ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2018 р. Справа № 6/6

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тарасова І. В., суддя Барбашова С.В., суддя Здоровко Л.М.

при секретарі Кладько А.С.

за участі представників:

заявника апеляційної скарги ТОВ "Сумитеплоенерго" - ОСОБА_1, довіреність № 14 від 14.02.17 , ОСОБА_2, довіреність № 33 від 31.05.18 ОСОБА_3, довіреність № 41 від 24.07.17

боржника - ОСОБА_4, довіреність від 01.12.17

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго», м. Суми (вх.№895 С/2-6)

на ухвалу господарського суду Сумської області від 12.10.2017 у справі №6/6 (колегія суддів: Костенко Л.А. головуючий, ОСОБА_5, ОСОБА_6, повний текст ухвали складено 17.10.2017)

за результатами розгляду заяви керуючого санацією ПАТ Підприємство теплових мереж від 29.12.2016 до Товариства з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго, м. Суми

про стягнення 7 442 403,44 грн. грн. у межах справи №6/6

за заявою ВАТ «Сумиобленерго», м. Суми

до ПАТ «Підприємство теплових мереж», м. Суми

про банкрутство,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 17.01.2003 порушено провадження у справі №6/6 про банкрутство ПАТ "Підприємство теплових мереж", що на даний час знаходиться на стадії санації, введеної ухвалою місцевого господарського суду від 02.04.2013.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 04.06.2003 затверджено реєстр вимог кредиторів ПАТ "Підприємство теплових мереж".

Ухвалою господарського суду Сумської області від 22.09.2016 керуючим санацією у справі №6/6 призначено арбітражного керуючого ОСОБА_7

29.12.2016 керуючий санацією звернувся до суду в межах справи № 6/6 про банкрутство ПАТ "Підприємство теплових мереж" із заявою (вх. № 3572) до ТОВ Сумитеплоенерго та просив суд стягнути з ТОВ Сумитеплоенерго на користь ПАТ "Підприємство теплових мереж" суму боргу по орендній платі згідно договору оренди б/н від серпня 2005 в розмірі 7 442 403,44 грн. та 111 636,05 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 12.10.2017 клопотання №4417 від 12.10.2017р. ТОВ Сумитеплоенерго відхилено. Заяву керуючого санацією ПАТ Підприємство теплових мереж задоволено частково та стягнуто з ТОВ Сумитеплоенерго на користь ПАТ Підприємство теплових мереж 2 045 240 грн. 64 коп. заборгованості по орендній платі; 30 678 грн. 61 коп. судового збору.

В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

ТОВ Сумитеплоенерго з ухвалою суду першої інстанції не погодилося, звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та про процесуального права, просило суд скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 12.10.2017 в частині задоволення заяви ПАТ "Підприємство теплових мереж" та відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ "Підприємство теплових мереж" повністю. Судові витрати покласти на ПАТ Підприємство теплових мереж.

Зокрема, як вважає апелянт, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що договір оренди, укладений сторонами в серпні 2005 року було продовжено до 2025 року; судом не взято до уваги, що між позивачем та відповідачем 01.12.2011 було укладено договір оренди майна №279, згідно умов якого позивач передав відповідачу у строкове платне користування майно, аналогічне майну , що передавалось по договору оренди від серпня 2005 , що підтверджується Актом приймання-передачі від 01.12.2011, в якому визначено перелік майна із зазначенням аналогічних інвентарних номерів обєктів, а отже, дане майно було повернуто відповідачу за договором оренди б/н від серпня 2005 та відповідач не користувався цим майном після 01.12.2011. Також вважає, що договір оренди б/н від серпня 2005 припинився і дія його не продовжувалась автоматично на наступний період, як стверджував позивач, при цьому судом проігноровано, що у претензії від 16.06.2014 за №37 самим позивачем підтверджено, що договір оренди від серпня 2005 припинився 30.11.2011, отже, на думку скаржника, правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за оренду майна в рамках договору оренди б/н від серпня 2005 за період з 30.11.2011 відсутні. Також вважає, що відсутність акту повернення майна з оренди по договору оренди б/н від серпня 2005 нівелюється наявністю акту приймання-передачі аналогічного майна по договору оренди майна №279 від 01.12.2011 та претензією позивача. Також, зазначає, що судом було проігноровано , що з 30.11.2011 позивач не виставляв рахунки на оплату орендної плати за договором оренди б/н від серпня 2005, що також підтверджено позивачем у судовому засіданні суду першої інстанції. До того ж, докази відповідача про наявність інших договорів оренди, по яким знов передавалось в оренду майно, що було предметом договору оренди б/н від серпня 2005 безпідставно не були враховані судом; суд не звернув увагу на те, що в договорі оренди б/н від серпня 2005 серед обєктів оренди є, зокрема, нерухомі обєкти, хоча в оскаржуваній ухвалі зазначив про 17 передавальних пристроїв-тепломереж.

Автоматизованою системою документообігу Харківського апеляційного господарського суду (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2018) для розгляду судової справи №6/6 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - доповідач Тарасова І.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ Сумитеплоенерго на ухвалу господарського суду Сумської області від 12.10.2017 у справі №6/6. Встановлено боржнику строк для подання відзиву на апеляційну скаргу. Розгляд скарги призначено на 05.06.2018.

В судовому засіданні 05.06.2018 оголошено перерву в розгляді справи до 05.07.2018.

30.05.2018 та 04.06.2018 керуючим санацією ПАТ Підприємство теплових мереж ОСОБА_7 до суду апеляційної інстанції надано відзив на апеляційну скаргу в якому він проти доводів апеляційної скарги заперечує та вважає їх необґрунтованими. При цьому вважає, що судом першої інстанції невірно було застосовано позовну давність до спірних правовідносин. Просить апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву керуючого санацією в межах справи №6/6 про банкрутство ПАТ Підприємство теплових мереж до ТОВ Сумитеплоенерго задовольнити повністю. Стягнути з ТОВ Сумитеплоенерго на користь ЗАТ Підприємство теплових мереж 7442403,44 грн. заборгованості з орендної плати та 111636,05 грн. судового збору.

04.06.2018 ТОВ Сумитеплоенерго надано відповідь на відзив ПАТ Підприємство теплових мереж в якому товариство наголошує на тому, що договір оренди б/н від серпня 2005 з протоколом узгодження розбіжностей до договору оренди від 14.08.2016 виходячи з приписів ст. 793 ЦК України (в редакції, чинній на день оформлення договору) не є укладеним, оскільки нотаріально не посвідчений, а отже, не створює прав та обовязків для сторін.

25.06.2018 ТОВ Сумитеплоенерго надано додаткові пояснення до апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Сумської області від 12.10.2017 по справі №6/6, які разом з доданими документами долучено до матеріалів справи.

02.07.2018 та 05.07.2018 ТОВ Сумитеплоенерго надано письмові пояснення до апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Сумської області від 12.10.2017 по справі №6/6, які разом з доданими документами долучено до матеріалів справи.

02.07.2018 керуючим санацією ПАТ Підприємство теплових мереж ОСОБА_7 до суду апеляційної інстанції надано пояснення до відзиву на апеляційну скаргу в яких він, посилаючись на судові рішення по справі №13/402-08 та по справі №17/119-10 спростовує доводи ТОВ Сумитеплоенерго про недійсність договору оренди б/н від серпня 2005.

05.07.2018 та 16.07.2018 ТОВ Сумитеплоенерго надано письмові пояснення до апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Сумської області від 12.10.2017, які разом із доданими документами долучено до матеріалів справи.

У зв'язку із знаходженням 05.07.2018 судді Шутенко І.А. у відрядженні, 04.07.2018 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи №6/6 між суддями та для її розгляду сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя доповідач Тарасова І.В., суддя Барбашова С.В., суддя Здоровко Л.М.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свою правову позицію по справі, представники ТОВ Сумитеплоенерго просили апеляційну скаргу господарського суду Сумської області від 12.10.2017 у справі №6/6 в оскаржуваній частині скасувати та задовольнити апеляційну скаргу. Представник ПАТ Підприємство теплових мереж просив апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу господарського суду Сумської області від 12.10.2017 скасувати та задовольнити позовні вимоги ПАТ Підприємство теплових мереж в повному обсязі.

У відповідності до вимог частини 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення уповноважених представників сторін, викладені в апеляційній скарзі доводи та пояснення, а також заперечення на них, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в серпні 2005 року між ПАТ Підприємство теплових мереж та ТОВ Сумитеплоенерго було укладено договір оренди, у відповідності до умов п. 1.1. якого, ПАТ Підприємство теплових мереж (Орендодавець) зобов'язався передати, а ТОВ Сумитеплоенерго (Орендар) зобовязалось прийняти в тимчасове користування за плату на умовах, у порядку й у терміни, встановлене договором майно, вказане в додатку № 1 до договору, для виробничих цілей (п. 1.4. договору).

У розділі 2 договору сторони узгодили порядок прийому передачі орендованого майна.

Зокрема, орендар вступає в термінове платне користування орендованим майном у термін, визначений у договорі , але не раніше дати підписання сторонами договору і Акту приймання-передачі орендованого майна.

Прийом-передача орендованого майна орендарю здійснюється двосторонньою комісією, що складається з представників Сторін. (п. 2.3. договору)

При передачі орендованого майна складається Акт про приймання, що підписується членами двосторонньої комісії. (п. 2.6. договору)

У відповідності до п. 4.1. договору, плата за користування орендованим майном встановлюється Додатком №2 до договору , який є невідємною частиною договору і складає 67000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 20%) на місяць

Орендар сплачує на банківській рахунок Орендодавця плату за користування орендованим майном щомісячними платежами, кожний з яких у розмірі плати за користування орендованим майном за місяць, зазначеної в рахунку, що виставляється позивачем, не пізніше 20 числа місяця, що випливає за звітним. Рахунок на оплату плати за користування орендованим майном направляється ЗАТ ПТМ ТОВ Сумитеплоенерго не пізніше 10 числа звітного місяця (п. 4.1.2 договору)

У п. 3.1. договору сторони узгодили, що договір набирає сили з моменту його підписання Сторонами та діє до 01.09.2015 року.

Датою початку обчислення терміну оренди орендованого майна є дата підписання сторонами Акту приймання-передачі орендованого майна, зазначеного в п. 2.1. договору.

Якщо жодна із сторін у місячний термін до закінчення терміну дії договору не заявить про намір його розірвати, договір і термін оренди продовжується на той же термін і на тих же умовах. (п. 3.4. договору )

Вказаний договір було підписано сторонами з протоколом розбіжностей, який складено та підписано уповноваженими представниками договору 14.08.2006 та згідно якого, зокрема, сторони узгодили п. 4.1.1. договору та визначили, що плата за користування орендованим майном встановлюється Додатком №2 до договору , який є невідємною частиною договору та складає 67000,00грн. Пункти 3.1., 3.2. договору узгоджено сторонами в наступній редакції: Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 01.09.2015 року. Датою початку обчислення терміну оренди орендованого майна є 01.09.2005 року. (а.с. 65 т. 24)

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Сумської області від 17.01.2003 порушено провадження у справі №6/6 про банкрутство ПАТ "Підприємство теплових мереж". На даний час підприємство знаходиться в процедурі санації, яку введено ухвалою місцевого господарського суду від 02.04.2013.

29.12.2016 керуючий санацією ОСОБА_7 в межах справи про банкрутство ПАТ Підприємство теплових мереж звернувся до господарського суду Сумської області із заявою про стягнення заборгованості по орендній платі за договором оренди б/н від серпня 2005, посилаючись на порушення ТОВ Сумитеплоенерго його умов в частині здійснення своєчасних розрахунків, у звязку з чим, просив суд стягнути на користь ПАТ Підприємство теплових мереж суму боргу по орендній платі в розмірі 7 442403,44 грн. за період з 01.01.2006 по 10.12.2016.

Зокрема, обґрунтовуючи вимоги заяви керуючий санацією зазначав, що на виконання умов п. 1.2. договору оренди б/н від серпня 2005 між сторонами було підписано Акт приймання-передачі обладнання за яким ПАТ Підприємство теплових мереж передано в оренду ТОВ Сумитеплоенерго майно за переліком, наведеним в Акті. Також сторонами підписано 14.08.2006 протокол розбіжностей, яким узгоджено п. 3.1., 3.2., 4.1.1. договору та встановлено щомісячний розмір орендної плати , а також дію договору до 01.09.2015. Разом з тим, в порушення умов договору ТОВ Сумитеплоенерго з 01.01.2006 по 10.12.2016 не сплачує кошти за користування орендованим майном, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 7442403,44 грн. за вказаний період, що підтверджував наданим до суду розрахунком. При цьому, розмір щомісячного платежу керуючим санацією у розрахунку заборгованості було визначено в розмірі 56812,24 грн. з посиланням на те, що деякі одиниці обладнання із переліку майна, переданого в оренду з 01.09.2005 було виключено. Крім того, обґрунтовуючи вимоги в частині періоду нарахування заборгованості, керуючий санацією зазначав, що у відповідності до п. 3.1. договору строком його дії є 01.09.2015 року, однак, з урахуванням умов п. 3.4. договору та приписів ст. 764 ЦК України, а також враховуючи відсутність заперечень наймодавця протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, вважав, що договір оренди є дійсним та продовжується на той саме термін, тобто до 01.09.2025 року. У звязку з цим, посилаючись на порушення ТОВ Сумитеплоенерго умов договору оренди щодо здійснення щомісячних платежів за орендоване майно, термін прострочення за яким становить 131 місяць, просив суд стягнути на користь ПАТ Підприємство теплових мереж 7442403,44 грн. (а.с. 61 т. 24)

ПАТ Підприємство теплових мереж, ТОВ Сумитеплоенерго у наданих до суду першої інстанції запереченнях на позов повідомляв суду, що 01.12.2011 між сторонами укладено договір оренди №279 , у відповідності до умов якого позивачем в строкове платне користування ТОВ Сумитеплоенерго було передано майно аналогічне тому, що зазначено позивачем в Акті приймання передачі без номеру та дати до договору оренди б/н від серпня 2005 року, що підтверджував наданим до суду Актом приймання передачі від 01.12.2011. Враховуючи факт, що сторонами на виконання умов договору №279 від 01.12.2011 було підписано Акт приймання-передачі від 01.12.2011, відповідач вважав аргументованим висновок про те, що дане майно було повернуто відповідачем по договору оренди б/н від серпня 2005 року, а відтак відповідач не користувався цим майном по договору оренди від серпня 2005 року після 01.12.2011, а майно використовувалось ТОВ Сумитеплоенерго за договором оренди №279 від 01.12.2011. Також, ТОВ Сумитеплоенерго посилалось на претензію ПАТ Підприємство теплових мереж від 16.06.2014 №37 в якій позивачем зазначалось, що відповідач орендував майно за договором оренди б/н від серпня 2005 року у період з 01.09.2005 по 31.11.2011. У звязку з цим, відповідач вважав, що позивачем не доведено факту користування ТОВ Сумитеплоенерго майном за договором оренди б/н від серпня 2005 після 01.12.2011,а тому правові підстави для стягнення заборгованості з відповідача за оренду майна в рамках договору оренди б/н від серпня 2005 року за період з 30.11.2011 відсутні. Також, вважав, що позовна давність за вимогами позивача припинилась 30.11.2014, в той час як із заявою про стягнення заборгованості за договором оренди б/н від серпня 2005 позивач звернувся 29.12.2016, а отже наявні підстави для застосування позовної давності в порядку ст. 257 ЦК України.

На підтвердження своїх доводів відповідачем до матеріалів справи надано договір оренди майна №279 від 01.12.2011з протоколом розбіжностей від 01.12.2011 до договору, Акт приймання-передачі від 01.12.2011, а також договір оренди транспортних засобів №1 від 01.01.2011 між позивачем та відповідачем, договір оренди автокрану №2 від 01.01.2011, договір оренди екскаватора №3 від 01.01.2011, договір оренди №УКМ -0047 від 01.09.2005, укладений між ТОВ Сумитеплоенерго та Сумською міською радою.

Приймаючи рішення у даній справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що ТОВ Сумитеплоенерго порушив права та охоронювані законом інтереси ПАТ Підприємство теплових мереж пов'язані із виконанням зобовязань за договором оренди б/н від серпня 2005 року, однак, позовна давність за частиною вимог ПАТ Підприємство теплових мереж про стягнення орендної плати спливла і про це подано заяву ТОВ Сумитеплоенерго. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви ПАТ Підприємство теплових мереж з вимогою до ТОВ Сумитеплоенерго, а саме в розмірі 2 045 240,64 грн. заборгованості по орендній платі за період з грудня 2013 року по листопад 2016 року включно. В задоволенні решти вимог заяви ПАТ Підприємство теплових мереж судом було відмовлено у звязку із спливом позовної давності.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Підставою виникнення даного спору є питання щодо наявності підстав для стягнення з ТОВ Сумитеплоенерго визначеної позивачем заборгованості за договором оренди б/н від серпня 2005 за період з 01.01.2006 по 10.12.2016.

Правовідносини щодо укладення та виконання договору оренди регулюються договором з урахуванням норм Цивільного та Господарського кодексів України.

У відповідності до приписів ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 283 Господарського кодексу України (далі ГК) визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Таким чином, відповідно до положень ЦК, ГК сторонами договору найму (оренди) з відповідними правами та обовязками є наймодавець (орендодавець) та наймач (орендар).

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Зокрема, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч. 1 ст. 760 ЦК України)

Договір найму укладається на строк, встановлений договором.(ч. 1 ст. 763 ЦК України)

У відповідності до ч. 1 т. 793 ЦК України, договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з мо менту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Так, відповідно до приписів ст. ст. 793, 794 Цивільного кодексу України (в редакції, що діяла на момент укладення договору оренди від серпня 2005 з протоколом розбіжностей від 14.08.2006), нотаріальному посвідченню підлягав договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), який укладено строком на один рік і більше. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше одного року, підлягав державній реєстрації.

Як на підставу стягнення заборгованості по орендній сплаті за договором оренди б/н від серпня 2005, ПАТ Підприємство теплових мереж посилається на акт приймання приймання-передачі орендованого майна без номеру та дати, яким заявник підтверджував передачу за спірним договором з ТОВ Сумитеплоенерго в оренду нерухомого та рухомого майна, а також обєктів, які відносяться до не споживаних речей.

Зокрема, за договором оренди б/н від серпня 2005 та Акту-передачі б/н та без дати до договору, ПАТ Підприємство теплових мереж було передано в оренду ТОВ Сумитеплоенерго обєкти, зазначені в 1 групі, а саме: будівлі, передаточні пристрої тепломережі для виробничих цілей та теплові камери «ТК».

Частиною 1 ст. 181 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, в силу приписів ст. 181 ЦК України та Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 №1442, Державного класифікатору будівель та споруд ДК 018-2000, Класифікатору державного майна, затвердженого наказом ФДМУ від 15.03.2006 за №461, обєкти, що були передані відповідачу в оренду, а саме, будівлі та передаточні пристрої тепломережі, відносяться до нерухомого майна. Всього за актом приймання-передачі до договору б/н від серпня 2005 року в оренду було передано нерухоме майна - передавальні пристрої тепломережі та тепломагістралі, які розташовані в різних районах м. Суми.

Таким чином, виходячи з приписів законодавства, договір б/н від серпня 2005 року мав бути посвідчений нотаріально та підлягав державній реєстрації, оскільки одночасно з рухомим майном в оренду було передано і нерухоме майно.

У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що , не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Згідно пункту 2.6. Постанови пленуму Вищого господарського суду України N 11 від 29.05.2013 р., нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України). За змістом частини третьої статті 207 ГК України господарське зобов'язання, визнане судом недійсним, також вважається недійсним з моменту його виникнення.

В силу вимог ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину.

Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено). У зв'язку з наведеним господарським судам необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205 - 210, 640 ЦК України, частини друга - п'ята, сьома статті 180 ГК України тощо).

Зокрема, не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо. Встановивши відповідні обставини, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог як про визнання правочину недійсним, так і про застосування наслідків недійсності правочину. Водночас господарським судам необхідно враховувати таке. Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону; це правило не стосується випадків, коли для вчинення правочину необхідні його державна реєстрація або нотаріальне посвідчення, оскільки за відсутності відповідної реєстрації чи посвідчення договір в будь-якому разі не вважається укладеним.

Як свідчать матеріали справи, договір оренди б/н від серпня 2005, на який посилається позивач як на підставу стягнення заборгованості по орендній платі ,сторонами нотаріально не посвідчений та не містить державної реєстрації, а тому, виходячи з приписів законодавства, що регулюють спірні правовідносини, договір оренди б/н від серпня 2005 року в частині нерухомого майна є неукладеним, а отже правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Крім того, з наданих позивачем до матеріалів справи документальних доказів (а.с. 1 т. 29) вбачається, що, 01.09.2005 року між ТОВ Сумитеплоенерго (орендар) та Сумською міською радою (орендодавець) було укладено договір оренди №УКМ -0047, у відповідності до умов якого в оренду ТОВ Сумитеплоенерго в строкове платне користування було передано цілісний майновий комплекс по виробництву, транспортуванню тепла та електричної енергії у м. Суми.

У відповідності до п. 12 вказаного договору, до нього додаються додатки, які є невідємною і складовою частиною договору. Зокрема, у додатку №5/6 до акту приймання передачі договору оренди від 01.09.2005 №УМК -0047 сторони визначили перелік обєктів комунальної власності , що передаються в оренду ТОВ Сумитеплоенерго . Зі вказаного додатку вбачається, що за договором оренди №УМК -0047 було передано в оренду майно теплові мережі та тепломагістралі , адреса розташування яких та інвентаризаційні номера є ідентичним тим, які зазначені в Акті приймання-передачі до договору б/н від серпня 2005 року та стягнення орендної плати за яким було покладено ПАТ Підприємство теплових мереж в основу позовних вимог про стягнення заборгованості по орендній платі в межах договору оренди б/н від серпня 2005 року. Існування договору №УМК -0047 підтверджується наявним в матеріалах справи рішеннями господарського суду Сумської області від 29.01.2008 по справі №10/33-08 та від 19.08.2013 по справі №920/1248/13 за позовом ТОВ Сумитеплоенерго до Сумської міської ради про визнання дійсним договору та додаткової угоди до договору від 01.09.2005 №УМК - 0047 цілісного майнового комплексу по виробництву , транспортуванню тепла та електричної енергії, від нотаріального посвідчення якого ухилявся орендодавець Сумська міська рада та позовні вимоги в яких задоволені судом.

Також, ТОВ Сумитеплоенерго до матеріалів справи надано документальні доказ якими підтверджується, що 01.12.2011 між ПАТ Підприємство теплових мереж та ТОВ Сумитеплоенерго укладено договір оренди №279, у відповідності до умов якого, ПАТ Підприємство теплових мереж (Орендодавець) передає, а ТОВ Сумитеплоенерго (Орендар) приймає у строкове платне користування майно, визначене у Додатку №1 до даного договору для здійснення орендарем господарської діяльності.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у строк, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та Акту приймання-передачі майна. (п. 2.1. договору)

Приймання-передача майна оформлюється Актом, що підписується уповноваженими представниками сторін. Майно вважається прийнятим в оренду з дня підписання сторонами Акту приймання-передачі орендованого майна.

Обовязок по складанню акта приймання передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні. (п. 2.3.-2.5. договору).

У відповідності до п. 3.1. договору, орендна плата за користування майном становить 50000,00 грн. на місяць, в т.ч ПДВ.

Орендодавець зобовязаний у строк, встановлений даним договором передати Орендарю в користування майно згідно Акту приймання-передачі, який має бути оформлений належним чином та підписаний. (п. п. 5.1.1 договору)

Згідно п. 8.1., даний договір набуває чинності з дня його підписання , що зазначений в договорі та діє до 31.10.2014 року. (а.с. 1-22 т. 28)

Згідно умов вказаного договору, позивачем було передано в оренду відповідачу майно у кількості 44 одиниці, з яких 7 обєктів нерухомого майна та 37 обєктів рухомого майна.

При цьому, з Акту приймання передачі від 01.12.2011 до договору №279 від 01.12.2011 вбачається, що всі 44 одиниці майна, що було передано в оренду, аналогічне майну, яке передавалось по договору оренди б/н від серпня 2005, про що свідчать такі ж самі інвентарні номери обєктів оренди, зазначені як в акті до договору оренди б/н від серпня 2005 року так і в акті до договору №279, в тому числі 7 обєктів нерухомого майна. (а.с. 249-260 т. 28).

При цьому, сторонами на виконання умов Договору оренди майна № 279 від 01.12.2011 було підписано Акт приймання-передачі від 01.12.2011 року, що свідчить про те, що відповідач не користувався майном по Договору оренди від серпня 2005 після 01.12.2011 року, тобто після укладення договору № 279 від 01.12.2011.

Крім того, відповідачем до матеріалів справи надано договір оренди транспортних засобів №1 від 01.01.2011, договір оренди автокрану №2 від 01.01.2011, договір оренди екскаватора №3 від 01.01.2011, укладений між позивачем та відповідачем, предметом оренди за якими є транспортні засоби, зазначені в акті приймання-передачі до договору оренди від серпня 2005, якими також підтверджується, що відповідач не користувався цим рухомим майном за договором оренди б/н від серпня 2005 у період після 01.01.2011.

Також суд враховує, що позивач у претензії до ТОВ Сумитеплоенерго від 16.06.2014 за № 37 особисто підтвердив, що Договір оренди від серпня 2005 року припинився 30.11.2011 року, при цьому, як зазначав позивач, з 30.11.2011 він не виставляв відповідачу рахунки на оплату орендної плати по договору оренди б/н від серпня 2005 року.

При цьому, колегія суддів вважає, що формальна відсутність акту повернення майна з оренди по Договору оренди від серпня 2005 року нівелюється наявністю акту приймання-передачі аналогічного майна по Договору оренди майна № 279 від 01.12.2011 та актами приймання-передачі транспортних засобів за договорами оренди транспортних засобів №1 від 01.01.2011, оренди автокрану №2 від 01.01.2011, оренди екскаватора №3 від 01.01.2011.

Зокрема, Верховний суд України у постанові від 02.09.2014 року у справі № 3-85ГС 14 дійшов висновку, що узгоджені дії сторін на укладення і підписання нового договору оренди спростовують передчасний помилковий і необґрунтований висновок суду касаційної інстанції про наявність правових підстав для застосування відповідальності за частиною другою статті 785 ЦК України за невиконання наймачем обов'язку щодо негайного повернення майна наймодавцю до часу підписання нового акта прийому-передачі майна.

Отже, договір оренди майна б/н від серпня 2005 припинився з підстав укладення сторонами договору оренди № 279 від 01.12.2011, договору оренди транспортних засобів №1 від 01.01.2011, договору оренди автокрану №2 від 01.01.2011, договору оренди екскаватора №3 від 01.01.2011, а також укладенням договору оренди №УКМ -0047 від 01.09.2005, між ТОВ Сумитеплоенерго та Сумською міською радою, а тому не можна вважати правомірними доводи позивача щодо несплати відповідачем коштів за оренду вказаного майна на підставі договору оренди б/н за серпень 2005 року з часу укладення нових договрів оренди.

Також, як на підставу належного доказу, що підтверджує передачу майна в оренду за договором б/н від серпня 2005 року, позивач посилається на акт приймання-передачі обладнання б/н та без дати. (а.с. 61 т. 24)

Суд вважає необґрунтованими доводи заявника апеляційної скарги про те, що наданий позивачем в обґрунтування позовних вимог акт приймання-передачі обладнання б/н та без дати не стосується спірного договору б/н від серпня 2005 року, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.12.2008 якою залишено без змін рішення господарського суду Сумської області від 26.08.2008 по справі №13/402-08, яким було задоволено позовні вимоги ЗАТ «Підприємство теплових мереж» до ТОВ «Сумитеплоенерго» про стягнення 228858 грн. 63 коп. заборгованості за договором б/н від серпня 2005. Зокрема, задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із обставин порушення відповідачем умов договору оренди б/н від серпня 2005 року щодо оплати майна, переданого за актом приймання-передачі обладнання б/н та без дати та наявності підстав для стягнення заборгованості по орендній платі за період з вересня 2005 року по грудень 2005 року.

На паідстав вищевикладеного та враховуючи, що окремі обєкти рухомого майна та усе нерухоме майно , що передавалось за актом приймання-передачі до договору б/н від серпня 2005 року, в подальшому було надано в оренду відповідачу за договором оренди № 279 від 01.12.2011, договором оренди транспортних засобів №1 від 01.01.2011, договором оренди автокрану №2 від 01.01.2011, договором оренди екскаватора №3 від 01.01.2011, укладенми між позивачем та відповідачем, та договором оренди №УКМ -0047 від 01.09.2005, укладеним між ТОВ Сумитеплоенерго та Сумською міською радою, а частина рухомого майна, що передавалось за актом приймання-передачі до договору б/н від серпня 2005 року, як вбачається з рішення господарського суду Сумської області від 26.08.2008 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 10.12.2008 по справі №13/402-08, була повернута позивачу відповідачем, що також підтверджено позивачем в суді першої та апеляційної інстанції, а також, враховуючи, що позивач у претензії до ТОВ Сумитеплоенерго від 16.06.2014 за № 37 підтвердив, що Договір оренди від серпня 2005 року припинився 30.11.2011 року, при цьому з 30.11.2011 позивач не виставляв відповідачу рахунки на оплату орендної плати по вказаному договору оренди , що було підтверджено позивачем у суді першої та апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено факту користування позивачем майном за договором б/н від серпня 2005 року за період з грудня 2011 по 10.12.2016, отже відсутні правові правові підстави для стягнення заборгованості з відповідача за оренду майна по спірному договору за період.

Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача за оренду майна за період з січня 2006 по 30.11.2011 року, колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано доказів здійснення оплати орендних платежів за договором б/н від серпня 2005 року у зазначений період , а тому , колегія суддів дійшла висновку, що ТОВ Сумитеплоенерго порушив право та охоронюваний законом інтерес ПАТ ПТМ, пов'язаний із виконанням зобовязань за спірним договором оренди, за захистом якого ПАТ ПТМ звернувся до суду.

Однак позовна давність за вимогами ПАТ ПТМ про стягнення орендної плати за вказаний період спливла і про це подано заяву ТОВ Сумитеплоенерго, а ПАТ ПТМ не навело поважних причин її пропущення.

Отже, в задоволенні позовних вимог заяви ПАТ ПТМ за період з січня 2006 року по листопад 2011 року колегія суддів відмовляє у звязку із спливом позовної давності.

Суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованим доводи позивача викладені у відзиві на апеляційну скаргу про те, що рішенням господарського суду Сумської області по справі №17/119-10 від 20.12.2010, залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, було відмовлено в задоволенні позовних вимог ТОВ Сумитеплоенерго до ПАТ Підприємство теплових мереж про визнання недійсним договору оренди б/н від серпня 2005 року, а тому посилання апелянта на недійсність договору оренди б/н від серпня 2005 року є безпідставними.

Так, як вбачається з тексту судового рішення та підтверджено позивачем в суді апеляційної інстанції, предметом розгляду господарської справи №17/119-10 були вимоги про визнання недійсним договору з підстав його підписання генеральним директором ТОВ Сумитеплоенерго, отже підстави його недійсності у звязку із нездійсненням нотаріального посвідчення та державної реєстрації не були предметом розгляду у даній справі.

З цього ж приводу колегія суддів не приймає до уваги і доводи позивача з посиланням на судові рішення у справі №5021/1998/2011 за позовом ТОВ Сумитеплоенерго до ПАТ Підприємство теплових мереж про визнання нікчемним договору оренди б/н від серпня 2005 року, оскільки у задоволенні позову ТОВ Сумитеплоенерго було відмовлено з тих підстав, що позов про визнання договору нікчемним не відповідав способам захисту права, передбаченим законом.

В постанові Верховного суду 16 травня 2018 року у справі № 922/1554/17 вказано, що висновки викладені в рішенні суду не є преюдиційними, оскільки преюдиційним є саме встановлені судовим рішенням обставини, висновки суду викладені в рішенні є лише оціночними судженнями суду. Тому посилання позивача на те, що в рішеннях суду встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір оренди від серпня 2005 р. з протоколом розбіжностей є лише оціночними судженнями, оскільки обставини щодо нотаріального посвідчення та державної реєстрації даного договору у цих справах не досліджуваось.

При цьому, преюдиціальне значення мають саме факти встановлені рішенням господарського суду зі справи, а не норми права на які посилається суд в судовому рішенні. Водночас, господарські суди у вирішенні спорів повинні застосовувати норми права, якими регулюються спірні правовідносини у конкретних справах, та на підставі цих норм вирішувати спори.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Виходячи із встановлених обставин по справі, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення своїх вимог, оскільки ним належним чином не доведено факту заборгованості ТОВ Сумитеплоенерго за договором оренди б/н від серпня 2005 за період з грудня 2011 по 10.12.2016, а відтак, колегія суддів вважає, що правові підстави для стягнення заборгованості з відповідача за оренду майна в рамках договору оренди б/н від серпня 2005 року за цей період відсутні.

В задоволенні позовних вимог заяви ПАТ ПТМ за період з січня 2006 року по листопад 2011 року колегія суддів відмовляє у звязку із спливом позовної давності.

Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення не повністю зясував обставини, які мають значення для справи, що призвело до невірного застосування норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим, ухвала господарського суду Сумської області від 12.10.2017 у справі №6/6 в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви ПАТ Підприємство теплових мереж.

Судові витрати в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, статтями 269, 270, ст. 275, ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» задовольнити.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 12.10.2017 у справі №6/6 в частині часткового задоволення заяви керуючого санацією ПАТ Підприємство теплових мереж (вх. № 3572 від 29.12.2016) скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Стягнути з ПАТ Підприємство теплових мереж на користь ТОВ Сумитеплоенерго судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 122800,00 грн.

Доручити господарському суду Сумської області видати відповідний наказ.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на дане судове рішення може бути подана до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст постанови складено 27.07.18

Головуючий суддя Тарасова І. В.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Здоровко Л.М.