ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/455/18
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Величко Т.А., Будішевської Л.О.

при секретарі - Колбасовій О.Ф.

за участю представників:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: не з'явився

Від третіх осіб: ОСОБА_2., ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу господарського суду Одеської області від 11.05.2018 року, суддя в І інстанції Гут С.Ф., повний текст якого було складено 15.05.2018 року в м. Одесі

у справі № 916/455/18

за позовом: ОСОБА_4

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ-КУРОРТ-2"

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 та ОСОБА_5

про визнання права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ-КУРОРТ-2 про визнання за ним права власності на 1/5 нежитлової будівлі клубу-їдальні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить ТОВ "ІНВЕСТ-КУРОРТ-2" на праві власності на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 11.06.2009 року.

Одночасно позивачем було подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову в порядку ст. ст. 136-139 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.03.2018р. у справі заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на нерухоме майно ТОВ "ІНВЕСТ-КУРОРТ-2" (ІКЮО 36436620), а саме: 1/5 нежитлової будівлі клубу-їдальні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ-КУРОРТ-2" (ІКЮО 36436620) на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 11.06.2009 року;

Заборонено державним реєстраторам (нотаріусам) речових прав на нерухоме майно приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію змін (площі, частки, власника, обтяження тощо) стосовно предмета спору 1/5 нежитлової будівлі клубу-їдальні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ-КУРОРТ-2" (ІКЮО 36436620) на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 11.06.2009 року) та вносити будь-які записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що стосуються предмета спору, в тому числі зміни на підставі рішень ЗЗУ ТОВ "ІНВЕСТ-КУРОРТ-2" (ІКЮО 36436620), Учасників ТОВ "ІНВЕСТ-КУРОРТ-2" (ІКЮО 36436620), директора ТОВ "ІНВЕСТ-КУРОРТ-2" (ІКЮО 36436620), які прямо стосуються вказаного нерухомого майна;

Заборонено державним реєстраторам (нотаріусам) приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань відповідні записи, що стосуються зміни розміру статутного капіталу, зміни складу Учасників (Засновників) ТОВ "ІНВЕСТ-КУРОРТ-2" (ІКЮО 36436620), зміни керівника (директора) ТОВ "ІНВЕСТ-КУРОРТ-2" (ІКЮО 36436620), підписантів ТОВ "ІНВЕСТ-КУРОРТ-2" (ІКЮО 36436620), змін до Статуту ТОВ "ІНВЕСТ-КУРОРТ-2" (ІКЮО 36436620), які не пов'язані із змінами відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, проте впливають на предмет спору (зміна компетенції ЗЗУ Товариства та виконавчого органу Товариства, зміна порядку виходу Учасників із Товариства).

У вжитті решти заходів забезпечення позову відмовлено.

У травні 2018 року до господарського суду Одеської області від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою господарського суду Одеської області від 16.03.2018р. у даній справі. В обґрунтування поданого клопотання заявник посилався на те, що у зв'язку із дією ухвали господарського суду Одеської області від 16.03.2018р. про забезпечення позову створено перешкоди для розгляду заяви про вихід із складу учасників (засновників) ТОВ «ІНВЕСТ-КУРОРТ-2» на загальних зборах учасників.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.05.2018 року у задоволені клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у даній справі відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Одеської області від 16.03.2018 року. В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом не враховано наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний із предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття. Зокрема, скаржник вважає, необґрунтованим існування заходів забезпечення позову у вигляді заборони державним реєстраторам (нотаріусам) приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань відповідні записи, що стосуються зміни розміру статутного капіталу, зміни складу учасників (засновників), зміни керівника (директора), підписантів ТОВ "ІНВЕСТ-КУРОРТ-2", змін до статуту ТОВ "ІНВЕСТ-КУРОРТ-2", які не пов'язані із змінами відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, проте впливають на предмет спору, оскільки вони не пов'язані із предметом спору та фактично є безпідставним та необґрунтованим втручанням суду у господарську діяльність товариства.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржувану ухвалу місцевого суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою. Позивач зазначає, що заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 16.03.2018 року, відповідають заявленим вимогам, стосуються прямо предмета спору та є співрозмірними, адже забезпечують цілісність нерухомого майна, приналежність нерухомого майна відповідачу, унеможливлюють дії відповідача, зокрема третіх осіб, будь-яким чином розпорядитись нерухомим майном із умислом ухилення від виконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Зокрема, позивач вважає, співрозмірним та обґрунтованим існування заходу забезпечення позову у вигляді заборони державним реєстраторам (нотаріусам) приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань відповідні записи, що стосуються зміни розміру статутного капіталу, зміни складу учасників (засновників), зміни керівника (директора), підписантів ТОВ "ІНВЕСТ-КУРОРТ-2", змін до статуту ТОВ "ІНВЕСТ-КУРОРТ-2", які не пов'язані із змінами відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, проте впливають на предмет спору, оскільки він опосередковано стосується нерухомого майна, а не вжиття таких заходів може негативно вплинути на стан, збереження та приналежність нерухомого майна відповідачу, що значно утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у майбутньому. Співмірність існування вказаного заходу та відповідність його позовним вимогам та пов'язаність із предметом спору позивач обґрунтовує тим, що вказані заходи ніяким чином не перешкоджають товариству здійснювати господарську діяльність, заборони встановлені виключно для державних реєстраторів, тоді як не перешкоджають учасникам товариства скликати загальні збори учасників, проводити голосування, приймати рішення з будь-якого питання порядку денного; наявністю обґрунтованих та достатніх підстав вважати, що відсутність вжитих заходів може утруднити чи унеможливити виконання можливого рішення суду в майбутньому.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги усі учасники судового процесу в порядку передбаченому ст. ст. 120, 121 ГПК України заздалегідь були повідомлені належним чином, проте відповідач та третя особа ОСОБА_5 не скористалися наданим законом правом на участь своїх представників в засіданні суду. Оскільки частиною 12 ст. 270 ГПК передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представників відповідача та третьої особи за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав

Відмовляючи у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, місцевий господарський суд виходив із того, що вжиті ухвалою від 16.03.2018 року заходи забезпечення позову є співрозмірними із вимогами, що були заявлені позивачем та такими, що повністю відповідають суті правовідносин, що направлені на всебічний і повний захист нерухомого майна від неправомірних дій та дій, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі. Також, суд зазначив, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, а тому господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Колегія суддів погоджується з таким правомірним та обґрунтованим висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні клопотання третьої особи про скасування вжитих заходів забезпечення позову у даній справі, з огляду на таке.

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до статті 145 ГПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала господарського суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом судового розгляду в ній є спір щодо права власності на частину нерухомого майна, що була внесена позивачем як вклад у статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-2" - 1/5 нежитлової будівлі клубу-їдальні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить останньому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 11.06.2009 року.

Відповідно до положень статті 316, статті 317, статті 319, статті 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про господарські товариства», чинний на момент виникнення спірних правовідносин, вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників.

Згідно з ст. 62 вказаного Закону у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства. Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами.

Відповідно до положень статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-курорт-2» розпорядження майном є виключною компетенцією загальних зборів учасників товариства. Крім того, статутом товариство передбачено компетенцію директора, як виконавчого органу товариства, та перелік питань, щодо яких загальні збори приймають рішення.

Виходячи з цього, загальні збори учасників товариства мають виключне право розпоряджатись майном, можуть примати рішення, які впливатимуть на долю та правову визначеність нерухомого майна, директор наділений повноваженнями, в результаті виконання яких можуть наставати наслідки, що безпосередньо впиватимуть на статус та правову визначеність нерухомого майна, а загальні збори учасників вправі приймати рішення щодо зміни компетенції директора та внесення змін до Статут товариства.

Отже, захід забезпечення позову у вигляді заборони державним реєстраторам (нотаріусам) приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань відповідні записи, що стосуються зміни розміру статутного капіталу, зміни складу учасників (засновників), зміни керівника (директора), підписантів ТОВ "ІНВЕСТ-КУРОРТ-2" та змін до статуту, які не пов'язані із змінами відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, проте впливають на предмет спору,є обґрунтованим та відповідає предмету спору і вимогам, що заявлені позивачем, виходячи із того, що опосередковано стосується нерухомого майна, а не вжиття таких заходів може негативно вплинути на стан, збереження та приналежність нерухомого майна.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово було здійснено спроби скликати позачергові загальні збори учасників товариства на 26.02.2018 року та на 13.04.2018 року, на розгляд яких були винесені питання зміни керівника товариства (п.5 та п.6 порядку денного позачергових загальних зборів учасників товариства на 26.02.2018 року) та зміни підписантів товариства (п.10 та п.11 порядку денного позачергових загальних зборів учасників товариства на 26.02.2018 року), надання повноважень на укладення значних правочинів (п.12 порядку денного позачергових загальних зборів учасників товариства на 26.02.2018 року) та внесення доповнень до статуту товариства і затвердження статуту товариства у новій редакції (п.7 порядку денного позачергових загальних зборів учасників товариства на 26.02.2018 року); про розгляд заяв учасників про вихід зі складу товариства, зміну директора та підписантів товариства, про закріплення часток виключених учасників за товариством, внесення змін до статуту (п.4-8 порядку денного позачергових загальних зборів учасників товариства на 26.02.2018 року).

Серед переліку питань порядку денного, винесених для розгляду, відсутні будь-які питання, що пов'язані із правовими наслідками виходу учасників зі складу товариства, зокрема, повернення частки в статутному капіталі учасникам, що вийшли, зміна складу учасників товариства після виходу учасників зі складу, зменшення статутного капіталу товариства після виходу учасників та повернення їм частки в статутному капіталі.

Отже, вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову відповідають вимогам стосовно співрозмірності, адекватності та пов'язані із предметом спору, забезпечують захист прав та інтересів позивача на період розгляду справи, при цьому не порушують прав та інтересів третіх осіб.

Таким чином, посилання скаржника на те, що існуючі заходи забезпечення позову, вжиті судом, перешкоджають розгляду заяви про вихід зі складу учасників (засновників) ТОВ «ІНВЕСТ-КУРОРТ-2» на загальних зборах учасників товариства є необґрунтованими та не беруться апеляційним судом до уваги.

Колегія суддів вважає, що враховуючи наведені вище обставини, у позивача були обґрунтовані та достатні підстави вважати, що в майбутньому відповідачем можуть бути вчинені дії, спрямовані на ухилення від виконання рішення суду або в результаті яких виконання можливого рішення суду у майбутньому буде неможливим або істотно ускладненим.

Скаржник зазначає, що вжиті заходи забезпечення позову створюють перешкоди для реалізації прийнятих загальними зборами учасників товариства рішень та перешкоджають у здійснені товариством господарської діяльності.

Відповідно до статті 3 ГК України господарська діяльність це діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Заборони, що встановлені судом для державних реєстраторів (нотаріусів) щодо прийняття рішень про здійснення державної реєстрації зміни керівника та підписантів товариства, зміни складу учасників Товариства та зміни розміру статутного капіталу, внесення змін до Статуту, що стосуються чи можуть стосуватися предмету спору, не впливають та не можуть вплинути на здійснення господарської діяльності товариством.

Окрім того, заборони, які скаржник вважає незаконними та такими, що є втручанням суду у господарську діяльність товариства, встановлені для державних реєстраторів (нотаріусів), які безпосередньо виконують покладені на них законодавством обов'язки та завдання, в той же час вказані заходи забезпечення жодним чином не впливають на реалізацію товариством своїх прав при здійсненні господарської діяльності, ніяким чином не звужують та не обмежують товариство у здійсненні останньої.

Тим більше вжиті заходи забезпечення не стосуються та не обмежують права і обов'язки скаржника, адже не встановлюють по відношенню до останнього будь-яких заборон чи обов'язків.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що вжиті заходи забезпечення позову жодним чином не перешкоджають учасникам товариства реалізовувати свої права щодо скликання та проведення загальних зборів учасників товариства із будь-яких питань, здійснювати голосування за будь-які питання порядку денного, що запропоновані учасниками товариства, приймати будь-які рішення з порядку денного, в тому числі, що стосуються видів, напрямків здійснення господарської діяльності.

Слід зазначити, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Таким чином, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Отже, вжиті ухвалою господарського суду Одеської області від 16.03.2018р. заходи співмірні із вимогами, що були заявлені позивачем та такими, що повністю відповідають суті правовідносин, що направлені на всебічний і повний захист нерухомого майна від неправомірних дій та дій, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду по даній справі.

Водночас, суд відзначає, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, а тому господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Однак, скаржником в порушення принципів доказування, не надано належних та допустимих доказів того, що існують обставини, які б прямо чи опосередковано свідчили про відсутність необхідності у забезпеченні позову.

Інші доводи, що викладені в апеляційній скарзі, суд оцінює критично та не бере до уваги, оскільки вони не стосуються предмету доказування у питанні обґрунтованості вжитих заходів забезпечення позову.

З огляду на викладене та беручи до уваги унормовані статтею 269 ГПК України межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не припустився порушення або неправильного застосування норм процесуального права, отже, оскаржувана ухвала скасуванню або зміні не підлягає.

Враховуючи, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги в сумі 1762 грн. покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 253, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 ГПК, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 11 травня 2018 у справі № 916/455/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Величко Т.А.

Будішевська Л.О.