ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"30" липня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/849/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Оборотової О.Ю.

при секретарі судового засідання Бачур А.В.

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч»

до відповідачів: 1. Подільської районної державної адміністрації Одеської області

2. Сільськогосподарського виробничого Кооперативу «Дружба народів»

про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та визнання поновленим договору -

за участю представників сторін:

від позивача: Цвігун В.В., за ордером серії ОД №366060 від 08.05.2018р.

від відповідача-1: не з'явився.

від відповідача-2: Смоков Д.С., за довіреністю №726/О від 31.01.2018р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Світоч» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Подільської районної державної адміністрації Одеської області та Сільськогосподарського виробничого Кооперативу «Дружба народів» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки №п.18/01-17 від 08.02.2018р. та визнання поновленим договору №15 від 25.01.2017р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що в момент вчинення правочину сторонами не дотримано вимог ст.203 ЦК України, та договір повинен бути поновленим за приписами ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» та ст. 764 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.05.2018р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/849/18 за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи; призначено підготовче засідання з викликом учасників справи.

31.05.2018р. від Сільськогосподарського виробничого Кооперативу «Дружба народів» до господарського суду Одеської області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує з приводу задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що позивач в установлений термін не скористався своїм переважним правом на укладення договору, а тому дії Подільської районної державної адміністрації Одеської області є цілком законними.

05.05.2018р. від Подільської районної державної адміністрації Одеської області до господарського суду Одеської області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує з приводу задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що позивач в установлений термін не скористався своїм переважним правом на укладення договору, а тому дії Подільської районної державної адміністрації Одеської області є цілком законними.

12.06.2018р.від Товариство з обмеженою відповідальністю «Світоч» до господарського суду Одеської області надійшли заперечення на відзив Сільськогосподарського виробничого Кооперативу «Дружба народів».

12.06.2018р.від Товариство з обмеженою відповідальністю «Світоч» до господарського суду Одеської області надійшли заперечення на відзив Подільської районної державної адміністрації Одеської області.

20.06.2018р. від Подільської районної державної адміністрації Одеської області до господарського суду Одеської області надійшли заперечення на відповідь на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч».

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.07.2018р. закрито підготовче провадження у справі № 916/849/18; призначено справу до судового розгляду по суті на 13.07.2018р. о 10:30 год.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення учасників справи, суд встановив:

У користуванні ТОВ «Світоч» на підставі договору оренди земельної частки (паю) №15 від 25.01.2017р., укладеного з Подільською районною державною адміністрацією Одеської області перебувають нерозподілені (невитребувані) земельні частки (паї) площею 89,74 га, які знаходяться на території Олексіївської сільської ради Подільського району Одеської області .

Відповідно до п. 8 договору оренди, його укладено на 1 рік, з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк.

Відповідно до п.43 прикінцевих положень договору від 25.01.2017 року, цей договір набирає чинності після підписання сторонами, та з моменту його реєстрації в Котовській районній державній адміністрації.

Договір підписано 25.01.2017р., та зареєстровано 25.01.2017р., також 25.01.2017р. за актом приймання передачі об'єкт оренди був фактично переданий позивачу. (т.1, а.с.17).

Позивач зазначає, що враховуючи те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Світоч» продовжує користуватись земельними ділянками після 25.01.2018 року та сплачувати відповідні платежі, договір оренди є автоматично продовженим на підставі ч.6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі». Станом на день подання позову, Подільська районна державна адміністрація не зверталася письмово до позивача із запереченнями щодо поновлення договору оренди землі, земельні ділянки за актом приймання-передачі до Подільської РДА не повертались.

Відповідно до адвокатського запиту Подільська РДА надала Товариству з обмеженою відповідальністю «Світоч», договір оренди з СВК «Дружба народів», розпорядження від 08.02.2018 року про передачу в Оренду СВК «Дружби народів» незапитаних паїв на території Куяльницької сільської ради (до реорганізації Олексіївської сільської ради) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до наданих документів встановлено, що 08.02.2018 року Подільська районна державна адміністрація в особі голови Пітака Р.І. уклала договір оренди земельної частки (паю) № п18/01-17 з СВК «Дружби народів» строком на 1 рік. Предметом договору оренди є земельні ділянки (паї) площею 70,24 га, 14 паїв.

До 2018 року ТОВ «Світоч» користувалось всіма невитребуваними паями, що розташовані на території Олексіївської сільської ради площею 89,74 га. Враховуючи те, що частина земельних паїв була виділена в натурі їхнім власникам, площа незапитаних паїв на 2018 рік склала 70,0 га - 14 паїв.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Олексіївської сільської ради від 01.02.2018 року ТОВ «Світоч» на території Олексіївської сільської ради використовує землі, в тому числі 70,00 га земель як оренда незапитаних земельних паїв.

Позивач вважає, що такі дії Подільської районної державної адміністрації є порушенням його прав, охоронюваних законом інтересів та положень чинних нормативно правових актів, у зв'язку з чим, власне і було подано позовну заяву до господарського суду Одеської області.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В силу положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Що стосується вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» щодо поновлення договору від 25.01.2017р. суд зазначає наступне.

Строк дії договору складає 1 рік. (п.8 договору)

Відповідно до п.43 прикінцевих положень договору від 25.01.2017р. року, цей договір набирає чинності після підписання сторонами, та з моменту його реєстрації в районній державній адміністрації.

Договір підписано 25.01.2017р., та зареєстровано 25.01.2017р., також 25.01.2017р. за актом приймання передачі об'єкт оренди був фактично переданий позивачу. (т.1, а.с.17).

Отже, судом встановлено, що строк дії договору від 25.01.2017 року скінчився 25.01.2018 року.

В контексті спірних правовідносин, суд не приймає правову позицію позивача, з тлумачення ч.6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», оскільки дана норма не містить положень про автоматичну пролонгацію договору у зв'язку і з пререважним правом.

Дана стаття, окрім першої та шостої частини, містить положення, які конкретизують порядок реалізації переважного права, а саме:

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. (ч.2 ст.33 ЗУ «Про оренду землі»)

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. (ч.3 ст.33 ЗУ «Про оренду землі»)

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. (ч.4 ст.33 ЗУ «Про оренду землі»)

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. (ч.5 ст.33 ЗУ «Про оренду землі»)

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). (ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі»)

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. (ч.7 ст.33 ЗУ «Про оренду землі»)

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. (ч.8 ст.33 ЗУ «Про оренду землі»).

Суд зазначає, що автоматичного продовження строку дії договору не відбулося, позивач в установлений термін не звернувся до Подільської районної державної адміністрації Одеської області з пропозицією щодо поновлення договору, а тому в даному випадку у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині поновлення договору оренди від 25.01.2017р.

Отже, у задоволенні позовної вимоги про поновлення договору від 25.01.2017р. суд відмовляє у зв'язку з безпідставністю тверджень позивача та відсутністю порушеного права.

Що стосується визнання недійсним договору оренди №п.18/01-17 від 08.02.2018р. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно з ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

При цьому, у відповідності до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно зі ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

У п.п. 2.1, 2.5.2, 2.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» (з наступними змінами та доповненнями) зазначено, що правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Приписи п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6.11.2009р. №9 передбачають, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Отже, в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Суд не приймає до уваги правову позицію Подільської районної державної адміністрації Одеської області з приводу того, що ТОВ «Світоч» не доведено факту користування спірними паями після 25.01.2018.

Зазначені доводи не відповідають дійсності з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 25.01.2017 року між Подільською РДА та ТОВ «Світоч» було укладено договір оренди №15. Цього ж дня, відповідно до акту приймання-передачі, що було долучено до матеріалів справи Подільська РДА передала ТОВ «Світоч» спірну земельну ділянку.

Відповідно до п. 21 Договору Оренди №15 від 25.01.2017 року встановлено, що «Після припинення Договору оренди Орендар повертає Орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому, порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду»

Також суд зазначає, що статтею 785 ЦК України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до частини 2 статті 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Таким чином, до моменту підписання акту, право користування майном не припиняється.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 червня 2018 по справі № 910/22027/16.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять підписаного між позивачем та Подільською районною державною адміністрацією акту приймання-передачі (повернення) об'єкту оренди до Подільської районної державної адміністрації.

Відповідно до ч.2 ст. 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Враховуючи те, що ТОВ «Світоч» посилається на те, що між ТОВ «Світоч» та Подільською РДА не укладався акт про приймання-передачу земельної ділянки після 25.01.2018 року про її повернення, та Подільська РДА не надає докази зворотнього, зазначений факт має вважатися встановленим.

За викладених обставин, враховуючи відсутність повернення земельної ділянки орендодавцеві доводиться факт продовження користування спірною земельною ділянкою позивачем.

Крім цього, відповідно до Податкової декларації з податку на землю за 2018 рік, ТОВ «Світоч» було задекларовано суму податкового зобов'язання зі сплати орендної плати на загальну суму 840 682,34 грн., в тому числі за оренду невитребуваних паїв (70,0 га) в розмірі 135 963,07 грн. (рядок 1.10 Розділу ІІ декларації «Розрахунок орендної плати)

Відповідно до Довідки ДФС Подільської ОДПІ від 05.06.2018 року щодо сплати орендної плати з юридичних осіб, ТОВ «Світоч» сплачено 495 917,00 грн. в якості орендної плати.

Фактично, ТОВ «Світоч» продовжує користуватися паями і після закінчення строку дії договору, у зв'язку з чим суд доходить обґрунтованого висновку, що при укладенні договору з Сільськогосподарським виробничим Кооперативом «Дружба народів», Подільська районна державна адміністрація взагалі не мала в наявності 14 паїв, які перебували у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч», що є самостійною підставою для визнання недійсним договору оренди №п.18/01-17 від 08.02.2018р.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» підлягає частковому задоволенню в частині визнання недійсним договору оренди № 25.01.2017р.

Оскільки судом задоволено одну вимогу нематеріального характеру, до стягнення підлягає сума судового збору в розмірі 1762,00грн.

Відповідно ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Суд зазначає, що оскільки розпорядження Подільської районної державної адміністрації від 08.02.2018р., на основі якого було укладений договір оренди №п.18/01-17 від 08.02.2018р., було видано всупереч нормам чинних нормативно-правових актів витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви відповідно до приписів ст. 129 ГПК України покладаються на Подільську районну державну адміністрацію.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» задовольнити частково.

2. Визнати недійсним договір оренди №п.18/01-17 від 08.02.2018р. укладений між Подільською районною державною адміністрацією та Сільськогосподарським виробничим Кооперативом «Дружба народів»

4.В решті позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч»- відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 07 серпня 2018р.

Суддя О.Ю. Оборотова