ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 5023/1998/11

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5",

відповідач - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі"

Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Комунального підприємства "Харківські теплові мережі"

на постанову Харківського апеляційного господарського суду

від 03.01.2018

у складі колегії суддів: Білецька А.М. (головуючий), Гребенюк Н.В., Медуниця О.Є.

та на ухвалу Господарського суду Харківської області

від 20.11.2017

у складі судді Калініченко Н.В.

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на дії органу державної виконавчої служби

у справі №5023/1998/11

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5",

про стягнення коштів у розмірі 3 159 002, 28 грн.

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 18.01.2018 через канцелярію Харківського апеляційного господарського суду, Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою від 18.01.2018 на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.01.2018 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.11.2017 у справі №5023/1998/11 в порядку статей 286, 287 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017 (далі - ГПК України).

2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №5023/1998/11 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., судді - Пєсков В.Г., Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2018.

3. Ухвалою від 23.03.2018 Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" та ухвалив здійснити перегляд постанови Харківського апеляційного господарського суду від 03.01.2018 та ухвали Господарського суду Харківської області від 20.11.2017 у справі №5023/1998/11 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

4. Відзиви на касаційну скаргу не надхидили.

5. На розгляд касаційного суду винесено проблему застосування пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження".

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Короткий зміст вимог скаржника

6. ПАТ НАК "Нафтогаз України" звернулось із скаргою на дії Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень, в якій скаржник просив суд:

- визнати незаконними дії Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №27767232;

- визнати недійсною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №27767232, прийняту 14.07.2017 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

6.1. Скаргу мотивовано посиланням на відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин норм Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а отже, і пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" в межах виконавчого провадження №27767232.

Короткий зміст рішення першої інстанції

7. Ухвалою від 20.11.2017 Господарський суд Харківської області вимоги скаржника задовольнив, визнав незаконними дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №27767232 та визнав недійсною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №27767232, яку було винесено 14.07.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

8. Суд першої інстанції встановив таке:

- 23.05.2011 рішенням Господарського суду Харківської області задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5", стягнено на користь останнього з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" 590 293, 22 грн. 3% річних, 2 568 709, 06 грн. інфляційних, 25 500 грн. витрат зі сплати держмита, 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

- 06.06.2011 на примусове виконання зазначеного рішення суду видано відповідний наказ та направлено на адресу стягувача;

- 05.03.2014 ухвалою Господарського суду Харківської області задоволено частково заяву Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" про заміну сторони її правонаступником; замінено стягувача у виконавчому провадженні №27776049 від 22.07.2011 з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 06.06.2011 у справі №5023/1998/11 - Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" його правонаступником - Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в частині стягнення 590 293, 22 грн. 3% річних, 2 568 709, 06 грн. інфляційних втрат та 16 239, 35 грн. витрат зі сплаті держмита;

- 22.07.2011 головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №27767232, яке перебувало на виконанні в органах ДВС станом на 2017 рік;

- 14.07.2017 головним державним виконавцем Панюковою О.О. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу №5023/1998/11, виданого 06.06.2011, на підставі включення Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

9. Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що:

- правова природа виникнення заборгованості боржника у зазначених правовідносинах не пов'язана з постачанням останньому природного газу, що в силу обмеження за частиною 4 статті 34 Закону виключає можливість застосування пункту 10 частини 1 статті 34 Закону;

- заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника на підставі рішення Господарського суду Харківської області у справі №5023/1998/11, виникла не у зв'язку з несвоєчасністю розрахунків останнього за спожитий природний газ чи послуг з опалення та постачання гарячої води, а у зв'язку з несвоєчасністю розрахунків за вироблену позивачем (його попередником у виконавчому провадженні) теплову енергію;

- суд врахував правову позицію, викладену в рішенні Конституційного суду України від 13.12.2012 у справі №18-рп/2012, відповідно до якої Конституційний Суд України вирішив, що обов'язкове зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень здійснюється лише щодо стягнення заборгованості, яка виникла через неповні розрахунки за енергоносії, та щодо учасників розрахунків, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

10. Постановою від 03.01.2018 Харківський апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" залишив без задоволення, ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.11.17 у справі №5023/1998/11 залишив без змін.

11. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

- для прийняття рішення про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі положень пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець повинен встановити такі обставини: чи є стягувачем у виконавчому провадженні НАК "Нафтогаз України", її дочірня компанія, ПАТ "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржником - підприємство, що виробляє теплову енергію, транспортує та постачає теплову енергію, надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємство централізованого водопостачання та водовідведення, що надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення; чи включено боржника до відповідного реєстру; чи стягується за рішенням суду заборгованість такого боржника за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ) перед постачальником такого природного газу; чи не поширюються на такого боржника обмеження визначені частиною 4 стаття 34 Закону.

- між ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" (позивач у справі) та КП "Харківські теплові мережі" (відповідач у справі) 30.09.2005 укладено договір №492 про надання послуг по переробці палива (природного газу) в теплову енергію, відповідно до умов якого позивач зобов'язується виконати роботу по виробництву теплової енергії та передати цю енергію відповідачеві, а відповідач - приймати теплову енергію та сплатити позивачеві вартість послуг з її переробки згідно з умовами договору;

- заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника на підставі рішення Господарського суду Харківської області у справі №5023/1998/11, виникла не у зв'язку з несвоєчасністю розрахунків останнього за спожитий природний газ чи послуг з опалення та постачання гарячої води, а у зв'язку з несвоєчасністю розрахунків за вироблену для відповідача та передану теплову енергію;

- зазначені обставини унеможливлюють застосування до зазначених правовідносин пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" №1730, оскільки підпадають під обмеження за частиною 4 статті 34 Закону, що виключає обґрунтованість зупинення виконавчого провадження №27767232.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

Доводи скаржника (відповідач у справі)

12. Скаржник доводив, що суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили, що боржник, як сторона виконавчого провадження, включений до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а стягувачем у виконавчому провадженні є НАК "Нафтогаз України", що повністю відповідає вимогам пункту 10 частини 1 статті 34 Закону, однак, всупереч даній нормі, яка не містить вимоги щодо виду заборгованості, суди дійшли помилкового висновку про те, що наявність боргу у даній справі не є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій.

13. Скаржник зазначив, що відповідно до Закону України №1730 передбачено спеціальні заходи з врегулювання не тільки заборгованості за природний газ, але й за електричну енергію, заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення. Застосування частини 4 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" до виконавчих проваджень де не стягується заборгованість за природний газ (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені) та іншого) є порушенням пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України, який не ставить зупинення виконавчих дій в залежність від предмету стягнення.

Доводи інших учасників справи

14. Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

15. Закон України "Про виконавче провадження"

Пункт 10 частини 1 статті 34 - виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем)

Частина 4 статті 34 - виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

16. Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії"

Стаття 2 - сфера дії Закону - дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

17. З огляду на те, що відповідно до статті 300 ГПК України в редакції з 15.12.2017, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, колегія суддів Верховного Суду зазначає про неприйнятність доводів скаржника про неналежну оцінку того чи іншого доказу у справі. Разом з тим, Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника про неправильне застосування судами положень пункту 10 частини 1 статті 34 та частини 4 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження".

А.2. Щодо застосування норм матеріального та процесуального права

18. Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Пункт 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає зупинення судовим виконавцем провадження за настання сукупності таких обставин:

1) боржником є підприємство, що виробляє, транспортує та постачає теплову енергію, надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем);

2) боржник включений до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії";

3) стягувачем є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії.

Разом з тим, частиною 4 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" обмежено можливість зупинення виконавчого провадження тільки в частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року шляхом звуження предмета стягнення, та зазначено про можливість зупинення виконавчого провадження з підстав пункту 10 частини 1 статті 34 Закону для стягнення заборгованості по такому стягненню:

- за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 для виробництва теплової та електричної енергії та послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі за рішенням суду.

Отже, частиною 4 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" застосовано обмеження щодо зупинення провадження, за яким предметом зупинення може бути тільки заборгованість за спожитий природній газ станом на 1 липня 2016 року.

В решті боржників (які надають послуги транспортування, постачання теплової енергії, послуги централізованого опалення та постачання гарячої води) рішення суду мають виконуватися.

19. З огляду на зазначене, Суд вважає правильними висновки судів першої та апеляційної інстанцій при розгляді скарги на дії судового виконавця на предмет застосування частини 1 та частини 4 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", які скасували зупинення виконавчого провадження №27767232.

З такою правовою позицією погодився Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду відповідно до Постанов від 30.03.2018 у справі №5023/1997/11 та від 17.04.2018 №54/298-07 і колегія суддів не вбачає обґрунтованих підстав для відступу від неї.

20. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Беєлер проти Італії", "Онер'їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", "Москаль проти Польщі"). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" від 20.05.2010, "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер'їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії").

Отже, дії органу державної виконавчої служби, як одного з державних органів по виконанню судових рішень, повинні відповідати критеріям захисту майнового інтересу сторони виконавчого провадження, оскільки законодавцем було прийнято таке регулювання, яке передбачало можливість зупинення виконавчого провадження за певних обставин для захисту певного публічного інтересу, а не взагалі.

А.3. Мотиви прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

21. Доводи скаржника, зазначені в пунктах 12-13 мотивувальної частини даної постанови, Суд вважає необґрунтованими, а касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на висновки згідно з пунктами 18-20 мотивувальної частини цієї постанови.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

22. Згідно із статтею 309 ГПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

23. З огляду на зазначене, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги відповідача та залишення без змін постанови Харківського апеляційного господарського суду від 03.01.2018 та ухвали Господарського суду Харківської області від 20.11.2017 у справі №5023/1998/11.

В. Судові витрати

24. У зв'язку із залишенням без задоволенням касаційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд слід залишити за скаржником.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 301, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.01.2018 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.11.2017 у справі №5023/1998/11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.Г. Пєсков

В.Я. Погребняк