ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2018 Справа № 904/1850/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимал Трейд" (03038, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, буд. 4)

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Соборна, буд. 18-Б)

про стягнення 1 023 040 993,68 грн. заборгованості за поставлену залізорудну сировину, 5 169 938,24 грн. 3 % річних, 56 939 383,66 грн. пені, 511 520 496,84 грн. штрафу

Суддя Бондарєв Е.М.

секретар судового засідання Тайлієва Х.Р.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №21 від 27.12.2017 року

Від відповідача: ОСОБА_2 довіреність №133 від 09.10.2017 року

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптимал Трейд" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою №б/н від 26.04.2018 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" 1596 670 812,42 грн., з яких: 1 023 040 993,68 грн. заборгованість за поставлену залізорудну сировину; 5 169 938,24 грн. 3 % річних за період з 07.01.2017 по 12.04.2018; 56 939 383,66 грн. пеня за період з 07.01.2017 по 12.04.2018; 511 520 496,84 грн. штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 17-0741-02 від 01.10.2017 в частині своєчасної та повної оплати за поставлену залізорудну сировину протягом грудня 2017 року - березня 2018 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 904/1850/18 та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

Відповідачем 16.05.2018 подано до суду відзив на позов, в якому останній зазначає, що у зв'язку зі постійним блокуванням рахунків Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", фінансових складнощів, обумовлених різноманітними чинниками, такими як невизначеність ситуації на світових ринках сталі, що супроводжується значним зниженням світових цін на готову продукцію, зменшенням попиту на продукцію, що виготовляється, несприятливою кон'юнктурою на ринку збуту продукції, а також іншими чинниками, наразі сплатити кошти за договором у Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" не має фінансової можливості.

Позивач 05.06.2018 та 26.06.2018 подав до суду заяви про збільшення позовних вимог. З урахуванням вказаних заяв позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" 2 359 184 408,14 грн., з яких: 1 475 622 831,72 грн. заборгованість за поставлену протягом грудня 2017 року - травня 2018 року залізорудну сировину; 11 951 627,86 грн. 3 % річних за період з 02.01.2017 по 22.06.2018; 133 798 532,70 грн. пеня за період з 02.01.2017 по 22.06.2018; 737 811 415,86 грн. штраф.

Представник позивача з'явився у судові засідання, підтримав позовні вимоги, надав пояснення по справі, відповів на поставлені питання.

Представник відповідача з'явився у судові засідання, проти задоволення позовних вимог заперечував, надав пояснення по справі, відповів на поставлені питання.

По справі оголошувалися перерви до 26.06.2018, 04.07.2018.

Ухвалою суду від 04.07.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.07.2018.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 31.07.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптимал Трейд" (постачальник) 01.10.2017 укладено договір поставки №17-0741-02 (з урахуванням додаткових угод надалі Договір), згідно умов якого постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти та оплати залізорудну сировину (далі товар або продукція), на умовах, передбачених договором та Специфікаціями до нього.

Відповідно до п. 4.1 Договору сторони погодили, що обсяг поставки за даним договором визначається як сума обсягів за всіма Специфікаціями, по яким поставляється товар за даним договором.

02.04.2018 між сторонами було укладено додаткову угоду до договору, якою внесено зміни до договору, дію якої сторони поширили на правовідносини, що виникли між ними з моменту підписання договору.

Відповідно до умов п. 5.1 договору, в редакції додаткової угоди від 02.04.2018, сторони погодили встановити еквівалент ціни товару в іноземній валюті - доларах США. Еквівалент ціни ресурсів в доларах США вказується в Специфікаціях (або іншому додатку до Договору). У разі відсутності інформації про еквіваленті ціни ресурсів в Специфікації (або іншому додатку до договору) еквівалент ціни ресурсів визначається сторонами шляхом перерахунку (конвертації) ціни ресурсів в гривнях, зазначеної в рахунках (рахунках-фактурах) за офіційним курсом доларів США, який встановлений Національним банком Україна (НБУ) на день поставки ресурсів (курс UАН / USD).

При цьому, поставлена продукція вважається повністю оплаченою, якщо сума фактично здійснених покупцем платежів в гривнях за поставлену партію ресурсів, перерахована в еквівалент, виражений в доларах США, за офіційним курсом НБУ гривні по відношенню до долара США встановленим на 0:00 годин дати фактичної оплати цієї партії ресурсів, дорівнює ціні в еквіваленті, вираженому в доларах США, цієї партії ресурсів, розрахованої з урахуванням доплати/знижок, фактичної ваги і фактичних якісних характеристик цієї партії продукції.

Приписами статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до норм частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

На виконання умов договору позивачем, у період грудень 2017-березень 2018, було поставлено відповідачу продукцію передбачену умовами договору та Специфікаціями, що підтверджується наданими в матеріали справи залізничними накладними, видатковими накладними та рахунками на оплату поставленої продукції (а.с. 73-244 том 1, а.с. 1-251 том. 2, а.с 1-58 том 3) на загальну суму 38 942 511,23 дол. США.

Відповідно до п. 6 додаткової угоди від 02.04.2018 до договору відповідач визнав наявність заборгованості (загальну суму боргу) перед позивачем за договором, яка станом на дату підписання додаткової угоди становила еквівалент 38 942 511,23 доларів США.

Окрім того, протягом квітня-травня 2018 позивачем було поставлено товар на загальну суму, еквівалентну 17 153 377,64 дол. США.

Таким чином, відповідачу, за період грудень 2017 - травень 2018 було поставлено товар на загальну суму 56 095 888,87 дол. США.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідачем не виконано взяті на себе зобов'язання щодо оплати поставленого товару.

Станом на час розгляду справи заборгованість за поставлений за договором товар складає 56 095 888,87 дол. США, що на 22.04.2018 складає 1 475 622 831,72 грн.

Доказів погашення заборгованості відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Таким чином, сторони договору мають право фактично зафіксувати ціну договору (зобов'язання) в доларах США або в будь-якій іншій іноземній валюті.

Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, згідно з частинами 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, зважаючи на викладене, якщо в договорі визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, і передбачено, що сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, проте фактично такий платіж ще не здійснено, оскільки боржник не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором, що й стало підставою для звернення позивача з позовом за захистом свого права, стягненню підлягає грошова сума у гривнях, яка визначається еквівалентно за офіційним курсом відповідної валюти на день заявлення відповідної вимоги.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 21.06.2017 у справі № 910/2013/16.

Отже, враховуючи, що строк оплати є таким що настав, а відповідачем не надано доказів належного виконання зобов'язання щодо оплати поставленого товару, суд вважає позовну вимогу про стягнення суми заборгованості у розмірі 1 475 622 831,72 грн. обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Пунктом 8.1 Договору, в редакції додаткової угоди від 02.04.2018, сторони дійшли згоди про те, що у разі порушення покупцем строків оплати продукції та/або строків відшкодування витрат по оплаті залізничного тарифу, передбачених умовами даного договору або Специфікацією до договору, покупець зобов'язаний оплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу за весь період існування заборгованості. Сторони дійшли згоди, що розрахунок пені проводиться за такою формулою: пеня за кожний день = (еквівалент суми боргу в доларах США х 2 х ставка НБУ% х кількість днів прострочення х курс долара США встановлений НБУ на день прострочення) / 365 днів / 100%. У разі, якщо прострочення платежу перевищує один календарний день, то пеня, може бути розрахована за наступною формулою: Пеня за період = (еквівалент суми боргу в доларах США х 2 х ставка НБУ% х кількість днів прострочення х середній курс долара США за період прострочення)/365 днів / 100%, де середній курс долара США - це сума всіх значень курсу долара США , встановленого НБУ за кожен день періоду прострочення, поділена на кількість днів прострочки.

Окрім того, згідно п.8.1 Договору за відмову від приймання та / або оплати продукції за цим договором, не відшкодування витрат по оплаті залізничного тарифу покупець зобов'язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 50% від вартості такої продукції (суми залізничного тарифу), при цьому постачальник має право вважати відмовою від приймання продукції не оплату покупцем продукції в установлений строк за підписаною сторонами Специфікації (іншого додатка до договору) та/або термін передбачений цим договором. Штраф визначається (розраховується) за формулою: "Загальна сума боргу (еквівалент в доларах США)" розділити на "100%" і помножити на "50%". Сума штрафу, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом доларів США, встановленим НБУ на день здійснення платежу.

Позивачем заявлено до стягнення 133 798 532,70 грн. пені за період прострочення з 02.01.2017 по 22.06.2018, та 737 811 415,86 грн. 50% штрафу.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд встановив їх відповідність умовам договору та вимогам чинного законодавства, а отже останні підлягають до стягнення повністю у заявлених позивачем сумах.

Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу 3% річних за порушення строків оплати за період з 02.01.2017 по 22.06.2018 у розмірі 11 951 627,86 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача 11 951 627,86 грн. 3% річних.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у сумі 616 700,00 грн. покладаються на відповідача, оскільки позов задоволено.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Соборна, 18-Б; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимал Трейд" (03038, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4; код ЄДРПОУ 41583742) основний боргу в сумі 1 475 622 831,72 грн., 133 798 532,70 грн. пені, 737 811 415,86 грн. штрафу, 11 951 627,86 грн. 3% річних та 616 700,00 грн. витрат зі сплати судового збору, про що видати наказ.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09.08.2018

Суддя Е.М.Бондарєв