РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.07.2018Справа № 910/5190/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Будальянс»

до товариства з обмеженою відповідальністю «ССМ-Світові сучасні матеріали»

про стягнення 230 374,75 грн.,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд будальянс» до товариства з обмеженою відповідальністю «ССМ-світові сучасні матеріали» про стягнення 230 374,75грн., з яких: 223 468,80 грн. боргу, 5 620,24 грн. інфляційних, 1 285,71 грн. 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не розрахувався за поставлений позивачем товар.

Суд своєю ухвалою від 02.05.2018, на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, залишив позовну заяву без руху.

Позивач у строк, встановлений судом, усунув недоліки позовної заяви.

Суд своєю ухвалою від 01.06.2018 відкрив провадження у справі № 910/5190/18 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач подав відзив на позов, в якому зазначив, що визнає суму боргу в розмірі 168 468,80 грн., оскільки сплатив частину заборгованості на суму 55 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 37 від 22.03.2018 на суму 15 000,00 грн. та № 85 від 24.05.2018 на суму 40 000,00 грн.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

На підставі видаткової накладної № 4038 від 08 грудня 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «ССМ-Світові сучасні матеріали» отримало від товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД БУДАЛЬЯНС» товар будівельного призначення

(плита мінераловатна Технофас Ефект (1200*600*150) (далі - товар) на загальну суму

163 468,80 грн.

На підставі видаткової накладної № 4063 від 13 грудня 2017 року відповідач отримав від позивача товар будівельного призначення (плита мінераловатна Технофас Ефект (1200*600*100) на загальну суму 163 468,80 грн.

Всього позивачем було поставлено відповідачу товару на суму 326 937,60 грн.

Передача продавцем та прийняття покупцем товару свідчить про укладення між ними договору купівлі-продажу у спрощеній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 223 468,80 грн. боргу станом на 26.04.2018, оскільки відповідач сплатив за товар 103 468,80 грн..

Проте, до подачі позову до суду відповідач сплатив ще 15 000,00 грн. (платіжне доручення № 37 від 22.03.2018).

Таким чином станом на дату звернення з позовом до суду борг відповідача становив 208 468,80 грн. Вимоги про стягнення 15 000,00 грн. пред'явлено необґрунтовано, у зв'язку з чим суд відмовляє в цій частині.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у сумі 208 468,80 грн. Під час розгляду справи в суді відповідач сплатив 40 000,00 грн. (платіжне доручення № 85 від 24.05.2018). За таких обставин суд закриває провадження в частині стягнення 40 000,00 грн. боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору в цій частині.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов'язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 5 620,24 грн. інфляційних та 1285,71 грн. трьох процентів річних за період з грудня 2017 року по січень 2018 року.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в частині стягнення 168 468,80 грн. боргу, 5 620,24 грн. інфляційних втрат, 1 285,71 грн. 3% річних. Суд відмовляє в частині стягнення 15 000,00 грн. боргу та закриває провадження у справі в частині стягнення 40 000,00 грн. боргу.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд будальянс» до товариства з обмеженою відповідальністю «ССМ-світові сучасні матеріали».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ССМ-Світові сучасні матеріали» (вул. Мартиросяна, 16/14, м. Київ, 03186, код 39422500) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Будальянс» (вул. Петра Панча, 11-А, кв. 77, м. Київ, 04201, код 35789787) 168 468,80 грн. боргу, 5 620,24 грн. інфляційних втрат, 1 285,71 грн. 3% річних, 3 230,62 грн. судового збору.

Закрити провадження в частині стягнення 40 000,00 грн. боргу.

Відмовити в іншій частині.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун