РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.06.2018Справа №910/4316/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В.В., за участі секретаря судового засідання Рєпкіної Ю.Є., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Управління будівництва, архітектури та землекористування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" Кічук О.І.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Товариство з обмеженою відповідальністю "Технобуд Компані"

про зобов'язання вчинити дії,

Представники учасників процесу згідно протоколу від 21.06.2018,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2018 року Управління будівництва, архітектури та землекористування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Управління) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "АВАНТ-БАНК" Кічук О.І. (далі - Фонд) про зобов'язання вчинити певні дії, а саме: внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" (далі - Банк), включивши до нього грошові вимоги Управління.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.12.2015 позивачем помилково перераховано бюджетні кошти в розмірі 3791039,10 грн на рахунок отримувача ТОВ "ТЕХНОБУД КОМПАНІ" в ПАТ "АВАНТ-БАНК", що підтверджено платіжними дорученнями. 26.02.2016 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 262 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "АВАНТ-БАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку. На звернення до Відповідача із заявою про включення до реєстру кредиторів, Позивачу було відмовлено з посиланням на відсутність правової підстави.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2018 у справі №910/4316/18 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2018 виправлено описку в ухвалі від 17.04.2018, а саме: вказано, що судове засідання відбудеться 10.05.2018.

07.05.2018 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від Фонду надійшов відзив на позовну заяву.

За наслідками судового засідання 10.05.2018 судом було оголошено перерву в підготовчому засіданні до 30.05.2018 та залучено до участі в справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Технобуд Компані» (далі - Товариство) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, про що судом постановлено відповідні ухвали.

15.05.2018 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва Управлінням була подана відповідь на відзив.

21.05.2018 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва відповідачем були подані додаткові пояснення.

Крім того, 25.05.2018 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва третьою особою були подані пояснення щодо позову, в яких також просив здійснювати розгляд даної справи за відсутності представника Товариства.

Ухвалою суду від 30.05.2018 судом було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, подане до суду 25.05.2018, та постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу № 910/4316/18 до судового розгляду по суті в судовому засіданні 21.06.2018.

У судовому засіданні 21.06.2018 представник позивача просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача, в свою чергу під час судового засідання 21.06.2018 проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа не направила свого представника для участі в судовому засіданні 21.06.2018, однак в матеріалах справи наявні письмові пояснення, в яких Товариство просило суд здійснювати розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідно статті 233 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) рішення у даній справі прийняте в нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2015 між Управлінням та Товариством був укладений договір №14-ТК/2 про закупівлю робіт за державні кошти (далі - договір), відповідно до п.1.1 якого підрядник за завданням замовника зобов'язується на свій ризик виконати роботи "Капітальний ремонт будівлі на проспекті Перемоги, 97 під розміщення центру надання адміністративних послуг у Святошинському районі" (ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013), а замовник зобов'язується прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість згідно з умовами договору.

У розділі XV Договору №14-ТК/2 від 24.12.2015 сторонами визначено адреси та банківські реквізити контрагентів. Зокрема, зазначено наступні банківські реквізити підрядника: р/р 0842 в Публічному акціонерному товаристві "АВАНТ-БАНК", МФО 380708.

Додатковою угодою №1 від 25.12.2015 до договору №14-ТК/2 від 24.12.2015 сторони дійшли згоди зазначити інші банківські реквізити підрядника: р/р 0198 в Публічному акціонерному товаристві "Кристалбанк", код банку 339050.

Водночас, Управління згідно платіжних доручень №4 від 29.12.2015 на суму 373128,42 грн, №5 від 29.12.2015 на суму 1905378,22 грн, №6 від 29.12.2015 на суму 1163819,57 грн, №7 від 29.12.2015 на суму 216685,59 грн, №8 від 29.12.2015 на суму 22202,40 грн, №9 від 29.12.2015 на суму 132027,30 грн. здійснено оплату вартості робіт на суму 3813241,50 грн. Вказані грошові кошти були перераховані позивачем на рахунок Товариства у ПАТ "Авант-Банк".

Товариство 06.01.2016 подало до Банку платіжні доручення на повернення помилково сплачених коштів за Договором №14/ТК-2 від 24.12.2015 Управлінню на р/р 8929 УДКСУ у Святошинському районі. Однак, вимоги Товариства та платіжні доручення про повернення помилково зарахованих коштів ПАТ "Авант-Банк" не було виконано в повному обсязі, крім повернення платежу за платіжним дорученням №8 від 29.12.2015 в сумі 22 202,40 грн.

Вказані обставини були досліджені та встановлені судом в рішенні Господарського суду міста Києва №910/8749/16 від 21.09.2016, постанові Київського апеляційного господарського суду №910/8749/16 від 25.01.2017 та постанові Вищого господарського суду України №910/8749/16 від 14.06.2017.

Згідно приписів частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом..

Отже судові рішення, прийняті в справі №910/8749/16, мають преюдиціальне значення для вирішення даного спору, а встановлені ними факти не потребують повторного доведення.

У подальшому на підставі Постанови Правління Національного банку України №44 від 29.01.2016 «Про віднесення ПАТ «Авант-Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення №96 від 29.01.2016 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Авант-Банк» та в ПАТ «Авант-Банк» запроваджена тимчасова адміністрація з 29.01.2016 по 28.02.2016.

Рішенням №262 від 26.02.2016 Виконавчої дирекції Фонду «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Авант-Банк» запроваджено процедуру ліквідації банку з 26.02.2016 по 25.02.2018.

З матеріалів справи вбачається, що 31.03.2016 Управління звернулось до Уповноваженої особи Фонду з заявою №133/33 від 25.03.2016 про включення до реєстру кредиторів ПАТ «Авант-Банк» на суму 3862596,61 грн. Копія вказаної заяви наявна в матеріалах справи, а вказані обставини сторонами не заперечуються.

При цьому, як зазначає відповідач у своїх поясненнях від 21.05.2018, наявних в матеріалах справи, Управління на підставі заяви від 25.03.2016 було внесено до реєстру вимог кредиторів, акцептованих повноваженою особою Фонду та затверджених рішенням Виконавчої дирекції Фонду №899 від 02.06.2016 Кредиторські вимоги позивача було включено до 7 черги на суму 3862596,61 грн. Водночас, на підставі заяви Управління №321/33 від 11.07.2016 вимоги позивача були виключені з реєстру вимог кредиторів. Факт виключення позивача з реєстру вимог кредиторів був затверджений рішенням Виконавчої дирекції Фонду №1592 від 22.08.2016.

У січні 2018 року позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду із заявою про включення вимог Управління до реєстру кредиторів Банку.

Листом №34 від 17.01.2018 Уповноваженою особою Фонду було відмовлено Управлінню у включенні вимог до реєстру кредиторів через відсутність правових підстав для такого включення. А також, Фондом було зауважено, що вимоги кредиторів приймались на розгляд Уповноваженою особою до 31.03.2016 включно. Копія вказаного листа наявна в матеріалах справи.

Вище вказана відмова Уповноваженої особи Фонду щодо включення вимог Управління до реєстру вимог кредиторів банку стала підставою звернення позивача із даним позовом до суду. При цьому, у своїй відповіді на відзив Управління зауважує, що оскільки Товариство не звернулось до Фонду із заявою про включення його вимог до реєстру вимог кредиторів за спірними платіжними дорученнями., тому у позивача наявні всі правові підстави вимагати включення Управління до реєстру вимог кредиторі Банку.

Не погоджуючись із заявленим позовом, Уповноважена особа Фонду у своєму відзиві на позовну заяву та додаткових письмових поясненнях по суті спору зазначає, що строк для пред'явлення заяв про включення до реєстру вимог кредиторів, передбачений положеннями статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не поновлюється, а Управлінням, при зверненні із заявою від 12.01.2018 такий строк є пропущеним.

Третя особа в своїх поясненнях проти позову не заперечувала та посилалась обставини та факти, вказані Банком в поясненнях, поданих до суду останнім у межах розгляду справи №910/8749/16.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

Відповідно до частин 4 та 5 статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому розпочата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, тому даний Закон підлягає переважному застосуванню до спірних правовідносин в співвідношенні з іншими законодавчими актами, що також випливає з пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону.

Згідно пункту 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах (пункт 6 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно пунктів 1, 2 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

За приписами частини 2 статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Таким чином, на момент звернення позивача із позовом (квітень 2018 року) в Банку вже було введено тимчасову адміністрацію і розпочата процедура ліквідації, а тому на правовідносини сторін поширюються обмеження, встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому порядку, визначеному цим Законом, з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 вказаного Закону.

З огляду на вказане суд вважає, що відповідно вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації, яка запроваджена в установі Банку на момент прийняття судового рішення в цій справі, унеможливлює задоволення майнових вимог Управління в будь-який іншій спосіб, ніж встановлено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 10.06.2015 в справі №3-223гс15, від 13.06.2016 в справі № 6-1123цс16 та від 20.01.2016 в справі № 6-2001цс15.

Як вбачається з матеріалів справи, Управління зверталось до відповідача із заявою від 25.03.2016 про включення вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

02.06.2016 Фондом було затверджено реєстр кредиторів та позивачу було акцептовано суму 3862596,61 грн з внесенням до 8 черги, про що позивачу було надано довідку від 07.07.2016 №3768, копія якої наявна в матеріалах справи.

У подальшому рішенням Виконавчої дирекції Фонду №1592 від 22.08.2016 було виключено позивача з реєстру акцептованих вимог кредиторів у зв'язку із поданням Управління заяви про виключення вимог з реєстру №321/33 від 11.07.2016.

Статтею 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Судом встановлено, що 26.02.2016 на офіційному сайті Фонду в світові мережі Інтернет було розміщене повідомлення про початок процедури ліквідації Банку (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/157-pat-avant-bank/3587-rozpochato-protseduru-likvidatsii-pat-avant-bank-ta-delehovano-povnovazhennia-likvidatora-banku).

Вказані обставини визнаються судом загальновідомими та не потребують доказуванню, як це передбачено частиною 3 статті 75 ГПК України.

Крім того, інформація про порядок, місце та строк прийняття вимог кредиторів була опублікована в періодичному виданні «Голос України» №39(6293) від 02.03.2016.

Положеннями частини 5 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Оскільки оголошення про відкликання банківської ліцензії та початок процедури ліквідації Банку було опубліковано 02.03.2016, тому вимоги кредиторів могли бути прийняті протягом 30 днів, тобто по 31.03.2016 включно.

Як передбачено частиною 1 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини 2 статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Таким чином, суд зазначає, що 30-денний строк на прийняття вимог кредиторів банку є граничним та поновленню чи відновленню не підлягає.

З урахуванням того, що позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про визнання вимог до Банку лише 12.01.2018, строк на заявлення вимог кредиторів Банку (по 31.03.2016 включно) для включення до реєстру Управлінням пропущений. При цьому, суд відзначає, що нормами чинного законодавства не передбачено поновлення вказаного строку.

Приписами статей 76-77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з приписами статей 78-79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що вимоги про зобов'язання відповідача включити вимоги позивача до реєстру вимог кредиторів визнаються судом такими, що не підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до положень статті 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 73-80, 86, 129, 232-234, 236-238, 240-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Управління будівництва, архітектури та землекористування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" Кічук О.І. про зобов'язання вчинити дії - відмовити.

2. Судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи, покладаються на Управління будівництва, архітектури та землекористування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.06.2018.

СУДДЯ В.В. ДЖАРТИ