УХВАЛА

про повернення позовної заяви

08.08.2018Справа №910/7562/18

Суддя Господарського суду міста Києва Васильченко Т.В., розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни (АДРЕСА_1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпродзерно» (03191, м. Київ, вул. М.Якубовського, 2)

про стягнення 22 725 594,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпродзерно» про стягнення заборгованості у розмірі 22 725 594,20 грн., з яких: 4 942 866,46 грн. - заборгованість за процентами, 2 403 352,06 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 1 090 103,10 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту, 587 829,32 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 217 581,10 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів, 7 042 256,84 грн. - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту та 1 525 738,86 грн. - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення відсотків.

Підставою звернення з даним позовом до суду є невиконання відповідачем умов Кредитного договору №227-2011 від 26.09.2011 р., а також рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 р. у справі №910/6210/15-г в частині повернення кредитних коштів.

Розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни, суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам розділу III Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 відмовлено Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» у задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору. Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпродзерно» про стягнення 22 725 594,20 грн. - залишено без руху. Встановлено Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, а саме: надати суду письмову заяву із зазначенням відомих номерів засобів зв'язку, офіційних електронних адрес, адреси електронної пошти позивача та відповідача, або заяви про те, що такі відомості позивачу невідомі або відсутні, оригінал платіжного документу про сплату судового збору у розмірі 341 288,71 грн., а також заяву з зазначенням наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви.

27.06.2018 через відділ діловодства суду від Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» надійшла заява про усунення недоліків, а також заява про звільнення від сплати судового збору.

Суд, дослідивши надані матеріали позовної заяви та заяву про звільнення від сплати судового збору, встановив, що позивачем не в повному обсязі усунуто недоліки позовної заяви, які зазначені в ухвалі Господарського суду м. Києва від 15.06.2018.

Так, відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»).

Отже, частиною 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено вичерпний перелік осіб, враховуючи майновий стан яких, суд може своєю ухвалою за її клопотанням зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

В даному випадку, позивач до вищевказаної категорії осіб не відноситься, у зв'язку з чим у суду відсутні будь-які правові підстави для звільнення позивача від сплати судового збору.

Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Проте, самі лише обставини, що відносно позивача запроваджено процедуру ліквідації, не може вважатися підставою для звільнення від сплати судового збору.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»).

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є, визначений в ГПК України, обов'язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати позовну заяву заявнику.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95, від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами, у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Пунктами 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність заявником існування передбачених ст. 8 Закону України «Про судовий збір» підстав для звільнення його від сплати судового збору, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні відповідного клопотання заявника.

Отже, у встановлений судом строк, позивач не усунув недоліки позовної заяви в повному обсязі, що є підставою для повернення позовної заяви в порядку ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, позовна заява Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Згідно із ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 234 Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни та додані до неї документи вважати неподаною та повернути заявникові.

2. Роз'яснити Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни, що згідно ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк встановлені ст.ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.В. Васильченко