РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2018 Справа № 911/225/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук'янчук Д.Ю., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Київської міської клінічної лікарні № 3

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед"

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про зобов'язання повернути майно

за участю представників:

від позивача: Лисиця О.В., довіреність № 1866 від 24.11.17;

від відповідача: Пономаренко В.М.;

від третьої особи: Костюк О.М., довіреність № 062/02/07-55 від 03.01.18;

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Київської області звернулась Київська міська клінічна лікарня № 3 (далі - КМКЛ № 3, позивач) із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" (далі - ТОВ "Діамед") про зобов'язання повернути нерухоме майно.

У обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 1832-1 від 31.03.2016 р., який був укладений з ТОВ "Діамед", припинив свою дію у зв'язку із закінченням його строку. Проте, відповідач продовжує користуватися орендованим приміщенням, не маючи на це відповідних правових підстав.

У позові КМКЛ № 3 просить зобов'язати ТОВ "Діамед" повернути позивачу за актом прийому-передачі нерухоме майно (нежитлові приміщення), яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та використовується відповідачем для розміщення аптеки за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 26, корпус 3, загальною площею 29,3 кв.м.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.02.2018 р. матеріали вказаного позову були направлені за виключною підсудністю до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.03.2018 р. відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено здійснювати у загальному позовному провадженні, сторонам надано строк для реалізації своїх процесуальних прав та обов'язків.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.05.2018 р. до участі у справі залучено Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача (далі - Департамент комунальної власності, третя особа).

У підготовчому засіданні відповідач заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку із тим, що з позовом звернулась та особа, якій належить право вимоги. Так, із вимогою про повернення орендованого майна за договором № 1832-1 від 31.03.2016 р. повинен був звернутись орендодавець цього майна - Департамент комунальної власності, а не його балансоутримувач - КМКЛ № 3, тому відповідач вважав, що провадження у справі необхідно закрити, проте, не зазначив - з яких правових підстав (норм процесуального закону). Розглянувши вказане клопотання, суд відмовив у його задоволенні, оскільки зазначена відповідачем обставина не тягне за собою закриття провадження у справі, а доводи, на які посилається відповідач, можуть свідчити лише про необгрунтованість чи безпідставність позовних вимог, що може мати наслідком відмову у задоволенні позову (тобто вирішення справи по суті), а не закриття провадження у справі.

Крім того, під час розгляду справи по суті, відповідач неодноразово та з порушенням строків, визначених законом, заявляв клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду взаємопов'язаної господарської справи. Однак, зазначені клопотання суд залишив без розгляду на підставі ст. 207 ГПК України, як такі, що подані з порушенням встановленого строку та без обґрунтування поважності причин невчасного подання таких клопотань. Будь-яких заяв про продовження процесуального строку для реалізації своїх прав та обов'язків відповідачем подано не було.

У судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись на п. 9.7 договору та ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», зазначив, що оскільки, жодна із сторін договору оренди не направила заяви про припинення цього договору протягом 1 місяця після закінчення строку його дії, то договір оренди є продовженим на той самий термін, а отже, на даний час договір оренди є діючим. Таким чином, підстав для повернення орендованого майна немає. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи - Департамент комунальної власності позовні вимоги підтримав з підстав, визначених позивачем, вважав, що позов підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши їх заяви по суті спору та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.03.2016 р. між Департаментом комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю "Діамед" (орендар) та Київською міською клінічною лікарнею № 3 (балансоутримувач) був укладений трьохсторонній договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 1832-1 (далі - договір).

Відповідно до умов вказаного договору орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, буд. 26, корп. 3, для розміщення аптеки, що реалізує готові ліки. Власником об'єкта залишається територіальна громада міста Києва, а орендар користується ним протягом строку оренди (п.п. 1.1, 2.4 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору орендодавець зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту підписання цього договору передати по акту приймання-передачі об'єкт оренди орендарю.

Договір оренди є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 31.03.2016 р. до 29.06.2017 р. Усі зміни та доповнення до цього договору оформлюються у письмовій формі і вступають в силу з моменту їх підписання сторонами. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміни його умов після закінчення строку його дії протягом 1 місяця, договір вважаєься продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Зазначені дії оформлюються відповідним договором, який є невід'ємною частиною цього договору (п.п. 9.1, 9.2, 9.7).

У судовому засіданні встановлено, що на виконання умов укладеного договору оренди Департамент комунальної власності передало, а ТОВ "Діамед" прийняло приміщення, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 26 та перебуває на балансі КМКЛ № 3, загальною площею 29,3 кв.м., що підтверджується актом приймання-передачі приміщення від 20.03.2015 р.

Указані фактичні обставини справи сторонами не заперечуються, а спір між ними виник з приводу закінчення строку дії договору.

Так, позивач, посилаючись на п. 9.1 договору, вважає, що термін дії договору оренди сплинув 29.06.2017 р., тому відповідач продовжує неправомірно користуватись орендованим приміщенням. Відповідач, зі свого боку, вказує, що договір оренди не закінчив свою дію, оскільки він продовжується на той самий строк і на тих самих умовах, допоки одна із сторін не заявить про припинення договору (п. 9.7 договору).

Отже, вирішуючи спір по суті та перевіряючи доводи сторін, суд виходив з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України). Відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" відносини щодо оренди майна, яке перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно з частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з нормами частини 1 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", договір найму укладається на строк, встановлений договором.

При цьому, приписами частини 2 статті 291 Господарського кодексу України та частини 2 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" унормовано, що договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Згідно з частиною 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до умов п. 9.7 договору оренди у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміни його умов після закінчення строку його дії протягом 1 місяця, договір вважаєься продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. При цьому, такі дії оформлюються відповідним договором, який є невід'ємною частиною цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що термін дії договору оренди сторони визначили до 29.06.2017 р. (п. 9.1). Після закінчення дії договору (29.06.2017 р.) сторони, хоч і не звертались одна до одної із заявою про припинення дії договору протягом 1 місяця, проте, вони не дотримались обов'язкової умови (передбаченої п. 9.7 договору) для продовження дії договору оренди на новий строк, а саме - укладення відповідного письмового договору (додаткової угоди) про його продовження. При цьому така умова договору кореспондується із пунктом 9.2 договору оренди, яким визначено письмову форму при внесенні будь-яких змін до договору оренди, зокрема, щодо продовження строку його дії, які вступають у силу з моменту їх підписання сторонами.

За таких обставин, зміст пункту 9.7 договору не передбачає автоматичного продовження дії договору на новий строк без дотримання умови щодо укладення сторонами додаткової угоди про продовження дії договору. Отже, відповідач на свій розсуд трактує вказану умову договору як підставу для автоматичного продовження його дії.

Згідно з п. 9.4 договір оренди припиняє свою дію, зокрема, в разі закінчення строку на який його було укладено.

Доводи відповідача про те, що рішенням постійної комісії Київської міської ради з питань власності, оформленого протоколом № 55 від 30.06.2017 р., було погоджено продовження дії договору оренди № 1832-1 від 31.03.2016 р., суд не приймає до уваги, оскільки подальшим рішенням постійної комісії Київради з питань власності від 01.12.2017 р. (протокол № 71) протокол Київради № 55 від 30.06.2017 р. був скасований, зокрема, у частині продовження дії договору оренди на новий строк.

Крім того, як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у пункті 4.1 Постанови від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна", змісту статей 759, 763 і 764 Цивільного кодексу України, частини другої статті 291 Господарського кодексу України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

З матеріалів справи вбачається, що листами № 062/05/20-242 від 11.01.2018 р., № 062/05/20-813 від 29.01.2018 р., № 062/05/20-973 від 01.02.2018 р., № 062/05/20-1919 від 28.02.2018 р. орендодавець - Департамент комунальної власності неодноразово повідомляв відповідача про закінчення терміну дії договору оренди та необхідності ТОВ "Діамед" звільнити орендоване приміщення і повернути його підприємству-балансоутримувачу - КМКЛ № 3 по акту приймання-передачі.

При цьому суд зазначає, що наявність згоди орендодавця на продовження договору оренди є ознакою договірної свободи, визначеної ст. 627 ЦК України, оскільки її елементом є також право сторони визначати спосіб використання належного їй майна та за своєю згодою змінювати, розривати або продовжувати на новий строк дію договору. А тому, в разі відсутності у орендодавця наміру передавати майно в оренду, договір оренди є припиненим у зв'язку з закінченням терміну, на який його було укладено.

Отже, якщо мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється, у зв'язку із закінченням строку його дії.

У даному випадку судом встановлено, що орендодавець висловив свої заперечення проти поновлення договору оренди, що свідчить про те, що орендодавець відмовився від продовження дії договору на новий строк, тому доводи відповідача щодо пролонгації дії договору на той самий строк спростовуються наведеними обставинами.

Надані відповідачем рахунки балансоутримувача на оплату вартості послуг користування орендованим приміщенням, не свідчать про автоматичну пролонгацію договору після закінчення строку його дії, оскільки користування майном (в тому числі без правових підстав) не може бути безоплатним, а як зазначили позивач та третя особа, після закінчення дії договору оренди (29.06.2017 р.) ТОВ "Діамед" не сплачує орендні платежі за фактичне користування орендованим приміщенням. Зі свого боку відповідач указані доводи не спростував.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що договір оренди є припиненим з 29.06.2017 р. за закінченням строку його дії.

Щодо позовних вимог КМКЛ № 3 в частині зобов'язання відповідача повернути нерухоме майно (нежитлові приміщення), що є предметом оренди за актом прийому-передачі, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до п. 2 ст. 26 та п. 1 ст. 27 цього Закону договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Із матеріалів справи вбачається, що у договорі оренди сторони обумовили наслідки закінчення строку дії договору, а саме - після припинення дії договору оренди, орендар зобов'язаний протягом 3 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі підприємству-балансоутримувачу, який підписується орендодавцем, орендарем та підприємством-балансоутримувачем (п. 4.2.20 договору).

Також згідно з п. 4.9 договору після припинення договору орендар зобов'язаний протягом 3 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі підприємству-балансоутримувачу, який підписується орендодавцем, орендарем та підприємством-балансоутримувачем.

З огляду на вказані умови договору, твердження відповідача про те, що балансоутримувач не має права звертатись із даним позовом, є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За таких обставин, враховуючи, що відповідач порушив господарське зобов'язання з повернення об'єкту оренди, зазначене приміщення займає за відсутності на це правових підстав та його не звільняє, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зобов'язання ТОВ "Діамед" повернути КМКЛ № 3 нерухоме майно (нежитлові приміщення), яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 26, корпус 3, загальною площею 29,3 кв.м., за актом прийому-передачі, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-237 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов Київської міської клінічної лікарні № 3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зобов'язання повернути майно.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Діамед" (07852, Київська область, село Микуличі, вул. Центральна, буд. 2 літера Б, ідентифікаційний номер 21526737) повернути Київській міській клінічній лікарні № 3 (02125, м. Київ, вул. П. Запорожця, 26, ідентифікаційний номер 05415958) за актом прийому-передачі нерухоме майно (нежитлові приміщення), яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 26, корпус 3, загальною площею 29,3 кв.м., що використовується для розміщення аптеки, яка реалізує готові ліки та належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" (07852, Київська область, село Микуличі, вул. Центральна, буд. 2 літера Б, ідентифікаційний номер 21526737) на користь Київської міської клінічної лікарні № 3 (02125, м. Київ, вул. П. Запорожця, 26, ідентифікаційний номер 05415958) витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 19 липня 2018 року.

Повний текст рішення складений 30 липня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.