ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

06.08.2018м. Дніпро№ 904/3467/18

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Назаренко Н.Г., розглянувши заяву:

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технологічний центр Технополіс", м. Київ

боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод", м. Першотравенськ, Дніпропетровська область

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

02.08.2018 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технологічний центр Технополіс" про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" заборгованості у розмірі 80 404,90 грн.

Судом перевірено зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Заява обґрунтована наявністю заборгованості за поставлений товар за договором поставки №3803-ПЗ-УМТС від 25.01.2017 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технологічний центр Технополіс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод".

Заявник зазначає, що 24.02.2017 заявником і боржником було підписано специфікацію до договору поставки №3803-ПЗ-УМТС від 25.01.2017 "Замовлення на поставку № (інформація для служб покупця)" (далі - специфікація), згідно з п. 1.1. якої, поставці підлягав "Центр оброблювальний 3-х осьовий ЕМ750", загальною вартістю 6 311 352,00 грн.

Порядок розрахунків за Продукцію, що підлягає поставці, Сторони погодили в п. 2 Специфікації, відповідно до пп. 2.1. якого, перерахування попередньої оплати в розмірі 30% від вартості Продукції, здійснюється впродовж 3 календарних днів, з моменту підписання Специфікації на підставі виставленого Постачальником рахунка.

Разом з тим, перерахування попередньої оплати в розмірі 60% від вартості Продукції, здійснюється впродовж 7 (семи) календарних днів, з моменту повідомлення про готовність до відвантаження Продукції на підставі виставленого Постачальником рахунка (пп. 2.2. Специфікації).

10.03.2017 Боржником було сплачено на користь Заявника попередню оплату в розмірі 30% від вартості Продукції, що склала 1 893 405,60 грн.

11.05.2017 Заявник повідомив представників Боржника про готовність до відвантаження Продукції та про необхідність здійснення попередньої оплати в розмірі 60% від вартості Продукції, яка становила 3 786 811,20 грн., що підтверджується листом Заявника від 11.05.2017 №0459, який було надіслало електронною поштою.

З огляду на пп. 2.2. Специфікації, Боржник був зобов'язаний сплатити попередню оплату в розмірі 60% від вартості Продукції, що становила 3 786 811,20 грн. у строк до 19.05.2017.

Заявник зазначає, що Боржником не було здійснено попередню оплату в розмірі 60% від вартості Продукції (3 786 811,20 грн.) у строк до 19.05.2017, внаслідок чого з 20.05.2017 почалося його прострочення, яке тривало до 31.08.2017, а саме до моменту перерахування попередньої оплати в розмірі 60% від вартості Продукції на користь Заявника, що підтверджується копією виписки з рахунка Заявника.

У зв'язку з простроченням Боржником попередньої оплати Продукції на підставі пп. 2.2. Специфікації, Заявником було розраховано суму пені (в межах річного строку позовної давності), яка підлягала до сплати Боржником і надіслано останньому письмову вимогу від 26.01.2018 № 0067 про необхідність сплати пені в розмір 189 340,56 грн. (5% від вартості своєчасно неоплаченої Продукції).

Проте, Боржник не лише не здійснив оплату пені в розмірі 189 340,56 грн., а й жодним чином не відреагував на надіслану йому письмову вимогу від 26.01.2018.

З огляду на прострочення Боржником попередньої оплати вартості Продукції в розмірі 3 786 811,20 грн., яке тривало з 19.05.2017 до 31.08.2017, а також беручи до уваги відмову Боржника щодо добровільної оплати суми пені, заявник вважає, що є всі підстави для звернення до суду з метою захисту прав і законних інтересів Заявника та примусового стягнення суми пені з Боржника.

На підтвердження викладених обставин заявником подано наступні докази.

- Засвідчена копія Договору поставки від 25.01.2017 № 3803-ПЗ-УМТС.

- Засвідчена копія Специфікації від 24.02.2016.

- Засвідчена копія виписки з рахунка ТОВ «ІТЦ Технополіс» від 10.03.2017.

- Засвідчена копія листа від 11.05.2017 № 0459 щодо повідомлення про готовність до відвантаження продукції, відповідно до специфікації від 07.02.2016.

- Засвідчена копія листа електронної пошти від 11.05.2017 на підтвердження надсилання листа від 11.05.2017 № 0459.

- Скріншот електронної пошти на підтвердження надсилання листа від 11.05.2017 №0459.

- Скріншот електронної пошти на підтвердження надсилання рахунка на оплату від 12.05.2017.

- Засвідчена копія виписки з рахунка ТОВ «ІТЦ Технополіс» від 31.08.2017.

- Засвідчена копія товарно-транспортної накладної від 25.09.2017 № РРН-1254.

- Засвідчена копія видаткової накладної від 25.09.2017 № РН-1254.

- Засвідчена копія акта виконаних робіт з пусконалагодження від 17.11.2017 № 8.

- Засвідчена копія письмової вимоги від 26.01.2018 № 0067.

- Скріншот електронної пошти на підтвердження надсилання письмової вимоги від 26.01.2018 № 0067.

- Засвідчена копія виписки з рахунка ТОВ «ІТЦ Технополіс» від 27.12.2017.

Розглянувши заяву та подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технологічний центр Технополіс" докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Пунктами 4 та 5 ч.2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п. 4 ч.3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору (п.п.1.1 постанови пленуму ВГСУ від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Грошова заборгованість - сума фінансових зобов'язань, грошових боргів, що підлягає погашенню, поверненню в певний термін. Якщо до цього терміну заборгованість не погашена, то вона стає простроченою.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Як зазначено вище, заявник обґрунтовує виникнення заборгованості через несплату поставленого товару згідно зі специфікацією від 24.02.2017 до договору поставки №3803-ПЗ-УМТС від 25.01.2017.

Разом з цим, до заяви про видачу судового наказузаявником не подано специфікації від 24.02.2017 до договору поставки №3803-ПЗ-УМТС від 25.01.2017, на яку заявник посилається, як на підставу своїх вимог.

Натомість заявником подано специфікацію від 24.02.2016.

Крім того, судом встановлено, що в якості доказу повідомлення боржника про можливість відвантаження товару, заявником подано лист від 11.05.2017, згідно з яким заявник просив боржника здійснити передоплату за товар у відповідності до специфікації від 07.02.2016.

Таким чином, у суду відсутня можливість перевірити, чи дійсно було поставлено товар на підставі специфікації від 24.02.2017, а також неможливо визначити обумовлений сторонами порядок оплати.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання послуг (виконання робіт) тощо, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання послуг (виконання робіт), а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків.

Відтак, безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідним доказом.

З викладеного слідує, що у зв'язку із ненаданням заявником відповідних документів, на які є посилання у заяві про видачу судового наказу та договорі, за яким виникла заборгованість, у даному випадку існує спір про право.

З урахуванням викладеного, оскільки вимоги за заявою про видачу наказу не мають ознак безспірності, до заяви не додано відповідних доказів, які б підтверджували відсутність спору про право, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технологічний центр Технополіс" про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" заборгованості у розмірі 80 404,90 грн. - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 148, п.п.4,5 ч.2, п.4 ч.3 ст. 150, п.п.1,3 ч.1 ст. 152, ст. 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технологічний центр Технополіс" у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" заборгованості у розмірі 80 404,90 грн..

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 06.08.2018 та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Н.Г. Назаренко