ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 рокуСправа № 912/1597/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Макаренко Т.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали справи № 912/1597/18

за позовом Керівника Олександрійської місцевої прокуратури, 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Чижевського, 1а в інтересах держави в особі Інгуло-Кам'янської сільської ради Кіровоградської області, 28215, Кіровоградська область, Новгородківський район, с. Інгуло-Кам'янська, вул. Шевченка, 49

до відповідача: ПАТ "Укртелеком", 01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд 18

про визнання недійсним договору, зобов'язання повернути приміщення

Представники сторін:

від прокуратури - ОСОБА_2 посвідчення №047280 видано 29.06.2017 року;

від позивача - участі не брали;

від відповідача - ОСОБА_3 , довіреність № 2675 від 12.12.17 ;

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Керівника Олександрійської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Інгуло-Кам'янської сільської ради Кіровоградської області до ПАТ "Укртелеком" про:

- визнання недійсним договору №337-21 від 01.11.2013 оренди нежитлового приміщення комунальної форми власності площею 50 кв.м. за адресою: 28215, вул. Шевченка, 8, с. Інгуло-Кам'янка, Новогородківського району, Кіровоградської області та додаткової угоди до нього №516/2016 від 01.10.2016;

- зобов'язання ПАТ "Укртелеком" в особі директора Кіровоградської філії ПАТ "Укртелеком" повернути нежитлове приміщення комунальної форми власності площею 50 кв.м. за адресою: 28215, вул. Шевченка, 8 с. Інгуло-Кам'янка, Новогородківського району, Кіровоградської області шляхом підписання акту приймання-передачі;

- з покладенням на відповідача судового збору.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що спірний договір був укладений всупереч вимог Закону України "Про оренду державного і комунального майна", Методиці оцінки об'єктів оренди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 №629, оскільки був укладений без проведення оцінки орендованого майна в результаті чого неможливо визначити орендну плату відповідно до вимог закону.

Ухвалою від 27.06.18 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 10:00 год 20.07.18.

17.07.18 від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, між іншим, що відсутність істотних умов договору може свідчити про неукладеність такого договору, тоді як в судовому порядку може визнаватися недійсним лише укладений договір. Дане твердження, за доводами відповідача, узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 26.03.18 у справі № 916/729/17 та від 24.04.18 у справі № 914/868/17.

У підготовчому засіданні 20.07.18 оголошено перерву до 11:00 год 31.07.18 в порядку норм ст. 183 Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд враховує, що відповідачем подано 17.07.18 відзив на позов № 264/05 від 13.07.18.

Представником прокуратури подано до матеріалів справи відповідь на відзив № 05/2-237вих-18 від 24.07.18. Прокурором наголошено, що відповідно до ст.ст. 10, 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" вартість майна є однією з істотних умов договору і вона передує укладенню договору оренди. Згідно із ч. 2 ст. 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках оренди майна , що перебуває у комунальній власності. Усупереч зазначеного, при укладенні договору оренди нежитлового приміщення № 337-21 від 01.11.13 зазначені вимоги законодавства дотримані не були.

Відповідачем подано до матеріалів справи клопотання № 286/05 від 31.07.18 про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме: копію угоди № 35Е000-601/2018 від 30.07.18 про розірвання договору оренди нежитлового приміщення № 337-21 від 01.11.13, копію Акта приймання-передачі орендованого приміщення від 31.07.18 та копію листа Кіровоградської філії ПАТ "Укртелеком" від 12.07.18 № 06-13/32 щодо припинення дії договору оренди.

Крім того, відповідачем подано заяву № 285/05 від 31.07.18 про застосування позовної давності.

У підготовчому засіданні 31.07.18 приймали участь представники прокуратури та позивача.

Представниками прокуратури та обох сторін подано до матеріалів справи письмові заяви, відповідно до яких прокурор, сторони, з урахуванням норм ч. 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, просять суд розпочати розгляд справи по суті в той же день після закінчення підготовчого судового засідання, тобто 31.07.18.

З огляду на викладене, ухвалою від 31.07.18 закрито підготовче провадження та призначено справу № 912/1597/18 до судового розгляду по суті в судовому засіданні 31.07.18.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази, заслухавши пояснення представників прокуратури та позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 121 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Частина 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" надає право прокурору здійснювати представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення таких інтересів, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Офіційним тлумаченням рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 у справі №1-1/99 визначено, що під органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

В даному випадку прокурор звертається до суду в інтересах держави, а орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах є Інгуло-Кам'янська сільська рада, яка не здійснює належним чином захист порушених прав громадян територіальної громади. З 01.11.13 Інгуло-Кам'янська сільська рада всупереч вимогам законодавства перед передачею комунального нерухомого майна в оренду не провела його належну оцінку, в результаті чого не можливо встановити дійсну орендну плату відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцем знаходження майна або основної його частини. Враховуючи, що предметом спору є нерухоме майно за адресою: 28215, вул. Шевченка, 8, с. Інгуло-Кам'янка, Новгородківського району, Кіровоградської області, спір розглядається Господарським судом Кіровоградської області.

01.11.13 між Інгуло-Кам'янською сільською радою (далі - Орендодавець) та Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" (надалі - Орендар) підписано Договір оренди нежитлового приміщення № 337-21 від 01.11.13, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов'язується передати орендареві приміщення в строкове платне користування, а орендар зобов'язується використовувати приміщення для цілей, передбачених п. 1.2 Договору (як приміщення під АТО) цього Договору та сплачувати за користування приміщенням орендну плату.

Приміщення, що орендується, становить 50,00 кв.м., 28215, вул. Шевченка, 8, с. Інгуло-Кам'янка, Новгородківського району Кіровоградської області.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що приміщення надається в оренду на строк 2 роки 11 місяців з 01.11.13 по 30.09.16 включно з моменту прийняття його за актом приймання-передачі, який є невід'ємною частиною цього Договору (Додаток № 1).

Згідно з п. 3.1 Договору за користування приміщенням, що орендується, Орендар виплачує Орендодавцеві орендну плату із розрахунку 3,00 грн. за 1 кв.м. без ПДВ. Всього орендна плата за 50,0 кв.м. складає 150,00 грн. на місяць без ПДВ.

Вказане приміщення знаходиться на балансі Орендодавця (згідно довідки сільської ради від 06.06.18 № 241) та передане орендарю згідно акту приймання-передачі від 01.11.13.

01.10.16 між Інгуло-Кам'янською сільською радою та Орендарем укладено додаткову угоду № 516/2016 до договору оренди нежитлового приміщення № 337-21 від 01.11.13, який є його невід'ємною частиною. Згідно п. 1 даної додаткової угоди строк дії Договору № 337-21 поновлено до 31.08.19.

Пунктом 1.6 Договору зазначено "Залишкова балансова вартість приміщення становить ____________ грн.". Однак, така вартість не зазначена.

Згідно інформації Інгуло-Кам'янської сільської ради від 22.05.18 за № 02-26/141 експертна оцінка орендованого комунального майна площею 50,0 кв.м., розміщеного за адресою 28215, вул. Шевченка, 8, с. Інгуло-Кам'янка, Новгородківського району Кіровоградської області не проводилась.

При вивченні Олександрійською місцевою прокуратурою на предмет законності договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади с. Інгуло-Кам'янка № 337-21 від 01.11.13, укладеного між Інгуло-Кам'янською сільською радою та Орендарем, зроблено висновок, що вказаний договір оренди нерухомого майна є недійсним, оскільки останній укладено із порушенням вимог законодавства у сфері використання комунального майна.

Вказане і стало підставою звернення до суду із даним позовом.

Господарський суд враховує, що відповідачем подано до матеріалів справи копію угоди № 35Е000-601/2018 від 30.07.18 про розірвання договору оренди нежитлового приміщення № 337-21 від 01.11.13. Однак, розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення в майбутньому з позовом про визнання такого договору недійсним. Так само не перешкоджає поданню відповідного позову закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову.

Оцінюючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Статтями 16 Цивільного кодексу України та 20 Господарського кодексу України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Право на захист розглядається як суб'єктивне цивільне право, яке виникає у особи у разі порушення належних їй цивільних прав та інтересів, невизнання цього права або оспорювання цивільного права.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами осіб, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів, а право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав мають особи встановлені ст.1 Господарського процесуального кодексу України.

Вирішуючи спір, господарський суд встановлює відповідність обраного позивачем способу захисту його порушеного права чи охоронювального законом інтересу.

У разі, якщо суд дійде висновку, що позивачем невірно обрано спосіб захисту він повинен відмовити в задоволенні вимог.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, суд звертає увагу на те, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

У даному випадку захист майнового права відбувається шляхом прийняття судом рішення про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення № 337-21 від 01.11.13 та зобов'язання відповідача повернути вказане нежитлове приміщення шляхом підписання акту приймання-передачі об'єкта оренди.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди), наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Аналогічні за змістом правові норми містяться у статті 283 ГК України, ст.2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Статтею 761 Цивільного кодексу України встановлено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем також може бути особа, уповноважена на укладання договору найму.

Приписами частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 180 Господарського кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств та організацій, або майна, що перебуває у комунальній власності, та майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, а також майна, яке належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Статтею 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено порядок укладення договору оренди.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Укладений сторонами договір оренди в частині істотних умов повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна. Типові договори оренди державного майна розробляє і затверджує Фонд державного майна України, типові договори оренди майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, затверджують відповідно Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування. За згодою сторін у договорі оренди можуть бути передбачені й інші умови.

Умови договору оренди є чинними на весь строк дії договору і у випадках, коли після його укладення (приведення у відповідність з цим Законом) законодавством встановлено правила, які погіршують становище орендаря.

Реорганізація орендодавця не є підставою для зміни умов чи розірвання договору оренди.

Статтею 11 вищезазначеного закону встановлено, що оцінка об'єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Оцінка об'єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об'єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об'єкта оренди.

Згідно з преамбулою Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", цей Закон визначає правові засади здійснення оцінки майна, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 вищевказаного закону, проведення оцінки майна є обов'язковим, зокрема, у випадку приватизації та іншого відчуження у випадках, встановлених законом, оренди, обміну, страхування державного майна, майна, що є у комунальній власності, а також повернення цього майна на підставі рішення суду.

Згідно загальних положень Методики оцінки об'єктів оренди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 року № 629 (далі - Методика), відповідно до цієї Методики проводиться оцінка майна державних підприємств, установ та організацій, іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), що передається в оренду.

Згідно з пунктом 2 вказаної Методики, оцінка об'єктів оренди проводиться з метою визначення вартості таких об'єктів згідно з положеннями (національними стандартами) оцінки майна та цією Методикою з урахуванням положень (стандартів) бухгалтерського обліку для відображення її в договорі оренди та використання під час розрахунку орендної плати.

Оцінка обов'язково проводиться перед укладенням договору оренди та перед продовженням (поновленням) договору оренди у разі, коли на момент продовження дії такого договору остання оцінка об'єкта оренди була проведена більш як три роки тому.

Передбачені цією Методикою послуги з проведення незалежної оцінки об'єкта оренди (активів, що входять до складу об'єкта оренди) та аудиторської перевірки об'єкта оренди оплачує орендар.

Відповідно до п. 19 Методики, у разі оренди нерухомого майна здійснюється його незалежна оцінка.

В пункті 3 Методики встановлено, що поняття "незалежна оцінка" вживається у значенні, наведеному у Законі України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", незалежною оцінкою майна вважається оцінка, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання.

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні відомості щодо проведення оцінки об'єкта оренди за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України перед укладенням договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, яке належить до комунальної власності. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про вчинення сторонами протягом строку дії зазначеного договору дій, спрямованих на здійснення оцінки орендованого майна відповідно до вимог ст. 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Таким чином, не проведення оцінки майна призвело до невірного визначення розміру орендної плати, в результаті чого було порушено ч. 1 ст. 10, ч. 2 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та п. 8 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Аналізуючи матеріали справи, суд зазначає, що укладення оспорюваного договору оренди без проведення оцінки майна свідчить про те, що договір оренди нежитлового приміщення № 337-21 від 01.11.13 та додаткова угода до нього не відповідають вимогам чинного законодавства, а саме не містять такої істотної умови як вартість майна з урахуванням її індексації.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Нормами ст. 759 ЦК України та ст. 283 ГК України за договором оренди (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 284 ГК України істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У зв'язку з викладеним, господарський суд враховує, що відсутність істотних умов договору може свідчити про неукладеність такого договору, тоді як в судовому порядку може визнаватися недійсним лише укладений (оспорюваний) договір.

Отже, встановивши обставини щодо відсутності істотних умов договору, господарський суд дійшов висновку про неможливість визнання такого договору недійсним.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.03.18 у справі № 916/729/17 та від 24.04.18 у справі № 914/868/17.

За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення № 337-21 від 01.11.13 та додаткової угоди до нього задоволенню не підлягають.

Розглядаючи позовні вимоги в частині зобов'язання ПАТ "Укртелеком" в особі директора Кіровоградської філії ПАТ "Укртелеком" повернути нежитлове приміщення комунальної форми власності площею 50 кв. м. за адресою: 28215, вул. Шевченка, 8, с. Інгуло-Кам'янка, Новогородківського району, Кіровоградської області шляхом підписання акту приймання - передачі господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 7.3 Договору оренди нежитлового приміщення № 337-21 від 01.11.13 приміщення вважається фактично переданим орендодавцеві з моменту підписання акта передачі-приймання. У момент підписання цього акта Орендар передає Орендодавцеві ключі від приміщення.

Відповідачем подано до матеріалів справи копію Акта приймання-передачі орендованого приміщення від 31.07.18 та копію листа Кіровоградської філії ПАТ "Укртелеком" від 12.07.18 № 06-13/32 щодо припинення дії договору оренди.

Таким чином, станом на день судового засідання орендоване приміщення вже повернуто Орендодавцеві. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, господарський суд закриває провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання ПАТ "Укртелеком" в особі директора Кіровоградської філії ПАТ "Укртелеком" повернути нежитлове приміщення комунальної форми власності площею 50 кв. м. за адресою: 28215, вул. Шевченка, 8, с. Інгуло-Кам'янка, Новогородківського району, Кіровоградської області шляхом підписання акту приймання - передачі.

Господарський суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах з огляду на таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки матеріалами справи встановлено, що спір у даній справі виник саме в результаті неправильних дій відповідача, судовий збір покладається на нього.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним договору №337-21 від 01.11.2013 оренди нежитлового приміщення комунальної форми власності площею 50 кв. м. за адресою: 28215, вул. Шевченка, 8 с. Інгуло-Кам'янка, Новогородківського району, Кіровоградської області та додаткової угоди до нього №516/2016 від 01.10.2016 відмовити.

Закрити провадження у справі № 912/1597/18 в частині зобов'язання ПАТ "Укртелеком" в особі директора Кіровоградської філії ПАТ "Укртелеком" повернути нежитлове приміщення комунальної форми власності площею 50 кв. м. за адресою: 28215, вул. Шевченка, 8, с. Інгуло-Кам'янка, Новогородківського району, Кіровоградської області шляхом підписання акту приймання-передачі.

Судові витрати у справі покласти на відповідача.

Стягнути з ПАТ "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд 18, і.к. 21560766) на користь прокуратури Кіровоградської області (м. Кропивницький, вул. Велика Пермська, 4, ідентифікаційний код 02910025, р/р 4600 в банку - Державна Казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, код класифікації видатків бюджету - 2800, отримувач - прокуратура Кіровоградської області) судовий збір в сумі 3542,00 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення вручити або направити рекомендованим листом з повідомленням про вручення Прокуратурі Кіровоградської області (25006, м. Кропивницький, вул. В. Пермська, 4), Олександрійській місцевій прокуратурі (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Чижевського, 1а), Інгуло-Кам'янській сільській раді Кіровоградської області (28215, Кіровоградська область, Новгородківський район, с. Інгуло-Кам'янська, вул. Шевченка, 49), ПАТ "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 18).

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Повне рішення складено 08.08.2018.

Суддя Т. В. Макаренко