трубопроводами між "НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Донецькміськгаз").

Виходячи з того, що відповідач своїм правом на участь у судових засіданнях не скористався, факту отримання газу у визначеному позивачем обсязі не спростував, суд розглядає справу за наявними у матеріалах справи документами та приймає до уваги обсяги газу, які визначені Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у спірний період.

Як зазначає позивач, відповідач встановлений договором обов'язок по оплаті отриманого товару у повному обсязі та у передбачений договором строк не виконав, внаслідок чого Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заявлено вимоги, зокрема, про стягнення основного боргу у розмірі 14096,76 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як свідчать матеріали справи, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №136 "А" "Новатор" перерахувало на користь позивача грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за поставками січня - грудня 2014 року за договором №2470/14-ТЕ-7 від 31.01.2014р. (відомості, які містяться у довідці "Операції з 01.01.2014р. по 31.10.2017р." позивача) лише частково та з порушенням встановлених договором строків.

При цьому, судом встановлено, що позивачем допущені помилки при розрахунку вартості спожитого об'єму природного газу в травні 2014 року, в серпні 2014 року та вересні 2014 року.

Так, за розрахунком суду вартість поставленого природного газу відповідачу (з урахуванням ціни на газ, встановленої п.5.2 спірної угоди) складає:

у травні 2014 року в обсязі 0,887 тис. куб. м - 1161,26 грн;

у серпні 2014 року в обсязі 0,497 тис. куб. м - 650,67 грн;

у вересні 2014 року в обсязі 0,634 тис. куб. м - 830,03 грн;

За змістом п.6.1 договору №2470/14-ТЕ-7 від 31.01.2014р. остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відтак, зобов'язання з оплати газу, мали бути виконані наступним чином:

- за поставкою січня 2014 року на суму 8101,33 грн - 14.02.2014р. включно,

- за поставкою лютого 2014 року на суму 6646,81 грн - 14.03.2014р. включно,

- за поставкою березня 2014 року на суму 5206,69 грн - 14.04.2014р. включно,

- за поставкою квітня 2014 року на суму 3229,80 грн - 14.05.2014р. включно,

- за поставкою травня 2014 року на суму 1161,26грн - 16.06.2014р. включно, з урахуванням приписів ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України,

- за поставкою червня 2014 року на суму 947,86 грн - 14.07.2014р. включно,

- за поставкою липня 2014 року на суму 892,87 грн - 14.08.2014р. включно,

- за поставкою серпня 2014 року на суму 650,67грн - 15.09.2014р. включно, з урахуванням приписів ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України,

- за поставкою вересня 2014 року на суму 830,03 грн - 14.10.2014р. включно,

- за поставкою жовтня 2014 року на суму 2850,13 грн - 14.11.2014р. включно,

- за поставкою листопада 2014 року на суму 8964,09 грн - 15.12.2014р. включно, з урахуванням приписів ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України,

- за поставкою грудня 2014 року на суму 7328,91 грн - 14.01.2015р. включно.

Як свідчать матеріали справи, заборгованість відповідача з урахуванням проведення оплат на загальну суму 32713,72 грн на теперішній час становить 14096,73 грн.

Отже, приймаючи до уваги, що позивач зобов'язання за договором №2470/14-ТЕ-7 від 31.01.2014р. виконав належним чином, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за договором обов'язки в частині строку їх виконання та у повному обсязі, суд дійшов висновку, що вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №136 "А" "Новатор" про стягнення основного боргу підлягають задоволенню в сумі 14096,73грн.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п.7.2 договору №2470/14-ТЕ-7 від 31.01.2014р. у разі невиконання покупцем пункту 6.1 договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення 3791,85 грн пені за період з 15.02.2014р. по 14.07.2015р.

Здійснивши перевірку вказаного розрахунку, з огляду на те, що позивач припустився помилки при визначенні початкової дати для нарахування неустойки за зобов'язаннями листопада 2014 року, суд дійшов висновку, що сума пені за простроченими зобов'язаннями відповідача по оплаті газу, який було поставлено у січні - грудні 2014 року (в межах визначених позивачем періодів) становить 3784,97 грн.

Одночасно, за приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 1254,33 грн за період з 15.02.2014р. по 21.11.2017р.

Здійснивши перевірку зазначеного розрахунку, з огляду на те, що позивач припустився помилки при визначенні початку перебігу строку для нарахування 3% річних за зобов'язаннями листопада 2014 року, суд дійшов висновку, що сума процентів за простроченими зобов'язаннями відповідача по оплаті газу, який було поставлено у січні -- грудні 2014 року (в межах визначених позивачем періодів) становить 1253,60 грн.

Крім того, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" просить стягнути з відповідача інфляційну складову боргу у розмірі 10910,80 грн за період з грудня 2014 року по жовтень 2017 року.

Здійснивши перевірку зазначеного розрахунку, з огляду на те, що позивач припустився помилки при розрахунку вартості спожитого об'єму природного газу в травні 2014 року, в серпні 2014 року та вересні 2014 року, суд дійшов висновку, що інфляційна складова боргу за простроченими зобов'язання відповідача по оплаті газу, який було поставлено у січні - грудні 2014 року (в межах визначених позивачем періодів) становить 10910,77 грн.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, з'ясувавши обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунків пені, 3% річних, інфляційної складової боргу, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення пені, 3% річних, інфляційної складової боргу підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 3784,97 грн., 1253,60 грн., та в сумі 10910,77грн. відповідно.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1762,00 грн підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

Дослідивши докази, які наявні матеріалах справи, керуючись ст.ст. 86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №136 "А" "Новатор" про стягнення:

1) основного боргу в сумі 14096,76 грн задовольнити частково - в розмірі 14096,73грн,

2) пені в сумі 3791,85 грн задовольнити частково - в розмірі 3784,97грн,

3) 3% річних в сумі 1254,33 грн задовольнити частково - в розмірі 1253,60грн,

4) інфляційних втрат в сумі 10910,80 грн задовольнити частково - в розмірі 10910,77грн.

В задоволенні позову в частині стягнення основного боргу в сумі 0,03грн. - відмовити.

В задоволенні позову в частині стягнення пені в сумі 6,88грн. - відмовити.

В задоволенні позову в частині стягнення 3% річних в сумі 0,73грн. - відмовити.

В задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 0,03грн. - відмовити.

Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №136 "А" "Новатор" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" основний борг - 14096,73 грн., пеню - 3784,97 грн., 3% річних - 1253,60 грн., інфляційні втрати - 10910,77 грн.; а також витрати по сплаті судового збору - 1761,55 грн.

Вступну та резолютивну частини складено та підписано 23.07.2018р.

Повний текст рішення складено та підписано 31.07.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"; місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6, .

Відповідач: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №136 "А" "Новатор"; місцезнаходження: 83001, м. Донецьк, вул. 50 річчя СССР, будинок 136 А, .

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя О.М. Сковородіна