УХВАЛА

м. Київ

26.07.2018Справа № 910/9397/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., розглянувши матеріали за позовом Компанії Айсію Холдінгз Лімітед (Icu Holdings Limited) (Трайдент Чемберз, п.с.146, Роуд Таун, Тортола, Британські Віргінські Острови; реєстраційний номер 1612865) до Громадської організації «Інститут Права і Суспільства» (01001, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 10, оф.113; ідентифікаційний код: 41212977), Товариства з обмеженою відповідальністю інформаційне агентство «Українські Новини» (01601, м. Київ, вул. Еспланадна, буд. 20; ідентифікаційний код 25389186), треті особи - ОСОБА_3 (01030, АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (01021, АДРЕСА_2), ОСОБА_5 (04123, АДРЕСА_3) про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації, без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Компанія Айсію Холдінгз Лімітед (Icu Holdings Limited) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Громадської організації «Інститут Права і Суспільства», Товариства з обмеженою відповідальністю інформаційне агентство «Українські Новини», треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.07.2018 у справі №910/9397/18 задоволено самовідвід судді Балац С.В. від участі у розгляді даної справи.

24.07.2018 за наслідками проведеного повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, позовні матеріали Компанії Айсію Холдінгз Лімітед (Icu Holdings Limited) передано на розгляд до судді Маринченка Я.В.

Розглянувши матеріали даної позовної заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 статті 38 Господарського процесуального кодексу України визначено, що з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

У відповідності до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За приписами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як вбачається із матеріалів поданого позову, позивачем в якості третіх осіб зазначено Президента ГО «Інститут Права і Суспільства» (відповідач-1) - ОСОБА_3, та Віце-президентів вказаної організації - ОСОБА_4, ОСОБА_5.

В той же час, мій батько, ОСОБА_6, у період з 1996 року по 2016 рік перебував на посаді судді Верховного Суду України спочатку у Судовій палаті з розгляду цивільних, а згодом адміністративних справ. Одночасно в цей же період разом із моїм батьком у Судовій палаті з розгляду цивільних справ працював ОСОБА_5. Так, за час спільної роботи в Верховному Суді України між моїм батьком та ОСОБА_5 склались дружні відносини. Крім того, у мого батька також склались дружні відносини з ОСОБА_4, оскільки останні досить часто разом перебували у відрядженнях, на конференціях, круглих столах, та інших заходах з правових питань. Слід відзначити, що дружні відносини із вказаними особами мій батько підтримує і до теперішнього часу.

Крім того, вважаю за необхідне зазначити, що у період з 2001 року по 2013 рік я працював в Верховному Суді України на посаді помічника судді, у тому числі і у Судовій палаті з розгляду цивільних справ, в якій у вказаний період на посаді судді також працював ОСОБА_5.

Наведені обставини не можуть бути підставою для висновку щодо наявної упередженості чи заінтересованості складу суду.

Проте, суд не виключає, що під час розгляду справи за вказаним позовом будь-який із її учасників може з наведених причин (дізнавшись про їх існування) заявити про недовіру до складу суду, зокрема, у випадку якщо матиме місце прийняття рішень не на їх користь, вважаючи, що таке рішення могло бути ухвалено виключно через викладені вище обставини, адже останні є загальнодоступними.

Відтак, суд безумовно має враховувати це, а тому не може бути цілком безстороннім (з суб'єктивної точки зору учасників справи) при розгляді даного позову.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв.

Європейський суд з прав людини неодноразово повторював, що з метою вирішення, чи може суд вважатися «безстороннім» у розумінні цього положення мають бути застосовано два критерії: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання певного судді у конкретній справі, а другий - у з'ясуванні того, чи забезпечував суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу (рішення у справі «Фельдман проти України», №76556/01 та №38779/04, від 08.04.2010).

Отже, з огляду на практику Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права, забезпечуючи гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції право кожного на «суд, встановлений законом» суд має враховувати як об'єктивні, так і суб'єктивні критерії поняття безсторонності.

В той же час, незважаючи на те, що безсторонність, зазвичай, означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. В цьому контексті можна провести розмежування між суб'єктним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

Відтак, правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться; тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має отримати відвід. Йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві судді мають викликати в громадськості.

Таким чином, з метою усунення будь-яких можливих сумнівів учасників справи щодо об'єктивності та неупередженості судового складу під час розгляду вказаної позовної заяви, в т.ч. вирішення питання про відкриття провадження за нею, суд, у складі судді Маринченка Я.В., вважає за необхідне заявити самовідвід від розгляду позовної заяви Компанії Айсію Холдінгз Лімітед (Icu Holdings Limited) до Громадської організації «Інститут Права і Суспільства», Товариства з обмеженою відповідальністю інформаційне агентство «Українські Новини», треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

За змістом ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

У відповідності до ч. 1 ст. 40 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу.

З огляду на викладене, самовідвід судді Маринченка Я.В. від розгляду даної позовної заяви (вх.№9397/18) підлягає задоволенню, а відповідний позов - передачі уповноваженому працівнику господарського суду міста Києва для вирішення питання про повторний автоматичний розподіл справи.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 32, 35, 38-40, ч. 2 ст. 232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Самовідвід судді Маринченка Я.В. задовольнити.

Позовну заяву Компанії Айсію Холдінгз Лімітед (Icu Holdings Limited) до Громадської організації «Інститут Права і Суспільства», Товариства з обмеженою відповідальністю інформаційне агентство «Українські Новини», треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації (вх.№9397/18) передати уповноваженому працівнику господарського суду міста Києва для вирішення питання про повторний автоматичний розподіл справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Дата підписання: 26.07.2018.

Суддя Я.В. Маринченко