КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2018 р. Справа№ 911/467/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання - Головатенко А.В.

за участю представників сторін:

від позивач: не з'явились;

від відповідача: не з'явились;

від третьої особи: адвокат ОСОБА_2 довіреність № б/н від 15.05.18;

вільні слухачі: ОСОБА_3 довіреність № НОМЕР_1 від 12.09.16; ОСОБА_4 довіреність № НОМЕР_2 від 23.07.14; ОСОБА_5 довіреність № НОМЕР_3 від 17.08.12; ОСОБА_6 довіреність № НОМЕР_4 від 19.11.15; ОСОБА_7 довіреність № НОМЕР_5 від 04.03.15; ОСОБА_8 довіреність № НОМЕР_6 від 31.01.15; ОСОБА_9 довіреність № НОМЕР_7 від 06.03.13; ОСОБА_10 довіреність № НОМЕР_8 від 19.11.15; ОСОБА_11 довіреність № НОМЕР_9 від 13.11.10

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_12 акціонерного товариства "ОТП Банк" на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.03.2018

у справі № 911/467/18 (суддя Грабець С.Ю.) дати підписання повного тексту ухвала не містить

за позовом Приватного підприємства "Будівельний центр ХХІ Сторіччя"

до Приватного підприємства "Компанія "Енерджи"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_12 акціонерного товариства "ОТП Банк"

про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.03.2018 у справі № 911/467/18 задоволено заяву Приватного підприємства "Будівельний Центр XXI Сторіччя" про вжиття заходів забезпечення позову в справі № 911/467/18. Накладено арешт на нежитлові приміщення, загальною площею 3 959,2 кв.м, що складаються з будівлі офісно-складських приміщень А, площею 1 691,5 кв.м, та складського приміщення Б, площею 2 267,7 кв.м, що знаходяться за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Калинівка, вулиця Залізнична, 172, що належать на праві власності приватному підприємству "Компанія "Енерджи". Заборонено Міністерству юстиції України, його територіальним органам, суб'єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним та приватним нотаріусам в розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчиняти будь які дії, спрямовані на внесення змін до відомостей про нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення, загальною площею 3 959,2 кв.м, що складаються з будівлі офісно-складських приміщень А, площею 1 691,5 кв.м, та складського приміщення Б, площею 2 267,7 кв.м, що знаходяться за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Калинівка, вулиця Залізнична, 172, що належать на праві власності приватному підприємству "Компанія "Енерджи", у тому числі дії, спрямовані на заміну власника вказаного майна.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 30.03.2018 у справі № 911/647/18.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з'ясуванням всіх обставин справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2018 прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_12 акціонерного товариства "ОТП Банк" на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.03.2018 у справі № 911/467/18 до розгляду та порушено апеляційне провадження. Розгляд апеляційної скарги призначено на 22.05.2018.

17.05.2018 через відділ канцелярії Київського апеляційного господарського суду Приватним підприємством «Будівельний Центр ХХІ Сторіччя» було подано касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2018 про відкриття апеляційного провадження в частині зупинення дії ухвали Господарського суду Київської області від 30.05.2018 про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 911/467/18.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2018 зупинено провадження у справі № 911/467/18 до розгляду касаційної скарги Приватного підприємства "Будівельний центр ХХІ Сторіччя" на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2018.

Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.06.2018 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного підприємства "Будівельний центр ХХІ Сторіччя" на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2018 у справі № 911/467/18.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 поновлено апеляційне провадження у справі № 911/467/18. Розгляд справи № 911/467/18 призначено на 02.08.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.08.2018 відмовлено у задоволення заяви скаржника про розгляд справи в закритому судовому засіданні.

Представник скаржника у судовому засіданні 02.08.2018 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.03.2018 у справі № 911/467/18, в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно із вимогами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Позивач подав до Господарського суду Київської області позовну заяву до відповідача, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння.

28.03.2018 через канцелярію Господарського суду Київської області представник позивача подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення, загальною площею 3 959,2 кв.м., що складаються з будівлі офісно-складських приміщень А, площею 1 691,5кв.м, та складського приміщення Б, площею 2 267,7кв.м, що знаходяться за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Калинівка, вулиця Залізнична, 172, що належать на праві власності Приватному підприємству "Компанія "Енерджи" (02260, місто Київ, проспект Визволителів, 3, ідентифікаційний код 36602036) та заборони Міністерству юстиції України, його територіальним органам, суб'єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним та приватним нотаріусам в розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчиняти будь які дії, спрямовані на внесення змін до відомостей про нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення, загальною площею 3 959,2кв.м, що складаються з будівлі офісно-складських приміщень А, площею 1 691,5кв.м, та складського приміщення Б, площею 2 267,7кв.м, що знаходяться за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Калинівка, вулиця Залізнична, 172, що належать на праві власності приватному підприємству "Компанія "Енерджи" (02260, місто Київ, проспект Визволителів, 3, ідентифікаційний код 36602036), у тому числі дії, спрямовані на заміну власника вказаного майна.

Заява мотивована тим, що 16 серпня 2009 року між приватним підприємством "Торговельна компанія "Енергія" та Приватним підприємством "Компанія "Енерджи" укладено договір про спільну участь у будівництві (про спільну діяльність) (далі договір), згідно з умовами якого, сторони погодили, що здійснюють будівництво адміністративно складських приміщень з ваговою, естакаду, будівлі складу, будівлі виробничо-складських приміщень на земельній ділянці, яка знаходиться в селищі міського типу Калинівка, Васильківського району, Київської області по вулиці Залізнична, під №164 за рахунок спільних коштів та зусиль; відповідно до п. 2.2 договору, відповідач зобов'язувався забезпечувати постачання будівельних матеріалів для будівництва об'єктів, зазначених в п. 1.1 договору, власними силами та за власний рахунок; пунктом 2.7 договору встановлено, що відповідач здійснюватиме внески у формі: робіт (послуг) по виконанню проекта об'єкту спільної діяльності; майна (матеріальних та нематеріальних активів), будівельних матеріалів, будівельної техніки в повному обсязі на всі потреби по будівництву об'єкта спільної діяльності; згідно із п. 3.6 договору відповідач зобов'язувався забезпечити виконання будівельно-монтажних та налагоджувальних робіт по будівництву об'єкта спільної діяльності. Зазначені роботи виконуються згідно з графіками робіт, що узгоджені сторонами; відповідно до п. 3.8 договору відповідач зобов'язувався розпочати виконання підготовчих та будівельно-монтажних робіт по будівництву об'єкта спільної діяльності у відповідності до погодженого сторонами графіку, але не пізніше ніж протягом одного місяця з дня підписання даного договору та/або не пізніше десяти днів з дня затвердження сторонами проектно-кошторисної документації; пунктом 6.6 договору встановлено, що будь-які інші права та обов'язки набуваються шляхом приєднання до договору та/або заміни однієї з сторін в договорі шляхом укладення всіма сторонами додаткової угоди до договору; 17.09.2009 між Приватним підприємством "Торговельна компанія "Енергія", відповідачем та позивачем була укладена додаткова угода №1 до договору про спільну участь у будівництві (про спільну діяльність) від 16.08.2009 (далі додаткова угода), згідно з умовами якої, приватне підприємство "Торговельна компанія "Енергія" та відповідач визнали порушення відповідачем зобов'язань за договором, передбачених п. 2.2, 2.7, 3.6, 3.8, зокрема, відповідачем не було розпочато будівельних робіт в погоджені між сторонами строки; відповідно до п. 1.2 додаткової угоди відповідач, визнаючи неможливість подальшого виконання зобов'язань за договором та з метою досягнення цілей договору про спільну участь у будівництві, погоджувався на заміну його третьою особою з переведенням на таку особу всіх прав та обов'язків за договором про спільну участь у будівництві на підставі п. 6.6 договору про спільну участь у будівництві; пунктом 1.3 додаткової угоди встановлено, що приватне підприємство "Торговельна компанія "Енергія" з метою досягнення цілей договору про спільну участь у будівництві, погоджується на заміну відповідача третьою особою з переведенням на таку особу всіх прав та обов'язків за договором про спільну участь у будівництві на підставі п. 6.6 договору про спільну участь у будівництві; згідно з п. 1.4 додаткової угоди позивач даною угодою підтвердив своє волевиявлення на заміну ним відповідача в договорі про спільну участь у будівництві з переведенням всіх прав та обов'язків сторони; сторони погодили, що у зв'язку з відсутністю здійснених відповідачем внесків на підставі договору про спільну участь у будівництві та відсутністю будь-яких фактичних витрат з боку відповідача укладення даної додаткової угоди є безвідплатним (п. 1.5 додаткової угоди); пунктом 1.6 додаткової угоди встановлено, що всі інші умови договору про спільну участь у будівництві від 16.08.2009 залишаються незмінними та є обов'язковими в подальшому для Приватного підприємства "Торговельна компанія "Енергія" та позивача; позивач послався на те, що він набув право власності на об'єкти нерухомості, а саме нежитлові приміщення, загальною площею 3 959,2кв.м, що складаються з будівлі офісно-складських приміщень А, площею 1 691,5кв.м, та складського приміщення Б, площею 2 267,7кв.м, що знаходяться за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Калинівка, вулиця Залізнична, 172, проте зареєстрував право власності на вищевказані нежитлові приміщення відповідач.

Крім цього, позивач послався на те, що 05.03.2018 на територію складів, що належать позивачу, увійшла група осіб з вимогою звільнити нежитлові приміщення, оскільки їх власником є відповідач та те, що 23.02.2018 Господарським судом міста Києва прийнято рішення у справі № 910/23071/17, на підставі якого з відповідача стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гінкстон" 1 214 670,00 грн. заборгованості.

На думку позивача, на виконання рішення суду відповідач може розпорядитись майном, яке вибуло з володіння позивача та на цей час перебуває у відповідача та третіх осіб також у рамках виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. Позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ГПК України, суд може застосовувати кілька заходів забезпечення позову.

За змістом п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із висновком господарського суду першої інстанції щодо задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи наступне.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Всупереч наведеному вище, жодних доказів щодо можливого відчуження або знищення вказаного нерухомого майна, позивачем не надано.

Як встановлено апеляційним господарським судом, суд першої інстанції при застосуванні заходів забезпечення позову не навів достатніх обгрунтувань щодо наявності фактичних обставин з якими пов'язується забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно і, як вбачається із матеріалів справи, докази на підтвердження вказаних обставин відсутні.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду проаналізувавши доводи заяви про забезпечення позову дійшла висновку, що вказана заява, в розумінні ст. 136 ГПК України, не є ефективним захистом порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, тому підстави для застосування заходів забезпечення позову відсутні.

Одночасно, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що вищевказане майно, згідно з договором застави (іпотеки) №PL17-125/28-2 від 16.05.2017, передано відповідачем в іпотеку ОСОБА_12 акціонерному товариству "ОТП Банк", залученому третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Так, скаржник є іпотекодержателем нерухомого майна, який відповідачем був переданий йому в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором (загальна сума виданого кредиту 13 000 000,00 грн.

Скаржник вказує на те, що зобов'язання з повернення кредитних коштів не виконується, заборгованість відповідача перед ПАТ "ОТП Банк" станом на 21.02.2018 складає 14 149 058,15 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 33 ГПК України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що господарським судом першої інстанції не враховано положення Закону України "Про іпотеку" та норми Цивільного кодексу України, які гарантують право іпотекодержателю на задоволення за рахунок предмету іпотеки виключно його вимог, а не вимог інших кредиторів іпотекодавця, тобто інший кредитор не може задовольнити свої вимоги за рахунок нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці ПАТ "ОТП Банк".

Тобто, враховуючи перелічені положення законодавства, посилання позивача, що у відповідача є наміри реалізувати спірне майно, є безпідставним.

Крім того, слід зазначити, що господарським судом першої інстанції при винесенні ухвали від 30.03.2018 у справі № 911/467/18 порушено норми ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не вирішено питання зустрічного забезпечення.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із доводами апеляційної скарги, та дійшла висновку про наявність правових підстав для скасування ухвали Господарського суду Київської області від 30.03.2018 у справі № 911/467/18.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, не відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, та спростовуються доводами апеляційної скарги.

З огляду на викладене, ухвала місцевого суду підлягає скасуванню.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги підлягають розподілу господарським судом першої інстанції за результатами розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 255, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_12 акціонерного товариства "ОТП Банк" на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.03.2018 у справі № 911/467/18 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 30.03.2018 у справі № 911/467/18 скасувати повністю.

3. В задоволенні заяви Приватного підприємства "Будівельний Центр XXI Сторіччя" про вжиття заходів забезпечення позову в справі № 911/467/18. відмовити.

4. Матеріали оскарження справи № 911/467/18 повернути до Господарського суду Київської області.

Повний текст постанови складено та підписано 03.08.2018.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до положень, викладених у ст.ст. 286- 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич