РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2018Справа № 910/6197/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Дзарасової Олени Олександрівни

до Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України"

про стягнення 111 854, 95 грн.

без повідомлення учасників справи

В С Т А Н О В И В:

До господарського суду міста Києва звернулась Фізична особа-підприємець Дзарасова Олена Олександрівна (далі - ФОП Дзарасова О.О., позивач) із позовом до Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" (далі - ПрАТ "Телесистеми України", відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 111 854,95 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору оренди № О-01/D DNE DZH 0047/011006 від 01.10.2016 р. в частині своєчасної сплати орендних платежів.

У позові ФОП Дзарасова О.О. просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 111 854,95 грн., яка складається з боргу по орендній платі у сумі 50 550,00 грн., пені у сумі 5 933,18 грн., 3 % річних у сумі 1 371,77 грн. та неустойки, нарахованої у порядку ч. 2 ст. 785 ЦК України, у сумі 54 000,00 грн.

Провадження за вказаними вимогами було відкрито ухвалою господарського суду міста Києва від 22.05.2018 р., розгляд справи в суді вирішено здійснювати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін відповідно до правил, визначених ст.ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Цією ж ухвалою сторонам надано строк, передбачений законом, для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов'язків.

До початку розгляду справи по суті від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої він просив стягнути з відповідача борг з орендної плати у сумі 54 000,00 грн., пеню у сумі 5 933,18 грн., 3 % річних у сумі 1 371,77 грн., що разом складає - 61 304,95 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України у разі, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, позивач має право змінити предмет або підставу позову не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі. При цьому одночасна зміна предмету та підстав позову не допускається.

Перевіривши вказану заяву на дотримання зазначених вимог закону, суд вирішив долучити її до матеріалів справи, але до розгляду не приймає, у зв'язку з тим, що дана заява за своєю суттю направлена на одночасну зміну предмету та підстав позову, в якій позивач не тільки зменшив розмір позовних вимог, але й змінив підстави позову в частині вимог про стягнення неустойки, що обгрунтовано продовженням дії договору оренди.

Відповідач у строк, визначений законом, надав суду відзив, у якому зазначив про часткову сплату ним заборгованості з оренди на суму 27 000,00 грн., проти стягнення неустойки, що була нарахована у порядку ч. 2 ст. 785 ЦК України, заперечив, оскільки після подачі позову до суду додатковою угодою сторони погодили розірвання договору оренди лише з 01.06.2018 р., а тому підстав для задоволення позову в цій частині немає.

Суд, розглянувши заяви сторін по суті спору, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.10.2006 р. між ФОП Дзарасовою О.О. (орендодавець) та Закритим акціонерним товариством "Телесистеми України", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Телесистеми України", (орендар) був укладений договір оренди № О-01/D DNE DZH 0047/011006. Відповідно до цього договору орендодавець зобов'язується передати орендарю в тимчасове платне користування (оренду) частину вежі, розташованої за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Енергетиків, 2а, загальною площею 5 кв.м., для розміщення АФП, та технологічний майданчик площею 12 кв.м. безпосередньо біля вежі, що знаходиться у власності орендодавця, а орендар зобов'язується сплачувати орендодавцю плату за користування (п. 1.1 договору).

Передача-приймання об'єкту від орендодавця до орендаря здійснюється уповноваженими представниками сторін (п. 2.1 договору). Об'єкт вважається переданим орендарю в користування з моменту підписання акта прийому-передачі повноважними представниками сторін (п. 2.4 договору).

Пунктом 4.1 договору визначено, що за орендований об'єкт орендар сплачує орендну плату з розрахунку 1 500,00 грн. без ПДВ за календарний місяць. Орендодавець не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим, надає орендарю рахунки для сплати орендної плати. Орендна плата вноситься один раз на місяць, починаючи з моменту фактичної передачі об'єкта оренди орендареві за актом прийому-передачі, не пізніше 15 числа місяця наступного за розрахунковим (п. 4.2).

Згідно з п. 3.3.6 договору орендар зобов'язаний у встановлений термін вносити орендну плату за орендований об'єкт.

Нарахування орендної плати починається з дати підписання обома сторонами акта прийому-передачі об'єкта (додаток № 1). Датою припинення нарахування орендної плати вважається дата припинення дії договору або його дострокового розірвання. У цьому випадку обома сторонами підписується акт прийому-передачі про повернення об'єкта від орендаря до орендодавця (п. 4.5 договору).

Договір укладено на строк з 01.10.2006 р. по 01.09.2007 р., з подальшою його пролонгацією (п. 5.1 договору).

Надалі, додатковими угодами сторони збільшили розмір орендної плати на місяць та продовжили дію договору до 01.04.2012 р., з подальшою його пролонгацією.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання умов договору оренди надав відповідачу в оренду частину вежі, розташованої за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Енергетиків, 2а, загальною площею 5 кв.м. та технологічний майданчик площею 12 кв.м. біля вежі.

Проте, відповідач взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного внесення платежів передбачених договором оренди, належним чином не виконав, а саме - орендну плату за період з 01.12.2016 р. по 07.11.2017 р. у сумі 50 550,00 грн. не сплатив, що підтверджується актами наданих послуг та рахунками на оплату послуг оренди за вказаний період.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

З матеріалів справи вбачається, що 19.10.2017 р. орендодавець - ФОП Дзарасова О.О. направила до відповідача повідомлення про наявність у нього заборгованості з оренди у сумі 57 500,00 грн. Цим вже листом повідомила відповідача про розірвання договору у зв'язку з істотним порушенням умов договору (несплатою орендної плати), з моменту отримання даного повідомлення. Вказаний лист був отриманий відповідачем 07.11.2017 р., що підтверджується витягом Укрпошти з відстеження поштового відправлення.

Проте, під час розгляду спору по суті, суд встановив, що 31.05.2018 р. між ФОП Дзарасовою О.О. та ПрАТ "Телесистеми України" була укладена додаткова угода до договору оренди № О-01/D DNE DZH 0047/011006 від 01.10.2006 р., якою сторони погодили, що повідомлення - ФОП Дзарасової О.О. про розірвання договору оренди від 19.10.2017 р. є відкликаним орендодавцем (тобто таким, що не створює правових наслідків для сторін) та дійшли згоди розірвати договір оренди. Указана додаткова угода була надана відповідачем до суду разом з відзивом.

Також судом встановлено, що 01.06.2018 р. ПрАТ "Телесистеми України" повернуло орендоване майно позивачу, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.06.2018 р.

Отже, матеріали справи свідчать, що строк дії договору оренди № О-01/D DNE DZH 0047/011006 від 01.10.2006 р. припинився з 01.06.2018 р. та з цього часу орендоване майно було повернуто орендодавцю. Проте, у відповідача залишилась несплаченою заборгованість з орендної плати за період з період з 01.12.2016 р. по 07.11.2017 р. у сумі 50 550,00 грн.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 вказаної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що під час розгляду справи - 04.06.2018 р. та 05.06.2018 р. ПрАТ "Телесистеми України" сплатило позивачу частину заборгованості з оренди у сумі 27 000,00 грн., про що свідчать платіжні доручення № 6282 від 04.06.2018 р., № 6385 від 05.06.2018 р. з призначенням платежів за грудень 2017 р. - лютий 2018 р., травень 2018 р. Отже, сплата відповідачем орендної плати відбулась за інший період, ніж заявлено позивачем (грудень 2016 р. - листопад 2017 р.).

Таким чином, відповідач доказів, які б підтверджували оплату ним заборгованості на суму 50 550, 00 грн. за заявлений період не надав, а тому вимога позивача про стягнення вказаної заборгованості є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне внесення орендної плати у сумі 5 933,18 грн.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Як вбачається з п. 7.2 договору оренди, стягнення заборгованості з орендної плати проводиться у встановленому законом порядку з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період порушення строків сплати від суми заборгованості, за кожний день прострочення.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Також згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Обмеження строку нарахування пені 6-ти місячним строком також передбачено пунктом 2.5 Постанови Пленуму від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Перевіривши доводи позивача з урахуванням наведених норм діючого законодавства та умов договору оренди, суд зазначає, що при розрахунку суми пені, нарахованої на заборгованість з орендної плати, позивач не врахував останній день сплати орендних платежів за жовтень-листопад 2017 р. - не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, що впливає на початок відрахування періоду порушення зобов'язання та, як наслідок, нарахування пені за ці дні.

Отже, провівши власний розрахунок заявленої позивачем суми пені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню у сумі 5 872,78 грн., тобто у меншому розмірі, ніж заявлено позивачем.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 1 371,77 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства, вимоги про стягнення 3 % річних є такими, що заявлені правомірно.

Провівши перерахунок суми матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню 3 % річних у сумі 1 365,54 грн., тобто у меншій сумі, ніж заявлено позивачем, оскільки ним також невірно визначений період прострочення зобов'язання з оплати оренди за жовтень-листопад 2017 р.

Розглядаючи вимогу позивача про стягнення з відповідача неустойки за несвоєчасне повернення орендованого майна на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України у сумі 54 000,00 грн., суд враховує, що додатковою угодою від 31.05.2018 р. сторони розірвали договір оренди з 01.06.2018 р. та того ж дня об'єкт оренди був повернутий позивачу за актом приймання-передачі. Відтак, прострочення зобов'язання з повернення орендодавцю об'єкту оренди не відбулось, що виключає застосування неустойки, передбаченої ч. 2 ст. 785 ЦК України. Отже, у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ФОП Дзарасової О.О. підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору та витрат за надану професійну правничу допомогу, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000, 00 грн., про що заявив позивач, суд прийняв до уваги наданий позивачем договір правової допомоги № 14 від 26.04.2018 р., укладений між ФОП Дзарасовою О.О. та Адвокатським об'єднанням "Павла Іванчика і Вікторії Шульги «Акцепт», відповідний ордер на представництво інтересів позивача в суді адвокатом Шульгою В.С. (серія ДП № 2174/004 р.), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Шульгою В.С. НОМЕР_2 від 20.10.2008 р., яке суду надано на суму 3 000,00 грн. Отже, доведеною та адекватною сумою надання професійної правничої допомоги належними доказами, суд вважає суму у розмірі 3 000,00 грн., яка підлягає також пропорційному розподілу між сторонами відповідно до правил, передбачених ст. 129 ГПК України, у разі часткового задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Фізичної особи-підприємця Дзарасової Олени Олександрівни до Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" про стягнення заборгованості у сумі 111 854,95 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 7, ідентифікаційний код 22599262) на користь Фізичної особи-підприємця Дзарасової Олени Олександрівни (51900, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) заборгованість з орендної плати в сумі 50 550 (п'ятдесят тисяч п'ятсот п'ятдесят) грн. 00 коп., пеню у сумі 5 872 (п'ять тисяч вісімсот сімдесят дві) грн. 78 коп., 3 % річних у сумі 1 365 (одна тисяча триста шістдесят п'ять) грн. 54 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 910 (дев'ятсот десять) грн. 31 коп., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1 549 (одна тисяча п'ятсот сорок дев'ять) грн. 92 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Повне судове рішення складено 24 липня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя Головіна К.І.