ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2018м. ДніпроСправа № 904/2435/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА", м. Полтава, Полтавська область

до Приватного підприємства "ТЕПЛОПЛАСТІК", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором про надання послуг у розмірі 327 937, 75 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "ТЕПЛОПЛАСТІК" про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з організації перевезення відправлень № 128600 від 22.11.2016 у розмірі 327937, 75 грн., з якої: 172969,72 грн. - основний борг, 61581, 96 грн. - пеня, 65396, 777 грн. - 30% річних, 27989, 30 грн. - інфляційні, а також 4513, 22 грн. судовий збір.

Ухвалою суду від 07.06.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №904/2435/18 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.06.2018.

Ухвалою суду від 20.06.2018 відкладено підготовче засідання на 16.07.2018.

Ухвалою суду від 16.07.2018 закрито підготовче провадження. Розпочато розгляд справи по суті. Справу призначено до розгляду у засіданні на 31.07.2018.

Позивач у судове засідання не з'явився, 27.07.2018 надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідач не направив уповноваженого представника в судові засідання, письмовий відзив на позов не надав. В матеріалах справи наявні поштове повідомлення про вручення відповідачу ухвали суду (а.с. 36), а також поштовий конверт з ухвалою суду про виклик у судове засідання, який було направлено на вказану у витягу з ЄДРПОУ адресу відповідача та повернуто до суду за закінченням терміну зберігання (а.с. 43-45).

Частиною 3 статті 120 ГПК України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з ч. 7 статті 120 ГПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Стаття 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи викладене, а також те, що матеріали справи містять достатньо документів для його вирішення по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представників сторін. А тому, відмовляє у задоволенні заяви позивача про відкладення розгляду справи.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 31.07.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА" (далі - позивач, експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Теплопластикс" (далі - відповідач, замовник) укладений договір № 128600 про надання послуг з організації перевезення відправлень (далі - договір), за умов п. 2.1 якого експедитор зобовязується за плату та за рахунок замовника організувати перевезення відправлення та надання комплексу послуг, повязаних із перевезенням відправлення (надалі за текстом послуги), а замовник зобовязується їх прийняти й оплати на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 2.2 договору, експедитор надає замовнику послуги на умовах цього договору та згідно з Умовами, затвердженими експедитором.

Відносини, що виникли між сторонами на підставі зазначеного вище договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

За надані експедитором послуги замовник сплачує експедитору винагороду згідно з чинними тарифами експедитора, розміщеними на офіційному сайті експедитора novaposhta.ua. (п. 2.3 договору).

Згідно п. 5.1 договору, загальна ціна цього договору складається із вартості послуг, наданих експедитором протягом строку дії договору. Оплата вартості наданих експедитором послуг відбувається за чинним тарифами експедитора шляхом перерахування замовником на поточний рахунок експедитора коштів у розмірі 100 % вартості наданих послуг упродовж 2 банківських днів після виконання замовлення на підставі актів наданих послуг експедитора та рахунку фактури.

Пунктом 5.2 договору визначено, що експедитор складає акти наданих послуг на підставі фактично наданих послуг і надсилає замовнику підписані та скріплені печаткою акти наданих послуг у двох примірниках для підписання замовником.

Відповідно до п. 5.3 договору, замовник упродовж 2 робочих днів з дати отримання актів наданих послуг від експедитора підписує надані експедитором 2 примірники актів наданих послуг (далі за текстом акт) та повертає експедитору 1 примірник підписаного акту або в той самий строк надає експедитору письмову мотивовану відмову від підписання актів. Не підписання замовником актів упродовж 2 робочих днів з дати отримання актів від експедитора без надання відповідних письмових пояснень є фактом визнання замовником повного виконання експедитором своїх зобовязань за договором. У такому разі вважається, що акти погоджено, послуги експедитора надано в повному обсязі та відповідно до умов договору, претензії замовника відсутні й замовник зобовязаний здійснити оплату послуг згідно з отриманим рахунком та актами наданих послуг.

Відповідно до статті 931 Цивільного кодексу України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

На виконання умов договору, у період з 10.12.2016 по 20.02.2017 позивач надав відповідачу послуги з організації перевезень відправлень на загальну суму172969, 72 грн. що підтверджується актами здачі прийняття робіт (надання послуг), які підписані сторонами без зауважень (а.с. 13-22).

Відповідач свої зобов'язання за договором в частині оплати за надані послуги не виконав, внаслідок чого у нього утворився борг перед позивачем у розмірі 172969, 72 грн., що і є причиною виникнення спору.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості, обставин наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог не спростував. А відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у розмірі 172969,72 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу країни виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

За несвоєчасну та/або неповну оплату наданих експедитором послуг замовник сплачує експедитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу та 30% річних від суми заборгованості. Строк нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань є більшим, ніж це передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України, і становить 1 рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (п. 6.3.1 договору).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач нарахував до сплати відповідачу пеню за період з 23.02.2017 по 12.04.2018 у розмірі 61581,96 грн., 30% річних за період з 23.02.2017 по 28.05.2018 у розмірі 65396,77 грн., а також інфляційні втрати за період березень 2017-квітень 2018 у розмірі 27989,30 грн.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування 30% річних у сумі 65396,77 грн. та інфляційних втрат у розмірі 27989,30 грн., суд визнає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо нарахованої позивачем пені за період з 23.02.2017 по 12.04.2018 у розмірі 61581,96 грн., суд перевіривши наданий позивачем розрахунок, задовольняє дану вимогу частково у розмірі 39685,20 грн. за період з 23.02.2017 по 23.02.2018, оскільки позивачем не враховано положення ст. 232 ГК України та п. 6.3.1 договору, відповідно до яких нарахування пені мало припинись через рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Викладене є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 4590,61 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 185, 191, 233, 238, 240, 241, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Теплопластік" (49000, АДРЕСА_1; код 37274768) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА" (36039, м. Полтава, вул. Європейська, 57; код 31316718) 172969, 72 грн. основного боргу, 39685,20 грн. пені, 65396, 77 грн. 30% річних, 27989,30 грн. інфляційних втрат та 4590,61 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України.

Повне рішення складено 02.08.2018

Суддя А.В. Суховаров