РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.08.2018Справа № 910/3692/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М. за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи
За позовомПублічного акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Надра України"
ДоПублічного акціонерного товариства "Укрнафта"
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача
Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві
Простягнення 429 330,82 грн.

Учасники судового процесу:

від позивача: Бойко І.Ю., Загарук С.М.;

від відповідача: Олексієнко М.Г.;

від третьої особи: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Надра України" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення 429 330,82 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку з оплати заборгованості, яка була встановлена та стягнута рішеннями Господарського суду міста Києва у справах № № 910/2704/15, 910/2018/15, 910/16499/15, 910/2016/15, 910/2014/15, 910/2703/15.

Враховуючи те, що суддя Спичак О.М., починаючи з 29.04.2018 по 07.04.2018 перебував на лікарняному, з 10.04.2018 по 12.04.2018 знаходився у відпустці, а 13.04.2018 перебував у відрядженні, то розгляд зазначеної позовної заяви здійснюється після виходу судді на роботу.

Додатково, у позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, посилаючись на те, що справа є незначної складності, а ціна позову не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яке судом розглянуто та задоволено.

Ухвалою суду від 17.04.2018 було відкрито провадження у справі № 910/3692/18 та прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

05.05.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну в якому останній проти позову заперечує в повному обсязі та просить залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві, а також просить витребувати у останнього належним чином завірені копії матеріалів виконавчих проваджень при стягненні сум на виконання судових рішень у справах № 910/2704/15, № 910/2018/15, № 910/16499/15, № 910/2016/15, № 910/2014/15, № 910/2703/15.

07.05.2018 від відповідача надійшла до суду заява про застосування строку позовної давності.

24.05.2018 Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" було подано до канцелярії суду відзив на позов, відповідно до якого останнє просить суд:

- залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві;

- витребувати у Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві належним чином завірені копії матеріалів виконавчих проваджень при стягненні сум на виконання судового рішення у справі № 910/24750/15;

- зупинити провадження у справі № 910/3692/18 до розгляду Великою Палатаю Верховного Суду справи № 686/21962/15-ц;

Ухвалою суду від 04.06.2018, з підстав, викладених у зазначеному процесуальному документі, було вирішено розгляд справи № 910/3692/18 здійснювати у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі № 910/3692/18 на 02.07.18 о 15:30; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

04.06.2018 відповідачем подано до канцелярії суду заперечення на відповідь на відзив, в якому останній зазначає, що відповідачем були виконані рішення Господарського суду міста Києва по справам № 910/2704/15, № 910/2018/15, № 910/16499/15, № 910/2016/15, № 910/2014/15, № 910/2703/15 ще 11.11.2016, в той момент, коли відповідно до меморіального ордеру № 227/12 від 11.11.2016 Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в рамках виконавчих проваджень було стягнуто з відповідача грошові кошти, а тому, нарахування 3% річних та інфляційних втрат після примусового стягнення грошових коштів є незаконним.

02.07.2018 в судовому засіданні представник відповідача не підтримав, раніше подане, клопотання про зупинення провадження у справі.

Представник третьої особи 02.07.2018 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, проте про дату та місце проведення був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

В даному судовому засіданні судом було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 23.07.2018.

10.07.2018 позивачем подано до суду письмові пояснення щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності.

23.07.2018 в судовому засіданні представник відповідача підтримав, раніше подану заяву про застосування строків позовної давності.

В даному судовому засіданні судом було оголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 06.08.2018.

27.07.2018 представником відповідача подано до канцелярії суду додаткові пояснення. Наразі, суд зауважує, що зазначені додаткові пояснення подані відповідачем після спливу строку, встановленого ст. 184 ГПК України, а саме, подані після закриття підготовчого провадження у справі, а тому, на підставі ст. 118 ГПК України, вони залишаються судом без розгляду.

В судовому засіданні 06.08.2018 представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в даному судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти позову заперечував в повному обсязі та просив в задоволення позовних вимог відмовити повністю.

Представник третьої особи в судове засідання 06.08.2018 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

За висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

У судовому засіданні 06.08.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.12.2013 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Надра України"(позивач, виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Укрнафта"(відповідач, замовник) укладено ряд договорів про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування, зокрема, № 7/2993-Р-116М/13, № 7/3017-Р-100М/13, № 7/3020-Р-111М/13, № 7/3010-Р-157М/13, № 7/2971-Р-103М/13 та № 7/2979-Р-94М/13.

На виконання умов договорів, позивач виконав роботи, вартість яких у строки, обумовлені сторонами у договорах, відповідачем не була оплачена.

Враховуючи вищенаведене, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовними заявами про стягнення з відповідача наявної заборгованості та нарахованих інфляційних втрат, 3% річних та пені.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.03.2015 по справі № 910/2704/15-г позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" задоволено повністю: стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" заборгованість у розмірі 121 621 грн. коп., 3% річних у розмірі 679 грн. 75 коп., інфляційні у розмірі 3 648 грн. 65 коп., пеню у розмірі 6 344 грн. 32 коп. та судовий збір у розмірі 2 645 грн. 89 коп.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.02.2015 по справі № 910/2018/15-г позов задоволено: стягнуто із Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія" "Надра України" основну заборгованість у розмірі 157 763 грн. 50 коп., пеню у розмірі 7382 грн. 46 коп., інфляційних нарахувань у розмірі 1624 грн. 96 коп., три проценти річних у розмірі 790 грн. 97 коп., судовий збір у розмірі 3 351 грн. 23 коп.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2015 по справі № 910/16499/15 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" задоволено повністю: стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" основну заборгованість у розмірі 83 070 грн. 09 коп., пеню у розмірі 17 729 грн. 21 коп., 3% річних у розмірі 1 420 грн. 16 коп., інфляційні втрати у розмірі 36 842 грн. 41 коп. та судовий збір у розмірі 2 781 грн. 24 коп.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.2015 по справі № 910/2016/15-г позов задоволено частково: стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" суму основного боргу в розмірі 143306 грн. 58 коп., пеню в розмірі 6705 грн. 96 коп., 3% річних в розмірі 718 грн. 50 коп., інфляційні втрати в розмірі 1476 грн. 05 коп. та судовий збір в розмірі 3044 грн. 14 коп.; в іншій частині позову відмовлено.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2015 по справі № 910/2014/15-г позов задоволено: стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра - Україна" 137 282 грн. 71 коп. основного боргу, 1414 грн. 01 коп. інфляційних втрат, 688 грн. 29 коп. 3% річних, 6448 грн. 16 коп. пені, 2916 грн. 66 коп. судового збору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.03.2015 по справі № 910/2703/15-г позов задоволено повністю: стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" 125 235 грн. 63 коп. основного боргу, 658 грн. 77 коп. 3 % річних, 3 757 грн. 07 коп. інфляційні, 6 148 грн. 55 коп. пені та 2 716 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

За твердженнями позивача, відповідач в добровільному порядку рішення Господарського суду міста Києва не виконав, заборгованість встановлену рішеннями суду було погашено в наслідок примусового списання грошових коштів державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві в рамках виконавчих проваджень тільки 29.08.2017.

Оскільки мало місце несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов'язань, які виникли на підставі договорів від 19.12.2013 за № 7/2993-Р-116М/13, № 7/3017-Р-100М/13, № 7/3020-Р-111М/13, № 7/3010-Р-157М/13, № 7/2971-Р-103М/13 та № 7/2979-Р-94М/13 та які встановлені рішеннями господарського суду, позивач, з посиланням на приписи статті 625 ЦК України, звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 62 422,52 грн. 3% річних та 366 908,30 грн. інфляційних втрат.

В свою чергу, відповідач проти позову заперечує, вказуючи, що останнім були виконані рішення Господарського суду міста Києва по справам № 910/2704/15, № 910/2018/15, № 910/16499/15, № 910/2016/15, № 910/2014/15, № 910/2703/15 ще 11.11.2016, в той момент, коли відповідно до меморіального ордеру № 227/12 від 11.11.2016 Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в рамках виконавчих проваджень було стягнуто з відповідача грошові кошти, а тому, нарахування 3% річних та інфляційних втрат після примусового стягнення грошових коштів є незаконним. Крім того, відповідачем наголошено на застосуванні строків позовної давності до заявлених вимог.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та зазначалось раніше, рішеннями Господарського суду міста Києва по справам № 910/2704/15-г, № 910/2018/15-г, № 910/16499/15, № 910/2014/15-г, № 910/2014/15-г та № 910/2703/15-г було встановлено наявну заборгованість відповідача перед позивачем за виконані роботи.

В силу положень ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за виконані роботи має преюдиційне значення та не підлягає доказуванню в силу положень ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

В абзаці 1 пункту 9 оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов'язання" від 29.04.2013 р. N 01-06/767/2013 зазначено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України (постанова Вищого господарського суду України від 01.11.2012 р. № 5011-32/5219-2012).

Отже, за змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання.

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору

В постанові Верховного Суду від 16.05.2018 по справі № 686/21962/15-ц Великою Палатою викладено правову позицію щодо того, що є не вірним висновок Верховного Суду України про неможливість застосування норм, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (ст. 625 ЦКУ) до правовідносин, які виникають з приводу виконання судових рішень.

Відтак, твердження відповідача про неможливість застосування приписів статті 625 Цивільного кодексу України до правовідносин, що виникають з приводу виконання судових рішень є безпідставними.

Згідно з доданою до матеріалів справи банківською випискою з особового рахунку, стягнуту рішеннями господарського суду суму зараховано на рахунок позивача 29.08.2017.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наведена норма встановлює право кредитора вимагати сплати суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних протягом усього періоду прострочення до моменту повного виконання боржником своїх грошових зобов'язань перед кредитором.

При цьому, обов'язок сплатити суму неустойки (пені), інфляційних втрат та 3% річних за невиконання зобов'язання не є зобов'язанням в розумінні положень частини 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, а отже відсутні підстави і для застосування до цих правовідносин ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до розрахунку позивача, який міститься у матеріалах справи, сума 3% річних становить 62 422,52 грн., а сума інфляційних втрат - 366 908,30 грн.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення позивачем сум, суд зауважує, що позивачем при здійсненні розрахунків неправильно застосовано положення ст. 625 Цивільного кодексу України у частині нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму пені, інфляційних втрат та 3 % річних та суми судового збору, які було вирішено стягнути рішеннями Господарського суду міста Києва.

Крім того, як вже було зазначено вище, згідно з доданою до матеріалів справи банківською випискою з особового рахунку позивача, стягнуту рішеннями Господарського суду міста Києва суму зараховано на рахунок позивача 29.08.2017. Враховуючи те, що день фактичного виконання грошового зобов'язання не включається у період, за який може бути здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат, позивачем також допущено помилку у визначенні періоду прострочення.

При цьому, аргументи відповідача щодо необхідності визнання належним виконанням зобов'язання, надходження коштів від відповідача на рахунок органу державної виконавчої служби, суд до уваги не бере з огляду на наступне.

Стягнення грошових коштів 11.11.2016 з рахунку відповідача Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, що підтверджується меморіальним ордером за № 227/12 від 11.11.2016, відбулось на підставі платіжної вимоги № 227/12 від 31.10.2016, копія якої міститься у матеріалах справи. При цьому, судом зазначається, що в призначенні платежу зазначеної платіжної вимоги відсутні посилання на номери справ, стягнення нарахованих річних та інфляційних втрат за неналежне виконання яких є предметом спору у даній справі, а саме, справи № 910/2704/15, № 910/2018/15, № 910/16499/15, № 910/2016/15, № 910/2014/15, № 910/2703/15.

З огляду на наведене, факт примусового списання 11.11.2016 з рахунку відповідача грошових коштів з чітким призначенням платежу, в якому відсутні посилання на справи за № 910/2704/15, № 910/2018/15, № 910/16499/15, № 910/2016/15, № 910/2014/15, № 910/2703/15, не є належним підтвердженням виконання рішень господарського суду по зазначених справах.

Враховуючи все вищенаведене у сукупності, керуючись чинним законодавством України, господарський суд, здійснивши власний розрахунок, приходить до висновку, що нормативно обґрунтованим та документально доведеним є стягнення з відповідача 3% річних у сумі 54 382,73 грн. та інфляційні втрати у сумі 325 137,15 грн.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, господарський суд зазначає наступне.

За змістом положень ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином(ст. 599 ЦК).

Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов'язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК і ст. 230 ГК.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Разом із тим, главою 19 ЦК визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ст. 625 ЦК, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК).

Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК, зокрема відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 264 ЦК, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як зазначено вище, позивач своєчасно звернувся до суду із позовами про стягнення з відповідача наявної заборгованості по договорам про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування, зокрема, № 7/2993-Р-116М/13, № 7/3017-Р-100М/13, № 7/3020-Р-111М/13, № 7/3010-Р-157М/13, № 7/2971-Р-103М/13 та № 7/2979-Р-94М/13 про що винесені відповідні судові рішення по справам № 910/2704/15, № 910/2018/15, № 910/16499/15, № 910/2016/15, № 910/2014/15, № 910/2703/15.

Оскільки відповідачем своєчасно зазначені судові рішення виконано не було, позивач, відповідно до ст.625 ЦК України, має право на стягнення із відповідача 3% річних та інфляційних втрат за весь період прострочення.

Як встановлено судом, рішення по справам № 910/2704/15, № 910/2018/15, № 910/16499/15, № 910/2016/15, № 910/2014/15, № 910/2703/15 були виконані 29.08.2017.

Наразі суд зазначає, що позивач звернувся до суду 27.03.2018 про стягнення з відповідача нарахованих 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.04.2015 по 29.08.2017, тобто в межах трирічного строку позовної давності та визначеного періоду прострочення, а тому позовна давність, на думку суду, є не пропущеною.

Беручи до уваги все вищенаведене у сукупності та з урахуванням встановлених фактів, господарський суд прийшов до висновку, що з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" підлягає стягненню 54 382,73 грн. 3% річних та 325 137,15 грн. інфляційних втрат.

Всі інші клопотання, заяви, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 5 692,83 грн.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (місцезнаходження: 04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" (місцезнаходження: 03151, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 54; фактична адреса: 03057, м. Київ. вул. Є. Мірошниченко, 10; ) 54 382,73 грн. 3% річних, 325 137,15 грн. інфляційних втрат та 5 692,83 грн. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно ч.1 ст.256 та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено

09.08.2018

Суддя Спичак О.М.