КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2018 р. Справа№ 910/23373/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Смірнової Л.Г.

Зеленіна В.О.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представники сторін:

від позивача - Чорноткач Н. З. - ордер ХВ № 000083 від 10.05.2018;

від відповідача - Гелеверя Р.В. - дов. № 363 від 30.01.2018,

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Прем'єр бізнес

брук»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 01.03.2018

у справі № 910/23373/17 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прем'єр бізнес

брук»

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк

«Приватбанк»

про розірвання договору поруки

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прем'єр бізнес брук» (далі - позивач, ТОВ «Прем'єр бізнес брук») звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач, ПАТ КБ «Приватбанк») про розірвання договору поруки № 4С13408И/П від 25.10.2016 (далі - Договір поруки) з 04.11.2016.

Позов мотивовано тим, що Договором поруки № 4С13408И/П від 25.10.2016 забезпечено виконання Кредитних договорів від 08.07.2013 № 4С13408И, від 05.07.2013 №4С13397И, від 12.12.2012 №4С12365И щодо виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Сварог Ойл» (далі - боржник, ТОВ «Сварог Ойл») своїх зобов'язань за вказаними Кредитними договорами. На вимогу ПАТ КБ «Приватбанк» позивачем було сплачено грошові кошти у загальному розмірі 710 404 031,87 грн., у зв'язку з чим останній став кредитором ТОВ «Сварог Ойл» по Кредитним договорам. Проте, відповідач не передав позивачу належним чином завірені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за Кредитними договорами, у порядку визначеному п. 8, 10 Договору поруки, внаслідок чого позивач просить розірвати Договір поруки № 4С13408И/П від 25.10.2016.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 у справі № 910/23373/17 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Обґрунтування рішення суду зводиться до того, що позивачем недоведено істотного порушення відповідачем умов Договору поруки та завдання позивачеві відповідної шкоди з боку відповідача у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням умов спірного Договору поруки. Крім того, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження пред'явлення відповідачем майнових вимог до поручителя, як і не містять будь-яких доказів на підтвердження наявності порушеного зобов'язання станом на момент сплати позивачем грошових коштів відповідачу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Прем'єр бізнес брук» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 у справі № 910/23373/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ТОВ «Прем'єр бізнес брук» посилається, зокрема, на те що ним, як поручителем виконано обов'язок боржника, проте ПАТ КБ «Приватбанк» не передано позивачу належним чином завірених документів, які посвідчують право вимоги до боржника. Крім того, оскільки перераховані відповідачу кошти були кредитними, то неможливість позивача реалізувати свої права завдає збитків останньому.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2018, для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Прем'єр бізнес брук» сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Прем'єр бізнес брук» у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленіна В.О., Зубець Л.П. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 23.05.2018.

У судовому засіданні 23.05.2018 було оголошено перерву в розгляді справ на 29.05.2018.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2018, у зв'язку з перебуванням судді Зубець. Л.П. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/23373/17 колегію суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Зеленіна В.О., Пашкіної С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2018 справу № 910/23373/17 прийнято до провадження у зазначеному складі колегії суддів

У судовому засіданні 29.05.2018 було оголошено перерву в розгляді справ на 04.07.2018.

У зв'язку з перебування головуючого судді Ткаченка Б.О. на лікарняному розгляд справ 04.07.2018 не відбувся.

Після виходу головуючого судді Ткаченка Б.О. з лікарняного, Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2018, у зв'язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/23373/17 колегію суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Зеленіна В.О., Смірнової Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2018 справу № 910/23373/17 прийнято до провадження у зазначеному складі колегії суддів та призначено до розгляду в судовому засіданні на 01.08.2018.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для повного, всебічного та правильного вирішення справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення по суті спору.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Прем'єр бізнес брук» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та поданих поясненнях, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 у справі № 910/23373/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

25.10.2016 між ТОВ «Прем'єр бізнес брук» (далі - поручитель) та ПАТ КБ «Приватбанк» (далі - кредитор) укладено Договір поруки № 4С13408И/П (далі - Договір поруки).

За умовами Договору поруки його предметом є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ТОВ «Сварог Ойл» (код за 1) (далі - боржник) своїх зобов'язань за кредитними договорами № 4С13408И від 08.07.2013, № 4С13397И від 05.07.2013, № 4С12365И від 12.12.2012, а саме: з повернення кредитів та сплати відсотків за користування кредитами на умовах та в терміни, відповідно до умов Кредитних договорів.

Відповідно до п. 2 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язку боржника за кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Пунктом 4 Договору поруки встановлено, що у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Згідно з п.п. 5 та 6 Договору поруки у випадку невиконання боржником свого обов'язку, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання. Поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги.

Як передбачено п. 7 Договору поруки, у випадку порушення поручителем зобов'язання, передбаченого п. 6 цього Договору, кредитор та поручитель прийшли до згоди, що кредитор має право в рахунок погашення боргу за Кредитним договором здійснювати договірне списання грошових коштів, що належать поручителю і знаходяться на його рахунку у ПАТ КБ «Приватбанк». Договірне списання грошових коштів згідно з умовами цього пункту оформлюється меморіальним ордером, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначається інформація про платіж, номер, дату цього Договору.

Відповідно до п. 8 Договору поруки до поручителя, що виконав обов'язки боржника за Кредитним договором, переходять всі права кредитора за Кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним у цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за Кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

Згідно з п. 10 Договору поруки кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за Кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за Кредитним договором.

Пунктами 11, 17 Договору поруки передбачено, що останній набуває чинності з дати укладання, підписання та скріплення печатками сторін і діє три роки від дати його укладання. Порука припиняється після закінчення строку у три роки від дати укладання цього договору. Цей Договір укладено/підписано із використанням електронного цифрового підпису (печатки) з посиленим сертифікатом ключа Акредитованого центру сертифікації ключів ПАТ КБ «Приватбанк» в порядку, передбаченому Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Законом України «Про електронний цифровий підпис», а також на підставі угоди про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 21.03.2016, укладеної сторонами.

Згідно платіжних доручень № 1391 від 28.10.2016 на суму 638 611 097,97 грн., № 1392 від 28.10.2016 на суму 45 697 435,94 грн., № 1393 від 28.10.2016 на суму 26 095 497,96 грн. позивачем перераховано відповідачу кошти в загальній сумі 710 404 031,87 грн. У призначенні платежів вказано, що кошти сплачені за виконання зобов'язань по кредитним договорам № 4С13408И від 08.07.2013, № 4С13397И від 05.07.2013, № 4С12365И від 12.12.2012 згідно договору поруки № 4С13408И/П від 25.10.2016 (а.с. 17-19).

Позивач зазначає, що оскільки ним як поручителем виконано обов'язок боржника за Кредитними договорами, а саме, сплачено заборгованість у розмірі 710 404 031,87 грн., то ТОВ «Прем'єр бізнес брук» стало кредитором ТОВ «Сварог Ойл» за Кредитними договорами № 4С13408И від 08.07.2013, № 4С13397И від 05.07.2013 та № 4С12365И від 12.12.2012. У зв'язку з чим, ПАТ КБ «Приватбанк» відповідності до умов п.п. 8, 10 Договору поруки та вимог ст. 556 Цивільного кодексу України повинно було передати ТОВ «Прем'єр бізнес брук» документи, які підтверджують обов'язок ТОВ «Сварог Ойл» за Кредитними договорами, укладеними між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Сварог Ойл» та договорами забезпечення, чого банком не здійснено.

Враховуючи вказане, ТОВ «Прем'єр бізнес брук» звернулося з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про розірвання Договору поруки, з урахуванням уточнень, з 04.11.2016.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Положеннями ст. 556 Цивільного кодексу України передбачено, що після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Наслідки, передбачені у вищезгаданій ст. 556 Цивільного кодексу України, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов'язання, що узгоджується з положенням п. 3 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Натомість часткове виконання поручителем зобов'язань за кредитними договорами не породжує перехід до нього прав кредитора за цими договорами (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-466цс15 та від 07.10.2015 у справі № 6-932цс15).

Позивачем не надано ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що позивач погасив повністю всі зобов'язання ТОВ «Сварог Ойл» за Кредитними договорами, а не їх частину. Крім того, в Договорі поруки відсутня вказівка на суму конкретних зобов'язань ТОВ «Сварог Ойл», за виконання яких поручився позивач.

За умовами Договору поруки, у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором позивач мав виконати зобов'язання як поручитель у випадку надходження відповідної вимоги відповідача, проте матеріали справи не містять доказів не лише заборгованості ТОВ «Сварог Ойл» за Кредитними договорами (простроченої заборгованості), а й звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «Сварог Ойл» або ТОВ «Прем'єр бізнес брук» про її сплату. Наведене свідчить про перерахування позивачем коштів за Договором поруки на користь відповідача без відомостей щодо розміру заборгованості за Кредитними договорами.

Позивач вказує на істотне порушення відповідачем договору, яке позбавляє його прав на які він розраховував, що відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України є правовою підставою для розірвання Договору поруки.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частина 3 ст. 653 ЦК України, ч. 4 ст. 188 Господарського кодексу України передбачають, що договір може бути розірвано або за домовленістю сторін, або на вимогу однієї з сторін за рішенням суду.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13.

Згідно з ст. 610 та ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 612 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 220 Господарського кодексу України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Проте, враховуючи висновок про відсутність доказів погашення всіх зобов'язань ТОВ «Сварог Ойл» за Кредитними договорами, а не їх частини, апелянтом не спростовано належними доказами висновку суду першої інстанції, що не передання відповідачем вказаних кредитних договорів є істотним порушенням, внаслідок якого позивач позбавився можливості вимагати від боржника повернення сплачених позивачем коштів, відтак і не доведено наявності шкоди.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження звернення ТОВ «Прем'єр бізнес брук» до відповідача з відповідними вимогами про надання необхідних документів, наявності вини відповідача у ненаданні вказаних документів, що свідчить про недоведеність істотного порушення умов договору зі сторони відповідача.

Посилання апелянта на те, що він звертався до відповідача з відповідною вимогою не підтверджено доказами.

Слід також відмітити, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено того, що невиконання відповідачем зобов'язань з передання документів, що підтверджують обов'язки боржників за кредитними договорами, значною мірою позбавило ТОВ «Прем'єр бізнес брук» того, на що воно розраховувало при укладенні договору, як підставу для розірвання договору.

Необхідно зазначити, що у разі коли сторони не досягли згоди щодо розірвання договору з підстав, встановлених частиною 4 статті 652 Цивільного кодексу України, він може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони, відповідно до ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, лише за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило би співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто, розірвання договору через істотну зміну обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли залишення угоди в силі призведе до завдання шкоди стороні, яка значно перевищує витрати, необхідні для виконання договору на первісних умовах.

Укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей, проте, в ході виконання договору можуть виникати обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте, лише істотна зміна обставин визнається підставою для пред'явлення вимоги про розірвання договору. Зміна обставин вважається істотною тільки тоді, коли вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали би договору або уклали його на інших умовах.

При цьому, можливість розірвання договору пов'язується безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 кодексу України, за істотної зміни обставин.

Зазначені у позовній заяві доводи про істотну зміну обставин після укладення Договору поруки, пов'язані з неможливістю використання правочинів для стягнення грошових боргів з підприємств-боржників, що завдало позивачу значних збитків, не доведені належними та допустимими доказами.

Враховуючи наведені висновки, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено належними доказами наявність підстав для задоволення позовних вимог про розірвання Договору поруки № 4С13408И/П від 25.10.2016.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 12.06.2018 у справі № 910/21034/17.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування судового рішення по даній справі апелянтом не наведено.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю «Прем'єр бізнес брук» в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 у справі № 910/23373/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Прем'єр бізнес брук» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Прем'єр бізнес брук» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269-270, 275-276, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прем'єр бізнес брук» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 у справі № 910/23373/17 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/23373/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді Л.Г. Смірнова

В.О. Зеленін

Повний текст рішення складено 03.08.2018