ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.08.2018 Справа № 920/464/18

м. Суми

Господарський суду Сумської області у складі:

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Мудрицької С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом керівника Охтирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Комишанської сільської ради Охтирського району

до - фізичної особи-підприємця Бабича Сергія Анатолійовича,

про зобов'язання повернути майновий комплекс,

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - не з'явився,

від прокуратури - Правдюк В.В.,

УСТАНОВИВ:

Прокурор 25.06.2018 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд

зобов'язати відповідача повернути позивачу цілісний майновий комплекс по водопостачанню у складі свердловини в с. М. Павлівка, 3 насосів ЕЦВ 6-10-185 в с. М. Павлівка, свердловини в с. Жовтневе, башти в с. Жовтневе, водогону в с. Жовтневе, насосу ЕЦВ 3*140 в с. Жовтневе, свердловини в с. Качанівка, башти в с. Качанівка, водогону в с. Качанівка, 2 насосів ЕЦВ 6-6,5-120 в с. Качанівка, дисплея LCP 11 без потенціометра, датчика тиску Danfoss, перетворювача частоти Danfoss, електролічильника, авто вимикача, щита пластмасовий в с. Мала Павлівка та 2 електролічильників в с. Жовтневе та Качанівка (надалі - майно).

Прокурор обґрунтовує позовні вимоги тим, що майно використовується відповідачем без достатньої правової підстави, оскільки у договорі оренди цілісного майнового комплексу від 01.03.2016 № 1 відсутні істотні умови, що свідчить про недосягнення між сторонами договору у належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Отже, майно підлягає поверненню до комунальної власності, відповідно до ст. ст. 1212-1213 ЦК України.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення.

Відповідачем була подана заява від 17.07.2018, в якій зазначено, що позовну заяву прокурора позивач підтримує, з позовними вимогами згоден, а справу просить розглядати без його участі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення.

Прокурор в судовому засіданні усно зазначив, що наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог.

Згідно до ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищезазначене, у данному судовому засіданні суд дійшов висновку про можливість ухвалення судового рішення, оскільки відповідачем подана заява про визнання позову та про розгляд справи без його участі.

Суд, дослідивши докази та заслухавши пояснення прокурора, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом з матеріалів справи було встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Між відповідачем та Малопавлівською сільською радою, правонаступником якої є відповідач - Комишанська сільська рада Охтирського району, відповідно до рішення Малопавлівської сільської ради від 18.02.2016 «Про укладення з ФОП Бабичем Сергієм Анатолієвичем договору оренди цілісного майнового комплексу» було укладено договір оренди цілісного майнового комплексу № 1 від 1.03.2016 (надалі - Договір).

Згідно до п. 1.1 Договору позивач передає, а відповідач приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс по водопостачанню.

Позивач передав відповідачу майно, що підтверджується актом прийому-передачі цілісного майнового комплексу по забезпеченню водопостачання від 01.03.2016 та додатком від 01.11.2016 до зазначеного акту.

Відповідно до п. 9 Договору останній укладено строком на 3 роки - з 01.03.2016 до 18.01.2019 включно.

Отже, між сторонами були вчинені дії, які були спрямовані на виникнення господарських відносин у сфері оренди комунального майна.

Як зазначає прокурор, вищезазначений Договір не містить усіх істотних умов договору, які вимагаються для договорів даного виду, що суперечить нормам діючого законодавства, а тому Договір є неукладеним, а майно підлягає поверненню, оскільки перебуває у відповідача без достатньої правової підстави.

Так прокурор зазначає, що Договір не містить всіх істотних умов, які передбачені ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ст. 8 Закону України «Про особливості передачі в оренду чи концесію об'єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності» .

Суд погоджується з зазначеною позицією прокурора, оскільки відповідно до ст. 8 зазначеного Закону істотними умовами договору оренди чи концесії об'єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, крім визначених законами України "Про концесії" і "Про оренду державного та комунального майна", є: порядок та умови відновлення переданого в оренду чи концесію об'єкта централізованого тепло-, водопостачання і водовідведення та його повернення; порядок та умови списання (виведення з експлуатації) майна в складі об'єкта оренди, концесії; обов'язок орендаря, концесіонера щодо страхування взятого в оренду чи концесію об'єкта тепло-, водопостачання і водовідведення; обов'язки сторін договору щодо забезпечення збереження переданого в оренду чи концесію об'єкта централізованого тепло-, водопостачання і водовідведення; обов'язки щодо утримання об'єкта концесії згідно з вимогами державних стандартів, норм та правил, що діють у відповідній сфері діяльності; обов'язки орендаря, концесіонера щодо використання переданого в оренду, концесію об'єкта централізованого тепло-, водопостачання і водовідведення за цільовим призначенням відповідно до профілю виробничої діяльності підприємства, що раніше здійснювало експлуатацію такого об'єкта, а також щодо виробництва (надання) відповідних комунальних послуг у гарантованих обсягах і належної якості; максимальний розмір витрат енергоресурсів на одиницю виробленої продукції (послуг) та максимально допустимі обсяги втрат і технологічних витрат питної води та/або теплової енергії на одиницю продукції (послуг); порядок здійснення орендодавцем, концесієдавцем контролю за станом орендованого об'єкта централізованого тепло-, водопостачання і водовідведення; відповідальність сторін, у тому числі відповідальність орендаря, концесіонера за безпеку експлуатації об'єкта; умови та порядок відшкодування концесіонеру невідшкодованої протягом дії договору концесії вартості створених (збудованих) за рахунок концесіонера об'єктів та проведеного за його рахунок поліпшення об'єкта концесії.

В той же час, умови спірного Договору не містять: порядку та умов відновлення переданого в оренду об'єкту водопостачання; не встановлює заходів забезпечення виконання зобов'язань; не визначено порядку використання амортизаційних відрахувань; не передбачено порядку та умов списання (виведення з експлуатації) майна в складі об'єкта оренди; не зазначено про обов'язок орендаря щодо страхування взятого в оренду об'єкта; не містить обов'язку орендаря щодо надання комунальних послуг з водопостачання у гарантованих обсягах та належної якості; не передбачені умови щодо максимально допустимих обсягів втрат і технологічних витрат питної води на одиницю послуги; не визначено порядок здійснення орендодавцем контролю за станом орендованого об'єкта водопостачання; не встановлена відповідальність сторін, у тому числі відповідальність орендаря, за безпеку експлуатації об'єкта.

Відповідачем вищезазначені аргументи прокурора не спростовано ні посиланням на норми матеріального права, ні поданням доказів, які б спростовували зазначені вище обставини. Крім того, відповідачем позовні вимоги прокурора визнаються в повному обсязі.

Надаючи юридичну оцінку вищезазначеним обставинам, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ст. 181 ГК України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Отже, оскільки, як втановлено вище, при укладенні Договору сторони не досягли згоди стосовно усіх істотних умов Договору, які встновлені законами України "Про концесії" і "Про оренду державного та комунального майна", а також Закону України «Про особливості передачі в оренду чи концесію об'єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності», то договір оренди цілісного майнового комплексу № 1 від 1.03.2016 є неукладеним.

Згідно до ст. 181 ГК України якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно із ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Враховуючи, що Договір є неукладеним, то спірне майно перебуває у відповідача без достатньої правової підстави, відповідач своїми діями порушив права позивача, прокуратурою вірно обрано спосіб захисту порушеного права, а т ому позовні вимоги підлягають задоволенню, а спірне майно підлягає поверненню відповідачем позивачу.

Згідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому витрати прокуратури зі сплати судового збору в розмірі 14746 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати фізичну особу-підприємця Бабич Сергія Анатолійовича (АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_1) повернути територіальній громаді в особі Комишанської сільської ради (вул. Київська, б.1, с. Комиші, Охтирський район, Сумська область, 42721, код 04389868) цілісний майновий комплекс по водопостачанню у складі свердловини в с. М. Павлівка, 3 насосів ЕЦВ 6-10-185 в с. М. Павлівка, свердловини в с. Жовтневе, башти в с. Жовтневе, водогону в с. Жовтневе, насосу ЕЦВ 3*140 в с. Жовтневе, свердловини в с. Качанівка, башти в с. Качанівка, водогону в с. Качанівка, 2 насосів ЕЦВ 6-6,5-120 в с. Качанівка, дисплея LCP 11 без потенціометра, датчика тиску Danfoss, перетворювача частоти Danfoss, електролічильника, авто вимикача, щита пластмасовий в с. Мала Павлівка та 2 електролічильників в с. Жовтневе та Качанівка.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Бабич Сергія Анатолійовича (АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_1) на користь прокуратури Сумської області (вул. Герасима Кондратьєва, 33, м. Суми, 40000, код 03527891) 14745 грн. 90 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Відповідно до п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI Перехідних положень до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складено 07.08.2018.

Суддя О.Ю. Резніченко