ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2018 р. м. ХарківСправа № 922/1479/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Міжнародна група компаній ВІРАМАКС, юридична адреса: 65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, 21, адреса для листування: 65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, 21, оф. 606, ;

до Товариства з обмеженою відповідальністю СПЕЦВОГНЕІЗОЛЯЦІЯ, 61003, м. Харків, вул. Короленка, 25, ;

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1, 13304, Житомирська область, м. Бердичів, вул. Вільхова, 5 А, РНОКПП НОМЕР_1;

про стягнення заборгованості у розмірі 10084, 04 грн.

за участі представників учасників справи

позивача не зявився;

відповідача не зявився;

третьої особи не зявився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Міжнародна група компаній ВІРАМАКС звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Спецвогнеізоляція заборгованості у розмірі 10084, 04 грн., яка складається з суми основного боргу 7931, 72 грн., 24 % відповідно до умов договору 782, 31 грн., пені 1023, 52 грн., інфляційного збільшення суми боргу 346, 49 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.06.2018 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи та призначено судове засідання на 03.07.2018 о 11.30.

22.06.2018 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 18063 від 22.06.2018). в якій позивач просить забезпечити проведення судового засідання по справі 922/1479/18, що призначено на 03.07.2018 в режимі відеоконференції, у звязку з тим, що представник позивача не має можливості зявитися 03.07.2018 на засідання до господарського суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.06.2018 задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю Міжнародна група компаній ВІРАМАКС (вх. № 18063 від 22.06.2018 року)та визначено що судове засідання у справі № 922/1479/18, призначене на 03.07.2018 об 11:30 год., провести в режимі відеоконференції.

02.07.2018 через канцелярію господарського суду Харківської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву ТОВ МГК Вірамакс у справі №922/1479/18 вих. №25/06/18-02 від 25.06.2018, в якому відповідач визнає позов в частині заборгованості за орендними платежами у розмірі 7931,72грн., а у задоволенні позову в частині стягнення договірних санкцій за договором №БЕ/А/235/85 від 26.06.2017 оренди обладнання, 782,31грн. 24% річних відповідно до умов договору; 1023,52грн. загальної суми пені та 346,49грн. інфляційного збільшення боргу, просить відмовити.

Протокольною ухвалою від 03.07.2018 оголошено перерву у судовому засіданні до 17.07.2018 о 11.30.

16.07.2018 через канцелярію господарського суду Харківської області від позивача надійшла заява про відмову від частини позовних вимог вих.. 113/07 від 10.07.2018 (вх. 20377 від 16.07.2018) в якій позивач відмовляється від позову в частині стягнення з відповідача 782,31грн. 24% річних відповідно до умов договору; 1023,52грн. загальної суми пені та 346,49грн. інфляційного збільшення боргу, та закрити в цій частині провадження по справі. Разом з цим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за оплату орендних платежів у розмірі 7931,72грн.

У судовому засіданні 17.07.2018 представники учасників справи не зявились, про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотань щодо розгляду справи за їх відсутності не подавали. Разом з тим, як вбачається з повідомлень про вручення поштових відправлень відповідач та третя особа по справі належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, у звязку з чим, суд зважаючи, що розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, з огляду на строки розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду даної справи без участі учасників справи за наявними в матеріалами справи.

Як визначено у п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК (стара редакція ГПК України). За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Таким чином, суд вважає, що сторони повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, але не з'явились у судове засідання, водночас судом вжито всі заходи для належного їх повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

26.06.2017 р. між ТОВ Бау-Євротех (надалі - Орендодавець) та ТОВ Спецвогнеізоляція (надалі - Орендар) було укладено договір оренди обладнання БЕ/А/235/82 від 26.07.2017(надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Орендодавець зобовязався надати у строкове платне користування Відповідачу (оренду) будівельне обладнання, кількість, характеристики, ідентифікуючи ознаки та оціночна вартість яких зазначаються у додатках (специфікаціях) до цього Договору та Актах приймання-передавання обладнання в оренду

Пунктом 2.1. Договору оренди передбачено, що передача обладнання здійснюється на підставі акту приймання-передавання обладнання в оренду, що підписується належним чином вповноваженими особами.

Пунктом 2.4. Договору оренди визначено, що ОСОБА_2 приймання-передавання обладнання в оренду підписується між сторонами цього договору в місці передачі обладнання - на складі орендодавця за адресою: м. Київ, вул. Симирснка, 36, ОСОБА_3

Місцем же використання (оренди) обладнання, згідно п.2.6. Договору є адреса: м. Київ, зр. Бажана, 32А.

Пунктом 4.1. Договору оренди визначено, що нарахування орендної платні починається з наступного дня, зазначеного у акті приймання-передавання і закінчується днем оформлення ОСОБА_2 приймання-передавання (повернення) обладнання з оренди.

При цьому, сторони погодили, що перед підписанням ОСОБА_2 приймання-передавання в оренду, Орендар вносить у вигляді 100% передплати орендну плату одразу за 2 місяці оренди, що є попередніми до місяців, в яких буде здійснюватися оренда, із розрахунку як орендна плат за перший та останній місяць оренди.

Сторони погодили, що оплата орендної плати за останній місяць оренди, що передбачено вище, не може інтерпретуватися як оплата другого та наступних місяців оренди.

Пунктом 4.2.1 Договору визначено, що розмір орендної плати становить 25875,00 на місяць у тому числі ПДВ 4 312,50грн., а у разі використання обладнання не повний місяць, розмір орендної плати за неповний місяць обчислюється за формулою: (орендна ставка*кількість днів оренди в поточному місяці)/кількість календарних днів у поточному місяці.

Відповідно до п. 6.2 Договору, у разі порушення Відповідачем строків оплати, Відповідач сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючого із період, за який вираховується пеня, за кожен день прострочки від суми заборгованості.

Пунктом 6.3. Договору оренди визначено, що у випадку прострочки виконання Орендарем зобов'язань з оплати, на нього покладається відповідальність у вигляді сплаті на користь Орендодавця 24 (двадцяти чотирьох) % річних за користування чужими грошовими коштами.

ОСОБА_2 з п.8.1 Договору договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2018 включно, а в частині виконання зобовязань до моменту їх повного виконання.

На виконання умов договору оренди та відповідно до акту прийому-передачі від 30.06.2017р. Орендодавець передав, а Орендар прийняв будівельне обладнання загальною вартістю 529932,01 грн..

ОСОБА_4 приймання-передавання обладнання відповідає даті відвантаження обладнання зі складу Орендодавця, тому, нарахування орендної ставки розпочалося з 30.06.2017р. (відповідно до умов договору оренди.

Крім того, в якості забезпечення зобов'язань за договором оренди, 26.06.2017р. між Орендодавцем. Відповідачем та ОСОБА_1 - третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 солідарно відповідає перед позивачем за виконання всіх зобовязань Відповідача, що випливають с Договору оренди, а також несе відповідальність перед Позивачем за допущені Відповідачем порушення ( прострочення).

22 грудня 2017 року Відповідач на адресу Орендодавця надіслав гарантійний лист, відповідно до якого зобовязався в період з 21 по 30 грудня 2017 року погасити заборгованість у розмірі 37549,59 гри.

27 грудня 2017 року між ТОВ БАУ-ЄВРОТЕХ, TOB МГК Вірамакс та ТОВ Спецвогнеізоляція укладено договір відступлення права вимоги за договором №БЕ/А/235/82 від 26.06.2017 року. ОСОБА_2 якого ТОВ БАУ-ЄВРОТЕХ відступило ТОВ МГК Вірамакс своє право вимоги за договором у сумі 37931,72 грн..

03 квітня 2018 року ТОВ МГК Вірамакс направило на адресу ТОВ Спецвогнеізоляція претензію на суму 37931,72 грн.

03 травня 2018 року ТОВ Спевогнеізоляція сплатило на р/р ТОВ МГК Вірамакс суму у розмірі 30000,00 грн.

ОСОБА_2 здачі-приймання робіт, а саме:

- За червень 2017 року акт № ОУ-0000294 здачі-прийняття робіт на суму 862,50 грн.;

- За липень 2017 року акт № ОУ-0000373 здачі-прийняття робіт на суму 70725,00 грн.;

- За серпень 2017 року акт № ОУ-0000461 здачі-прийняття робіт на суму 70725,00 грн.;

- За вересень 2017 року акт № ОУ-0000573 здачі-прийняття робіт на суму 70725,00 грн.;

- 26 жовтня 2017 року акт ремонту № ОУ-0000634 здачі-прийняття робіт на суму 1220,33 грн.;

- За жовтень 2017 року акт № ОУ-0000722 здачі-прийняття робіт на суму 66486,49 грн.;

- 30 листопада 2017 року акт № ОУ-0000794 здачі-прийняття робіт на суму 2063,38 грн.;

- За листопад 2017 року акт № ОУ-0000722 здачі-прийняття робіт на суму 52663,75 грн.;

- За грудень 2017 року акт № ОУ-0000928 здачі-прийняття робіт на суму 20911,48 грн. відповідач мав сплатити за користування майном 340106,72 грн..

Однак станом на 21 травня 2018 року сплачено лише 332175,00 грн., різниця складає 7931,72 грн.

Орендні відносини між Позивачем та відповідачем тривали з моменту укладання Договору оренди і до 27 грудня 2017 року.

Разом з цим, як вбачається з заяви позивача про відмову від позову в частині стягнення договірних санкцій, які складаються з 782,31грн. - 24% річних відповідно до умов договору; 1023,52грн. загальної суми пені та 346,49грн. інфляційного збільшення боргу, в обґрунтування якої позивач зазначив про те, що стягнення з відповідача договірних санкцій це право позивача, а у звязку з тим, що відповідач у відзиві на позов визнав частину заборгованості та підписав акт звірки взаємних розрахунків станом на 20.06.2018 від 20.06.2018, яким підтвердив наявну в нього заборгованість у розмірі 7931,72грн..

Так, виходячи з вищевикладеного, сума основного боргу по договору станом на 25.05.2018 складає 7931,72грн.. Крім того, відповідно до п. 6.2 у разі порушення Відповідачем строків оплати, Відповідач сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючого із період, за який вираховується пеня, за кожен день прострочки від суми заборгованості.

ОСОБА_2 з вимогами ст. 625 ЦК України у разі невиконання зобовязання боржником та його прострочення виконання платежу, на вимогу кредитора боржник зобовязаний сплатити суму загальної заборгованості з урахуванням індексу інфляції та відсотків річних визначених договором за весь час прострочення платежів.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача відповідно до умов договору з урахуванням пені, 24 % річних та інфляційних втрат - 10084,04грн. з яких: 7931,72грн. - сума основного боргу; 782,31грн. - 24% річних відповідно до умов договору, 1023,52грн. загальної суми пені та 346,49грн. інфляційного збільшення.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 ГК України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

ОСОБА_2 до ч. 7 ст. 179 ГПК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

ОСОБА_2 до ч. 1 ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Частиною 1 ст. 761 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з аналізу вказаної норми належність виконання зобов'язання є оціночною категорією. Оцінка належності здійснюється на підставі основних критеріїв, встановлених коментованою статтею. Перелік таких критеріїв визначений в порядку приорітету, отже при визначенні належності слід виходити із того, чи відповідає виконання наведеним критеріям. Критерії належного виконання можна умовно поділити на дві групи: 1) основні критерії; 2) додаткові критерії.

До основних критеріїв належності виконання можна віднести відповідність виконання умовам договору та вимогам Цивільного кодексу та іншим актам законодавства. Оскільки статтями 9 та 627 ЦК визначений один із загальних принципів договірних правовідносин - принцип свободи договору, для визначення належності виконання зобов'язання перш за все необхідно встановити, чи відповідає виконання умовам укладеного сторонами цивільно-правового договору. При цьому не має значення, які це умови - істотні (ст. 638 ЦК), або ті, які сторони узгодили виключно за власною згодою. Якщо умова виконання закріплена у договорі, вона є обов'язковою для сторін та є критерієм належності виконання. До основних критеріїв належності виконання можна віднести також і відповідність виконання вимогам ЦК та інших актів цивільного законодавства. Такі вимоги діють або якщо сторони не визначили інших правил в договорі, або якщо ці норми є імперативними.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що на виконання умов договору оренди обладнання БЕ/А/235/82 від 26.07.2017 надав відповідачу в оренду обладнання, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом приймання передачі від 05.07.2018, а також визнається відповідачем.

ОСОБА_2 з ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

Позивач стверджує, що відповідач не здійснив повного розрахунку за оренду обладнання в період з 27.12.2017 по 25.05.2018, що призвело до виникнення заборгованості за договором у розмірі 7 931,72 грн.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем, в порушення ст. 73, 74 ГПК України, не надано доказів, які б свідчили про здійснення ни розрахунку в повному обсязі, разом з цим відповідачем подано відзив в якому він визнає частину заборгованості в розмірі 7 931,72 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання за договором оренди обладнання БЕ/А/235/82 від 26.07.2017 на суму 7 931,72 грн., а отже позов в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 7 931,72 грн.. підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 24% річних за період з 27.12.2017 по 25.05.2018 та 11.05.2018 по 31.05.2018 у розмірі 217,50 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з пункту 6.3. Договору оренди визначено, що у випадку прострочки виконання Орендарем зобов'язань з оплати, на нього покладається відповідальність у вигляді сплати на користь Орендодавця 24 (двадцяти чотирьох) % річних за користування чужими грошовими коштами.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Приймаючи до уваги, що відповідач не заперечує наявність перед позивачем заборгованості, дослідивши поданий позивачем розрахунок 24% річних за період прострочення з 27.12.2017 по 25.05.2018 у розмірі 782,31 грн. та розрахунок інфляційних втрат за період з 27.12.2017 по 25.01.2018 та 26.01.2018 по 25.05.2018 у розмірі 346,49 грн., судом встановлено правомірність та обґрунтованість нарахованих позивачем сум, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача пені за період прострочення з з 11 з 27.12.2017 по 25.05.2018 у розмірі 1023,52грн. суд виходить з наступного.

Приписами п. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

ОСОБА_2 з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

ОСОБА_2 із п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

ОСОБА_2 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6.2.1 Договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченного платежу, за кожен день прострочення платежу.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за період прострочення з 27.12.2017 по 25.012018 та 26.01.2018 по 25.05.2018 у розмірі 1023,52 грн., на предмет відповідності вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 253-255, 549 ЦК України, ст. 231, 232 ГК України, ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені є обґрунтованими, правомірними та правильно розрахованими.

Разом з цим, як встановлено судом, позивач подав до суду заяву про відмову від частини позовних вимог, в якій відмовляється від частини позовних вимог, що стосуються стягнення з відповдіача договірних санкцій, у звязку з чим просить суд закрити провадження по справі в частині стягнення з відповідача 782,31грн. - 24% річних відповідно до умов договору; 1023,52грн. загальної суми пені та 346,49грн. інфляційного збільшення боргу.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Розглянувши дану заяву позивача, враховуючи правомірність і обґрунтованість заявлених позивачем коштів, які підлягають стягненню з відповідача, суд визнає заяву позивача про відмову від позову в частині та приймає відмову позивача від позову в частині 782,31грн. - 24% річних відповідно до умов договору; 1023,52грн. загальної суми пені та 346,49грн. інфляційного збільшення боргу, у звязку з чим, закриває провадження по справі в частині стягнення з відповідача 782,31грн. - 24% річних відповідно до умов договору; 1023,52грн. загальної суми пені та 346,49грн. інфляційного збільшення боргу.

Враховуючи часткову оплату відповідачем орендної плати за договором оренди обладнання №БЕ/А/235/85 від 26.06.2017, з огляду на відмову позивача від частини позовних вимог щодо стягнення договірних штрафних санкцій, яку прийнято судом та визнання відповідачем суми основної заборгованості за орендну плату в розмірі 7931,72грн., суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача суми основної заборгованості за орендну плату в розмірі 7931,72грн..

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Судовий збір, відповідно приписів ч. 1 ст. 129 ГПК України, покладається судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст 2, 73-74, 76-79, 86, 126, 129, 236-242 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю СПЕЦВОГНЕІЗОЛЯЦІЯ (61003, м. Харків, вул. Короленка, 25, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Міжнародна група компаній ВІРАМАКС (65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, 21, ) суму основної заборгованості за договором оренди обладнання №БЕ/А/235/85 від 26.06.2017 у розмірі 7 931,72грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00грн..

Провадження по справі в частині стягнення з відповідача 782,31грн. - 24% річних відповідно до умов договору, 1023,52грн. загальної суми пені та 346,49грн. інфляційного збільшення - закрити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. ОСОБА_2 ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 27.07.2018.

Суддя ОСОБА_5