ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2018р. Справа №914/899/18

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Волагро", м. Львів

До відповідача: Фізичної особи-підприємця Демчук Андрія Зіновійовича, м.Львів

про стягнення помилково сплачених коштів в розмірі 20300,00 грн, а також інфляційних втрат в розмірі 3284,86 грн, 3 % річних в розмірі 724,13 грн.

Суддя Ділай У.І.

Секретар Куць М.Я.

За участі представників:

Від позивача: Самсонюк Т.Я. - представник (Довіреність б/н від 14.05.2018р.)

Від відповідача: не з'явився

Права і обов'язки роз'яснено. Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини.

Розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волагро" до відповідача Фізичної особи-підприємця Демчук Андрія Зіновійовича про стягнення помилково сплачених коштів в розмірі 20300,00 грн, а також інфляційних втрат в розмірі 3284,86 грн., 3 % річних в розмірі 724,13 грн.

Ухвалою суду від 31.05.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено розгляд справи на 19.06.2018р.

07.06.2018р. за вх.№20572/18 від позивача поступило Клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з перебуванням у відпустці повноважного представника.

Представник відповідача не з'явився в судове засідання 19.06.2018р, вимог ухвали суду від 31.05.2018р. не виконав.

Окрім того, 12.06.2018р. на адресу суду повернулась поштова кореспонденція з ухвалою суду, скерована на адресу відповідача, з відміткою поштового відділення що причиною повернення є інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення.

Ухвалами суду від 19.06.2018р. та від 11.07.2018р. розгляд справи відкладено.

Представник позивача в судовому засіданні 24.07.2018р. підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 24.07.2018р. не забезпечив, причин неявки та невиконання вимог ухвал суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців: АДРЕСА_1. На таку ж адресу скеровувались судом ухвали у даній справі. Поштові конверти з ухвалами суду повернуті поштовим відділенням із відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язок щодо пересилання поштового відправлення».

Господарським судом виконані всі можливі заходи щодо сповіщення відповідача про час та місце судового засідання.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідач не скористався своїм правом подання відзиву на позовну заяву та надання доказів в порядку статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що норми статті 81 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

У зв'язку з тим, що відповідач не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, подання відзиву на позов та доказів, а матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін і неявка відповідача не перешкоджає вирішенню спору, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України - за наявними у ній матеріалами.

У відповідності до ст.248 Господарського процесуального кодексу України - суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Строк вирішення спору завершується 31.07.2018р. Відтак, в суду відсутні підстави для подальшого відкладення розгляду справи поза межами строку, встановленого для вирішення спору у спрощеному позовному провадженні.

В процесі розгляду матеріалів справи суд -

встановив:

14.02.2017р. між сторонами було укладено Договір-Заявку № 01/В/24287 на перевезення вантажу з Голюб-Добжинь (Польща) до с. Мшанець Зборівського району Тернопільської області. Вартість перевезення однією одиницею транспортного засобу 20300,00 грн. Дата завантаження 14.02.2017р. Дата розвантаження 17.02.2017р.

ФОП Демчук А.З. та ТОВ «Волагро» підписали акт про те, що роботи згідно Договору-Заявки № 01/В/24287 від 14.02.2017р. на перевезення вантажу на суму 20300,00 грн. виконано. Сторони претензій не мають. Відповідач на оплату виконаних робіт виставив позивачу Рахунок-фактуру № 69 від 16.02.2017р. на суму 20300,00 грн., який було надіслано факсом позивачу.

Позивач отримавши Рахунок-фактуру № 69 від 16.02.2017р., виконав свої зобов'язання за Договором-Заявки № 01/В/24287 від 14.02.2017р. та переказав кошти на розрахунковий рахунок відповідача в розмірі 20300,00 грн. в якості оплати за виконані відповідачем роботи з перевезення вантажу. В підтвердження позивач долучив до матеріалів справи копію платіжного доручення № 287 від 23.02.2017р. (оригінал оглянуто судом).

Як зазначено в позовній заяві, після припинення зобов'язання за зазначеним вище Договором-Заявкою позивач, отримавши оригінали документів, помилково вдруге переказав на рахунок відповідача кошти в розмірі 20300,00 грн. В підтвердження позивач долучив до матеріалів справи копію платіжного доручення № 297 від 28.02.2017р. (оригінал оглянуто судом).

Після виявлення факту помилкового перерахування коштів в сумі 20300,00 грн., 28.02.2017р. позивач надіслав поштою претензію відповідачу вих. № 79.02 від 28.02.2017р. з проханням повернути помилково перераховані кошти 28.02.2017р. в розмірі 20300,00 грн. Поштовий конверт із вказаною претензією повернутий поштовим відділенням позивачау із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Спір виник внаслідок того, що відповідач не повернув позивачу помилково перерахованих коштів. ТзОВ «Волагро» звернулося до господарського суду Львівської області із позовною заявою про стягнення з відповідача 20300,00грн. боргу.

Крім того, позивач нарахував в порядку ст. 625 ЦК України 3284,86грн. інфляційних втрат та 724,13грн. 3% річних.

При прийнятті рішення суд виходив із наступного.

При зверненні до суду із позовом про стягнення з ФОП Демчук А.З. перерахованих коштів в сумі 20300,00грн. ТзОВ «Волагро» керується нормами ст. 1212 ЦК України.

У відповідності до приписів ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Для виникнення зобов'язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його у іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Судом встановлено, що відповідач безпідставно отримав від позивача кошти, в зв'язку з чим станом на період звернення позивача до господарського суду Львівської області, утворилась заборгованість в сумі 20300,00грн., яка відповідачем на вимогу ТзОВ «Волагро» не була повернута.

Зазначені обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи копіями платіжних доручень (оригінали оглянуті судом в судовому засіданні): № 287 від 23.02.2017р. на суму 20300,00грн. та № 297 від 28.02.2017р. на суму 20300,00грн. Відповідач проти наявності заборгованості не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом не встановлено, а матеріали справи не містять доказів повернення Фізичною особою-підприємцем Демчуком Андрієм Зіновійовичем спірних грошових коштів позивачу.

Отже, отримані відповідачем грошові кошти в сумі 20300,00грн. є такими, що отримані ним без достатніх правових підстав та підлягають поверненню позивачу.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 3284,86грн. інфляційних втрат та 724,13грн. 3% річних суд зазначає наступне.

Аналіз ст. 1212 ЦК України вказує на те, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжує такі юридичні факти, як набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

З огляду на наведене, господарський суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача нарахованих на кошти в сумі 20300,00грн. згідно статті 625 ЦК України заявлених до стягнення сум інфляційних втрат та трьох відсотків річних, оскільки відповідні грошові кошти не повернуті відповідачем позивачу, незважаючи на його вимогу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11.04.2018р. у справі №922/438/17.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування суми 3% річних та інфляційних нарахувань, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, судом встановлено, що позивачем допущені арифметичні помилки у нарахуванні, які не зменшують суму, що підлягає до стягнення, оскільки за розрахунками суду загальна сума таких проведених нарахувань є більшою, ніж просить стягнути позивач. Враховуючи, що суд при прийнятті рішення не може вийти за межі позовних вимог, а позивач не подавав такої заяви, відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача 3284,86грн. інфляційних втрат та 724,13грн. 3% річних за період з 07.03.2017р. по 17.05.2018р -підлягають задоволенню.

Судовий збір покладається на відповідача, оскільки, спір виник з його вини.

Керуючись статтями 4, 7 ,13, 14, 73, 74, 76-79, 91, 96, 120, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Демчука Андрія Зіновійовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Волагро" (79026, м. Львів, вул. Персенківка, 19, ідентифікаційний код 38592097) 20300,00грн. перерахованих коштів, 3284,86грн. інфляційних втрат та 724,13грн. 3% річних та 1762,00 грн. судового збору.

3.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили в порядку ст. 327 ГПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст складено 27.07.2018р.

Суддя Ділай У.І.