РІШЕННЯ

Іменем України

06 серпня 2018 року

м. Чернігів

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи №927/460/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз",

вул. Любецька, 68, м. Чернігів, 14020

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Чернігівський завод радіоприладів",

вул. Захисників України, 25, м. Чернігів, 14030

про стягнення 56977,63грн.

Учасники справи не викликались.

Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз" подано позов до Приватного акціонерного товариства "Чернігівський завод радіоприладів" про стягнення 56977,63грн. заборгованості, а саме: 54650,85грн. заборгованості по оплаті вартості наданої послуги з розподілу природного газу, 188,66грн. трьох процентів річних та 2138,12грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за типовим договором розподілу природного газу згідно заяви-приєднання від 01 січня 2016 року №09420Е8JAWAP016.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала від 22.06.2018 отримана учасниками справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п’яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Також ухвалою від 22.06.2018 встановлено сторонам строк для подання заяв по суті, зокрема, відповідачу для подачі відзиву на позов та всіх доказів, що підтверджують викладені у відзиві обставини – до 10.07.2018.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 09.07.2018.

Відзиву на позов у встановлений строк суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2016 Публічним акціонерним товариством “Чернігівський завод радіоприладів” було підписано заяву-приєднання № 09420Е8JAWAP016, за якою останній приєднався до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1384/27829 (далі - Типовий договір) (а.с. 8-22).

Відповідно до п. 1.1. Типового договору останній є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об’єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Згідно з п.1.3 Типового договору цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в встановленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунку Оператора ГРМ, та/або документально підтвердження споживання природного газу.

Пунктом 2.1. Типового договору передбачено, що Оператор ГРМ зобов’язується надати споживачу (відповідачу у даній справі) послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов’язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Між позивачем та відповідачем підписано та скріплено їх печатками Додаток №4 до Типового договору розподілу природного газу, який додається до заяви-приєднання №09420Е8JAWAP016 від 01.01.2016.

У січні, лютому та квітні 2018 року позивачем було розподілено відповідачу природний газ загальним обсягом 478,020 тис.м.куб., а саме: у січні – 168,327 тис.м.куб., у лютому 176,828 тис.м.куб, у квітні – 132,865 тис.м.куб, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу №ЧН000024551 від 31.01.2018, № ЧН00026694 від 28.02.2018, № ЧН00030996 від 30.04.2018 відповідно. Зазначені акти підписані представниками сторін та скріплені їх печатками (а.с. 23-25).

Відповідно до п. 6.6. Типового договору, надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаними між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно п.6 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2494 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 (далі – Кодекс ГРМ), надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між сторонами актом надання послуг.

Згідно з актами наданих послуг з розподілу природного газу № ЧН000000849 від 31.01.2018 на суму 126750,23грн, № ЧН 000002548 від 28.02.2018 на суму 133151,48грн, №ЧН000007515 від 30.04.2018 на суму 100047,35грн позивачем за період січень, лютий, квітень 2018 року надано відповідачу послуг з розподілу природного газу на загальну суму 359949,06грн.

Від відповідача не надходило заперечень щодо обсягу та вартості, отриманих від позивача послуг з розподілу природного газу у січні, лютому, квітні 2018 року.

Пунктом 6.1. Типового договору передбачено, що оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Постановою НКРЕКП № 456 від 24.03.2016 (з урахуванням внесених змін постановою НКРЕКП №2315 від 15.12.2016) встановлений тариф на послуги розподілу природного газу у січні, лютому, квітні 2018 року для ПАТ “Чернігівгаз” в розмірі 627,50 грн. за 1000 м. куб. (без урахування ПДВ).

У п.6.4. Типового договору зазначено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо, згідно із законодавством, споживач має сплачувати Оператору ГРМ послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному періоді послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з врахуванням раніше перерахованих коштів.

Як свідчать матеріали справи, зокрема: копія банківської виписки, акт звірки взаємних розрахунків від 18.05.2018 та наведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача, останній за послуги з розподілу природного газу розрахувався частково сплативши за період січень – квітень 2018 року 279622,03грн. Крім того, як свідчить двосторонній акт звірки взаємних розрахунків, станом на 01.01.2018 переплата відповідача за послуги з розподілу природного газу становила 25676,18грн, заборгованість відповідача за послуги з розподілу природного газу за вказаний період становить 54650,85грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до умов договору відповідач мав розрахуватись за послуги з розподілу природного газу: за січень 2018 у строк до 10.02.2018, за лютий 2018 у строк до 10.03.2018, за квітень 2018 року у строк до 10.05.2018.

Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов’язання виконав частково, оплату вартості послуг з розподілу природного газу за період січень, лютий, квітень 2018 року у визначений договором термін не здійснив, на момент звернення позивача з позовом до суду заборгованість відповідача за послуги з розподілу природного газу за вказаний період становить 54650,85грн (а.с.28-32).

За таких обставин, господарський суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення заборгованості у розмірі становить 54650,85грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Позивачем також нараховано та заявлено до стягнення 188,66грн 3% річних за період прострочення з 11.05.2018 по 21.06.2018 та пеню у сумі 2138,12грн за період прострочення з 11.05.2018 по 21.06.2018.

Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов’язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов’язання.

Відповідно до ч.1 ст.216, ч.2 ст.217 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України – штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штраф, пеня), яка сплачується у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання.

Пунктами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов’язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Пунктом 8.2. Типового договору передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Оскільки, судом встановлено наявність прострочки виконання відповідачем своїх зобов’язань по оплаті послуги з розподілу природного газу, дослідивши подані позивачем розрахунки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у сумі 188,66грн та пені у сумі 2138,12грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин, у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства “Чернігівський завод радіоприладів” (вул. Захисників України, 25, м. Чернігів, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Чернігівгаз” (вул. Любецька, 68, м. Чернігів, ) 54650,85грн боргу, 188,66грн трьох процентів річних, 2138,12грн пені та 1762,00грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя                                                                       С.В. Белов