ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

27.07.2018м. ХарківСправа № 922/1983/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

розглянувши заяву про видачу судового наказу

заявник Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпро
боржник Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова група "Енергосервіс", м. Харків

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Харкова надійшла заява Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про видачу судового наказу на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова група "Енергосервіс" заборгованості за Договором № б/н від 09.03.2011 в розмірі 12 381,59 грн. (1002,30 грн. - заборгованість за кредитом; 2 614,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 230,67 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором та 3 533,73 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом).

В обґрунтування заяви Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" зазначив про те, що 09.03.2011 Боржник приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (Умов), тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом складають Договір банківського обслуговування № б/н від 09.03.2011 (Договір), взявши на себе зобовязання виконувати умови Договору. На підставі Договору, Боржнику в Банку було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок.

Банк зазначає, що він виконав свої зобовязання за Договором в повному обсязі, надавши Боржнику кредитний ліміт, а Боржник в свою чергу неналежно виконував умови Договору у звязку із чим виникла заборгованість.

Відповідно до ст.ст. 147, 148 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд зазначає, що вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про видачу судового наказу на стягнення з ТОВ "Промислова група "Енергосервіс" 2 614,89 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 3 533,73 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом не відповідають вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України, оскільки такі суми не встановлені прямими нормами Договору банківського обслуговування № б/н від 09.03.2011 і підлягають перевірці стосовно правильності та обґрунтованості нарахування.

Щодо стягнення 5 230,67 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, суд зазначає наступне.

Грошовим, за змістом ст.ст. 524, 533 - 535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, за яким праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Нормами ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Отже, пеня за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а являється видом штрафних санкцій, яку сторона зобов'язання сплачує у разі невиконання/неналежного виконання зобов'язань та у випадку, якщо відповідальність у вигляді пені була передбачена договором.

Відтак, пеня не є заборгованістю за договором, а розглядається судом, як штрафна санкція, і вимоги про сплату пені у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не можуть вважатися основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань.

На підставі викладеного, а також враховуючи можливість стягнення в порядку наказного провадження лише неоспорюваної заборгованості, вимоги про стягнення пені не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Відповідно до п. 3 ч.1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Приписами ч. 3 ст. 152 ГПК України визначено, що у разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, а заявником не було надано доказів безспірності заявлених вимог, які, в свою чергу, підлягають перевірці стосовно правильності та обґрунтованості нарахування, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про видачу судового наказу на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова група "Енергосервіс" заборгованості за Договором № б/н від 09.03.2011 в розмірі 12 381,59 грн. (1002,30 грн. - заборгованість за кредитом; 2 614,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 230,67 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором та 3 533,73 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом).

Керуючись статтями 148, 150, 152, 153, 232-235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви (вх. № 1983/18) Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про видачу судового наказу на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова група "Енергосервіс" заборгованості за Договором № б/н від 09.03.2011 в розмірі 12 381,59 грн. (1002,30 грн. - заборгованість за кредитом; 2 614,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 230,67 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором та 3 533,73 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку ст. 255 ГПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення(ч.1,2 ст.256 ГПК України)

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 перехідних положень ГПК України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/

Ухвалу підписано 27.07.2018 року.

Суддя ОСОБА_1

Справа № 922/1983/18