ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/256/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі

судді Рочняк О.В.

секретар судового засідання Павлюк У.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз ЗБУТ"

вул. Ленкавського, 20, м. Івано-Франківськ, 76010

про стягнення заборгованості в сумі 21951309 грн 63 коп., з яких: 16848747 грн 34 коп. - пеня, 1290597 грн 01 коп. - 3% річних, 3811965 грн 28 коп. - інфляційні втрати

за участю представників сторін:

від позивача: Конопліцький Ігор Васильович - заступник начальника відділу виконавчого провадження, (довіреність №14-75 від 14.04.17);

від відповідача: Сенів Ольга Василівна - юрисконсульт, (довіреність №IFZ007-СК-56-0118 від 09.01.18)

ВСТАНОВИВ: ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до суду з позовом до ТОВ "Івано-Франківськгаз ЗБУТ" про стягнення заборгованості в сумі 21951309 грн 63 коп., з яких: 16848747 грн 34 коп. - пеня, 1290597 грн 01 коп. - 3% річних, 3811965 грн 28 коп. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 02.04.18 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі.

18.04.18 до господарського суду від ТОВ "Івано-Франківськгаз ЗБУТ" надійшов відзив на позовну заяву № IF2-Ск-1203-0418 від 18.04.18 (вх№ 6237/18).

Ухвалою від 24.05.18 господарський суд Івано-Франківської області, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання на 07.06.18.

29.05.18 від ТОВ "Івано-Франківськгаз ЗБУТ" надійшли заперечення на відповідь на відзив IF2-Ск-1565-0518 від 25.05.18 (вх№ 8424/18).

04.06.18 до господарського суду від ПАТ "НАК "Нафтогаз України" надійшла відповідь на відзив б/н від 19.05.18 (вх№ 8709/18).

В підготовчому засіданні 07.06.18 суд, вирішивши питання, передбачені ч.2 ст.182 ГПК України, закрив підготовче провадження та за письмовою згодою всіх учасників справи, перейшов до розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 07.06.18 оголошено перерву до 20.06.18, про що сторони у справі повідомлені під розписку.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 20.06.18, що занесена до протоколу судового засідання від 20.06.18, розгляд справи відкладено на 25.07.18.

В судовому засіданні 25.07.18 представник позивача позовні вимоги підтримав, зазначив, що відповідач за отриманий від нього у 2016 році природний газ розрахувався з порушенням строків, встановлених договором, в зв'язку з чим ним нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов'язання. При цьому, позивач заявив, що таке нарахування проведено ним з урахуванням коштів, що надійшли після підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету.

Відповідач проти позову заперечував з огляду на те, що оплату за газ ним здійснено у повному обсязі, а прострочення, що мало місце, виникло в результаті несвоєчасного відшкодування державою витрат, пов'язаних з реалізацією природного газу за пільговими умовами, за що він відповідальності не несе.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам у відповідності до ст.86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, встановив таке.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

30.12.15 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (продавець) та ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" (покупець) укладено договір № 16-121-Н купівлі-продажу природного газу, за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупця у 2016 році природний газ, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Згідно п.1.2 договору газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам.

В 3.2 договору сторони погодили, що приймання - передача газу, переданого продавцем покупцю у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання - передачі газу.

Відповідно до п.6.1 договору оплата планових обсягів газу здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 25-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання - передачі газу за розрахунковий місяць.

Додатковою угодою № 3 від 31.03.16 сторони виклали п.6.1 договору у наступній редакції: "6.1. Оплата планових обсягів газу здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем реалізації газу."

Оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП. За наявності заборгованості за попередні періоди покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця (п.6.2 договору).

Згідно п.6.4 договору в платіжних дорученнях покупець повинен обов'язково зазначити номер договору, дату його підписання та призначення платежу. За наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець зараховує кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

В п.7.2 договору зазначено, що у разі невиконання покупцем умов пунктів 6.1 цього договору він зобов'язується сплатити продавцю крім суми основної заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п.9.3 договору строк, у межах якого сторони можуть звертатися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

Згідно п.11.1 договору він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31.03.16 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковими угодами № 3 від 31.03.16 та № 4 від 30.04.16 сторони продовжили строк дії договору, а саме: до 30.09.16.

За період з січня по вересень 2016 року ПАТ "НАК "Нафтогаз України" передав, а ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" прийняв природній газ на загальну суму 1 481 881 295 грн 57 коп, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання - передачі природного газу, а саме:

- за січень 2016 на суму 352 020 057 грн 35 коп,

- за лютий 2016 на суму 287 024 001 грн 97 коп,

- за березень 2016 на суму 321 133 791 грн 20 коп,

- за квітень 2016 на суму 183 084 651 грн 40 коп,

- за травень 2016 на суму 102 251 860 грн 18 коп,

- за червень 2016 на суму 62 775 955 грн 18 коп,

- за липень 2016 на суму 60 616 367 грн 70 коп,

- за серпень 2016 на суму 62 728 538 грн 74 коп,

- за вересень 2016 на суму 50 246 071 грн 85 коп.

Відповідач за отриманий від позивача газ розрахувався частково, перерахувавши з поточного рахунку із спеціальним режимом використання грошові кошти в наступному розмірі:

- за період з січня 2016 по 24.02.16 сплачено 101 292 608 грн 50 коп,

- за період з 25.02.16 по 24.03.16 сплачено 81 319 023 грн 06 коп,

- за період з 25.03.16 по 25 (включно, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою) 04.16 сплачено 75 272 836 грн 69 коп

- за період з 26.04.16 по 25.05.16 сплачено 57 107 970 грн 18 коп,

- за період з 26.05.16 по 25.06.16 сплачено 14 135 048 грн 02 коп,

- за період з 26.06.16 по 25.07.16 сплачено 64 332 045 грн 35 коп,

- за період з 26.07.16 по 25.08.16 сплачено 17 201 246 грн 74 коп,

- за період з 26.08.16 по 25.09.16 сплачено 7 906 178 грн 40 коп,

- за період з 26.09.16 по 25.10.16 сплачено 3 729 888 грн 81 коп,

- 28.10.16 сплачено 15 грн 73 коп.

Всього сплачено 422 296 861 грн 48 коп.

Сума неоплаченого газу склала 1 059 584 434 грн 09 коп.

На виконання вимог постанови Кабінету міністрів України № 20 від 11.01.05 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" між позивачем, відповідачем, Головним управлінням Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області та Департаментом фінансів Івано-Франківської ОДА було підписано ряд спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, а саме:

- спільне протокольне рішення № 594 від 18.02.16 на суму 250 000 000 грн,

- спільне протокольне рішення № 1972 від 22.07.16 на суму 200 000 000 грн,

- спільне протокольне рішення № 1973 від 22.07.16 на суму 26 507 300 грн,

- спільне протокольне рішення № 1974 від 22.07.16 на суму 297 879 477 грн,

- спільне протокольне рішення № 2000 від 22.07.16 на суму 46 303 398 грн,

- спільне протокольне рішення № 2003 від 22.07.16 на суму 78 492 700 грн,

- спільне протокольне рішення № 2031 від 22.07.16 на суму 17 204 000 грн,

- спільне протокольне рішення № 2176 від 18.08.16 на суму 3 000 000 грн,

- спільне протокольне рішення № 2177 від 18.08.16 на суму 40 000 000 грн,

- спільне протокольне рішення № 2380 від 20.09.16 на суму 43 051 858 грн 13 коп,

- спільне протокольне рішення № 2427 від 21.09.16 на суму 11 000 000 грн,

- спільне протокольне рішення № 2428 від 21.09.16 на суму 300 000 грн.

- спільне протокольне рішення № 2429 від 21.09.16 на суму 100 000 грн,

- спільне протокольне рішення № 2585 від 20.10.16 на суму 45 745 701 грн.

Всього підписано спільних протокольних рішень на суму 1 059 584 434 грн 13 коп. При цьому, в підписаних протокольних рішеннях зазначено, що отримані з державного бюджету кошти призначені для перерахування відповідачем позивачу за природний газ за 2016 рік згідно договору № 16-121-Н від 30.12.15.

На момент подання позову заборгованість за природний газ за 2016 рік згідно договору № 16-121-Н від 30.12.15 погашено у повному обсязі.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД, ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ.

Як визначено в ст.7 Господарського кодексу України відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Однією з підстав виникнення господарського зобов'язання у відповідності до 174 Господарського кодексу Україну є господарський договір.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Разом з тим, зважаючи на те, що предметом укладеного між сторонами господарського договору є природний газ, що призначений виключно для подальшої його реалізації побутовим споживача, правовідносини, що склалися між сторонами зазнають імперативного регулюючого впливу держави, яка забезпечує гарантоване ст.46 Конституції України право громадян на соціальний захист.

Згідно ст.12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

11.01.05 постановою Кабінету Міністрів України № 20 було затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій.

В п.1 зазначеного Порядку, що діяв на момент існування спірних правовідносин, визначено, що він визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату, зокрема, природного газу.

Запроваджуючи затвердженим Порядком механізм взаємних розрахунків між підприємствами, що здійснюють, зокрема, реалізацію природного газу, держава забезпечує відшкодування частини витрат цих підприємств, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Фактично, визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами, що здійснюють реалізацію природного газу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює цим самим характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного) застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Тому, при визначенні обсягу грошових зобов'язань, до яких слід застосовувати норми того чи іншого законодавства, суд повинен виходити з величини компенсації, яку буде перераховано за рахунок державного бюджету.

Оформлення та підписання документів, зокрема, таких як протоколи взаєморозрахунків, а в даному випадку - спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, слід вважати лише елементами оформлення розрахунків за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету, процедурою реалізації права, дотримання якої є передумовою безпосереднього виділення коштів та фактичних розрахунків за рахунок бюджетних коштів. Дані документи є вторинними та похідними від факту надання відповідних пільг та субсидій певним категоріям юридичних та фізичних осіб, оскільки правовідносини, що регулюються нормами відповідного законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), виникають саме з моменту надання відповідних пільг та субсидій і з цього ж моменту виникає формальне право на отримання бюджетного відшкодування.

З огляду на особливості здійснення господарської діяльності відповідача та законодавчо-обумовлену специфіку взаємовідносин між суб'єктами, що проводять господарську діяльність в енергетичній галузі, вбачається, що відповідача було позбавлено можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за послуги з транспортування природного газу, що в свою чергу свідчить про відсутність вини відповідача у простроченні платежів, а відтак в силу ст.218 Господарського кодексу України, ст.614 Цивільного кодексу України, виключається можливість нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

Крім того, підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, якими передбачено не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але й змінено строк виконання грошових зобов'язань відповідача перед позивачем, які виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу № 16-121-Н від 30.12.15, сторони тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків за придбання природного газу, а отже підстав для задоволення позову не вбачається.

Також ж позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 15.05.18 у справі № 924/268/17та у постанові від 10.05.18 у справі № 908/2322/16.

Що стосується доводів позивача стосовно того, що пеня, 3% річних та інфляційні нараховані ним з урахуванням коштів, отриманих внаслідок підписання спільних протокольних рішень, то слід зазначити таке.

Господарським судом з'ясовано, що кошти, які надійшли позивачу на виконання вимог спільних протокольних рішень були зараховані ним з моменту їх надходження, а не з моменту підписання спільних протокольних рішень, незважаючи на те, що в рішеннях зазначено, що ці кошти перераховуються за спожитий природних газ у 2016 році, в тому числі і за січень 2016.

Слід зазначити, що реалізацію природного газу побутовим споживачам на пільгових умовах відповідачем надано не з власної ініціативи, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Відповідач зобов'язаний дотримуватися положень законодавства про соціальний захист, здійснюючи при цьому підприємницьку діяльність з реалізації природного газу. Покладення на нього витрат, пов'язаних з наданням послуг пільговим верствам населення, без їх відшкодування державою суперечить засадам справедливості, добросовісності та розумності, встановленим статтею 3 Цивільного кодексу України. Як наслідок, уповноважений на те державою орган відшкодовує за рахунок бюджетних коштів понесені ним витрати. При цьому, обов'язок відшкодувати вартість природного газу, реалізованого за пільговими умовами, виникає у держави саме з моменту надання відповідних пільг та субсидій, а тому відповідач не може нести відповідальність за прострочення виконання державою свого обов'язку.

З огляду на викладене, в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати, у відповідності до ст.129 Господарського кодексу України, залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.13, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз ЗБУТ" про стягнення заборгованості в сумі 21951309 грн 63 коп відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Повний текст рішення складено 06.08.18.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рочняк О.В.