ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2018р. справа №905/188/18

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Львівська залізниця», м. Львів
на рішення господарського суду Донецької області
ухваленого 24.05.2018р. (повний текст підписано 29.05.2018р.) у м. Харкові
по справі №905/188/17 (суддя Матюхін В.І.)
за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Львівська залізниця», м. Львів
до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м. Маріуполь Донецької області
про стягнення 27966,86грн.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Львівська залізниця», м. Львів (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь Донецької області (далі Відповідач) про стягнення 21966,86грн. додаткових зборів і плат повязаних із затримкою вагона №62099908 у відповідності до ст.129 Статуту залізниць України та ст.ст.5, 28, 31, 32 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМЗВС), в тому числі:

- 126,80грн. плати за користування вагоном на станції Клепарів;

- 1347,20грн. збору за маневрову роботу на станції Клепарів;

- 244,00грн. збору за телеграфне повідомлення (2 телеграми);

- 2613,00грн. плати за користування вагоном на станції Скнилів;

- 4383,00грн. збору за зберігання вантажу за 7 діб на станції Скнилів;

- 673,60грн. збору за маневрову роботу на станції Скнилів;

- 4036,00грн. тарифу Клепарів - Скнилів - Клепарів;

- 4290,72грн. вартості робіт, виконаних вантажним пунктом «Львівська механізована дистанція вантажно-розвантажувальних робіт» на станції Скнилів;

- 3661,14грн. ПДВ.

2. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 01.02.2018р. відкрито провадження у справі №905/188/18 та визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

3. Рішенням Господарського суду Донецької області від 24.05.2018р. (повний текст підписано 29.05.2018р.) у справі №905/188/18 у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» було відмовлено в повному обсязі.

4. Означене рішення суду обґрунтовано недоведеністю Позивачем, що виявлена залізницею комерційна несправність вагону (відсутність в передній та задній частинах вагону розпірних рам) виникла з вини Вантажовідправника (Відповідача). Окрім того, місцевим судом було встановлено, що кріплення вантажу у спірному вагоні виникло під час перевезення, оскільки на станції відправлення було прийнято вантаж до перевезення без будь-яких зауважень як щодо стану вантажу і вагону, так і щодо його кріплення.

ІІ. ОСОБА_5 зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Донецької області від 24.05.2018р. у справі №905/188/18 скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Окрім того апелянт просить стягнути з Відповідача судові витрати за подання апеляційної скарги.

6. Підставами для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає:

- незастосування місцевим судом до спірних правовідносин положень УМЗВС, відповідно до яких Вантажовідправник несе відповідальність за правильність відомостей та заяв, зазначених ним в накладній. Окрім того, Залізниця має право перевіряти чи дотримано Відправником умови перевезення вантажу та чи відповідають відомості заявлені ним в накладній;

- залишення поза увагою розяснень президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. №04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею», відповідно до п.5.15 якого плата за користування вагонами як належності України, так і належності інших держав не є заходом відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини сторони у зобовязанні;

- неврахування місцевим судом, що розділом 28 п.3 Правил перевезення вантажів встановлено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, в тому числі в разі затримки вагонів, повязаної з виявленою комерційною несправністю, що спростовує висновок суду щодо визнання актів загальної форми (актів №1538 від 25.07.2017р., №5141 від 26.07.2017р. та №2284 від 27.07.2017р., №2441 від 04.08.2017р.) неналежними доказами;

- судом першої інстанції, всупереч п.1 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, в мотивувальній частині не зазначено фактичні обставини та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Позивача:

7. 11.07.2018р. Відповідачем (в межах визначеного апеляційним судом строку) надано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останній проти її задоволення заперечує, наголошуючи на законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення суду, зазначає що:

- посилання Позивача в апеляційній скарзі на виникнення комерційної несправності вагону №62099908 з вини Відповідача та встановлення цієї комерційної несправності за рахунок засобів відеонагляду не відповідають обставинам справи та є абсолютно неспроможними, оскільки така встановлена несправність не є прихованою комерційною несправністю (вагон №62099908 відкритого типу, отже вантаж, завантажений Відповідачем по залізничній накладній №51025054, приймався до перевезення представниками залізниці шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування та кріплення, а отже відсутність розпірних рам не можливо було не помітити при здійсненні такого візуального огляду вагону);

- виявлена комерційна несправність (відсутність розпірних рам в передній та задній частинах вагона №62099908), що призвела до затримки спірного вагону та вимагала усунення для забезпечення безпеки руху, виникла саме внаслідок незабезпечення збереження Перевізником кріплень вантажу у вагоні;

- з матеріалів справи вбачається, що на момент прийняття залізницею вагону №62099908 до перевезення та складання залізничної накладної №51025054, комерційна несправність в частині кріплення вантажу була відсутня.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

8. Відповідно до ч.1 ст.253 Господарського процесуального кодексу України судом апеляційної інстанції у господарських справах є апеляційний господарський суд, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий господарський суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

9. Указом Президента України №454/217 від 29.12.2017р. «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» (набрання чинності 16.01.2018р. з публікацією в Офіційному віснику України №5 за 2018р.) постановлено ліквідувати, у тому числі Донецький апеляційний господарський суд та утворити Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

10. Згідно з п.3 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.6 ст.148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Наразі, відповідної публікації про початок роботи Східного апеляційного господарського суду на момент прийняття цієї постанови здійснено не було.

11. У відповідності до вимог ст.32 Господарського процесуального кодексу України та протоколом автоматизованого розподілу від 27.06.2018р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_6, ОСОБА_2

12. Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 03.07.2018р. зазначена судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №905/188/18

13. У звязку із перебуванням судді Стойки О.В. у відпустці з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, її у складі судової колегії протоколом автоматизованої зміни складу суду було замінено на суддю Черноту Л.Ф.

14. Ухвалою від 31.07.2018р. зазначена судова колегія призначила розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» в порядку письмового провадження в світлі приписів ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи, що відповідного клопотання від учасників справи не надходило, а судова колегія з власною ініціативи не вбачає необхідності розгляду означеної апеляційної скарги з повідомленням учасників справи.

15. Враховуючи викладене в п.п.8-14 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Донецького апеляційного господарського суду у складі ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_3, ОСОБА_2 відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

16. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядаєтьсяза наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

17. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 15.07.2017р. Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» (Відправник) за залізничною накладною №51025054 (а.с.40) зі станції Сартана Донецької залізниці на станцію призначення Чиерна над Тисою ЖРС-56 було відправлено вантаж - сляби (заготовки стальні) у вагоні відкритого типу №62099908. Завантаження слябів у вагон №62099908 було здійснено Відправником.

Відповідно до відомостей зазначених в графі З залізничної накладної №51025054, вантаж у вагоні №62099908 був розміщений та закріплений у відповідності до креслення №059497-2МЧ від 05.09.2012р. (а.с.41), визначено кількість та розмір реквізитів кріплення (розпірних рамок). У графі 15 зазначеної накладної було визначено найменування вантажу та зазначено вагу - 219кг. Креслення №059497-2МЧ від 05.09.2012р. затверджене директором по транспорту Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» та узгоджене в Публічному акціонерному товаристві «Українська залізниця».

Правильність внесення відомостей до залізничної накладної №51025054, як встановлено судом першої інстанції, підтвердив підписом представник Відправника в графі 26, в якій також міститься штамп станції відправлення. Так, на станції відправлення Сартана вантаж у вагоні №62099908 до перевезення у міжнародному залізничному сполученні був прийнятий залізницею без будь-яких зауважень та заперечень, у тому числі і щодо кріплення вантажу у вагоні.

18. Судом першої інстанції було встановлено, що на шляху прямування від станції Сартана Донецької області до станції Клепарів Львівської області (станції затримання) вагон №62099908 прослідував більше ніж 1400км, в тому числі - через пункти комерційного огляду поїздів і вагонів (ПКО) на станції Волноваха РФ «Донецька залізниця», стиковій станції передачі вагонів РФ «Донецька залізниця», РФ «Придніпровська залізниця», станції «Камиш-Зоря», стиковій станції передачі вагонів РФ «Придніпровська залізниця», РФ «Львівська залізниця», без виявлення будь-яких комерційних несправностей в кріпленні вантажу (відсутності розпірних рам) у вагоні №62099908.

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

19. Між тим, 25.07.2017р. при перевірці поїзда в комерційному відношенні із застосуванням засобів відеоспостереження на станції Клепарів Позивачем виявлено комерційну несправність у вагоні №62099908, а саме: в передній і задніх частинах вагона відсутні розпірні рами, про що складено акт загальної форми №1538 від 25.07.2017р. (а.с.11).

20. 26.07.2017р. працівниками Позивача складено акт загальної форми №5144 (а.с.11), зі змісту якого вбачається, що при огляді вагону №62099908 виявлено, що згідно перевізних документів вантаж завантажено згідно додатку 3 гл.7 УМЗВС без вказаних пунктів, відсутні розпірні рами у даному вагоні, чим порушено додаток 3 гл.3 п.7.5.3 УМЗВС. Вагон №62099908 був направлений на станцію Скнилів для виправлення комерційної несправності.

21. Після прибуття на станцію Скнилів комерційну несправність вагону №62099908 виправлено Позивачем, про що складено акти загальної форми №2284 від 27.07.2017р. (а.с.12) та №2441 від 04.08.2017р. (а.с.12) та калькуляцію виправлення комерційного браку від 03.08.2017р. на суму 4290,72грн. (а.с.13).

Означені обставини також підтверджуються наявними в матеріалах телеграмами №990 від 26.07.2017р. та №977 від 25.07.2017р. (а.с.14).

22. Керуючись ст.129 Статуту залізниць України за затримку вагона №62099908 Позивач нарахував Відповідачеві додаткові платежі на загальну суму 18305,72грн. без ПДВ (21966,86грн. з ПДВ), а саме:

1) по станції Клепарів згідно акту загальної форми №2173 від 17.08.2017р.:

- 126,80грн. (без ПДВ) - плата за користування вагоном - 39год.;

- 1347,20грн. маневрова робота (згідно ТК №1 розділ II п.1.8);

- 244,00грн. телеграми 2шт.;

2) по станції Скнилів згідно акту загальної форми №2441 від 04.08.2017р.:

- 2613,00грн (без ПДВ) плата за користування вагоном з 14год. 17хв. 27.07.2017р. по 20год. 00хв. 03.08.2017р., загалом 173год. 43хв.;

- 4383,00грн. зберігання вантажу у вагоні (згідно ТК №1 розділ II п.2.1) 7 діб;

- 673,60грн. маневрова робота (згідно ТК №1 розділ II п.1.8);

- 4036,00грн. тариф Клепарів Скнилів Клепарів;

- 4290,72грн. вартість робіт, виконаних ВП «Львівська механізована дистанція вантажно-розвантажувальних робіт».

23. Посилаючись на необхідність відшкодування витрат пов'язаних з перевезенням вантажу не передбачених застосованими тарифами і викликані причинами, які не залежать від Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» (Перевізника), останнє звернулось до суду з позовними вимогами про стягнення з Відповідача, як Відправника 21966,86грн. додаткових платежів (витрат) за затримку вагону №62099908 у відповідності до ст.129 Статуту залізниць України та ст.ст.5, 28, 31, 32 УМЗВС.

24. Зважаючи на вказані обставини, спірні правовідносини були розглянуті місцевим судом в контексті приписів Господарського та Цивільного кодексів України, Закону України «Про залізничний транспорт», Статуту залізниць України, Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, Правилами приймання вантажів до перевезення, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

VІ. Оцінка апеляційного суду:

25. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного субєктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

26. Сутність розглядуваного спору полягає у стягненні з Відповідача додаткових платежів (витрат), не передбачених застосованими тарифами і викликані причинами, які не залежать від залізниці (Позивача), за затримку вагону №62099908 через виявлення останньою комерційної несправності (відсутність розпірних рам в передній та задній частинах вагона).

27. Беручи до уваги характер виниклих правовідносин, кореспондуючі права та обов'язки їх сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів, насамперед, Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про залізничний транспорт», Статуту залізниць України, Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, Правил приймання вантажів до перевезення, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення з усіма змінами та доповненнями та інших відповідних підзаконних нормативно-правових актів.

Викладене зумовлює погодження із позицією місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору та відхилення доводів апелянта в частині посилання на не встановлення судом змісту спірних правовідносин.

28. Згідно ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст.173-175 Господарського кодексу України. Оскільки ч.2 ст.307 Господарського кодексу України та ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України вказують на можливість підтвердження укладання договору перевезення вантажу фактом складання провізного документу, у тому числі накладної, складена залізнична накладна №51025054 від 15.07.2017р. є належним підтвердженням виникнення між Позивачем та Відповідачем договірних правовідносин з перевезення вантажу.

29. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України, що також узгоджується з приписами ч.1 ст.23 означеного Закону та ст.110 Статуту залізниць України.

Частина 5 ст.306 Господарського кодексу України передбачає регламентацію умов перевезення вантажів серед іншого транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

30. Відповідно до п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантажі, завантажені Відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Приписами п.20 означених Правил встановлено, що навантаження вагонів здійснюється згідно з правилами розміщення і кріплення вантажів, правилами перевезення вантажів із забезпеченням безпеки руху, схоронності вантажів і безпечного виконання вантажних робіт.

31. Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

32. У п.3 Правил приймання вантажів до перевезення передбачено, що якщо при зовнішньому огляді тари або упаковки пред'явленого до перевезення вантажу будуть помічені недоліки, які можуть призвести до втрати, псування або пошкодження вантажу, то Відправник зобов'язаний на вимогу станції привести тару або упаковку у відповідність до вимог стандартів або інших нормативно-технічних документів на продукцію. Залізниця може не приймати вантаж до перевезення у разі відсутності або неналежного його маркування, а також у тарі, що не відповідає вимогам стандартів або інших нормативних документів.

Своєю чергою, матеріали справи (проставлений відповідно до п.28 Правил приймання вантажів до перевезення календарний штемпель станції відправлення в залізничній накладній №51025054) свідчать про відсутність зауважень зі сторони Позивача щодо навантаження та кріплення вантажу у вагоні №62099908.

Наразі доказове значення представлених Позивачем документів оцінюється, зокрема, і через означену хронологічну послідовність складання документів на підтвердження факту несправності, що безпідставно ігнорується Скаржником.

33. Відповідно до п.п.1-2 ст.32 УМЗВС Перевізнику мають бути відшкодовані всі витрати, пов'язані з перевезенням вантажу, не передбачені застосованими тарифами і викликані причинами, які не залежать від Перевізника. У п.6 ст.28 УМЗВС, зокрема, встановлено, що Перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі та витрати, якщо перепони для перевезення вантажу виникли з причин, що не залежать від Перевізника.

33.1. Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що з огляду на те, що виявлена комерційна несправність (відсутність розпірних рам в передній та задній частинах вагону №62099908), усунення якої й обумовлено нарахуванням стягуваних сум, не є прихованою в силу п.28 Правил приймання вантажів до перевезення та її характеру (несправність могла бути виявлена Відправником під час звичайного огляду вагону), тоді як в силу ст.110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з моменту його приймання до перевезення та до моменту видачі його Одержувачу, для правомірності заявлених вимог в розглядуваному випадку необхідною умовою є не тільки факт виявлення комерційної несправності, але й наявність такої на момент передачі вантажу Перевізнику.

Як вірно зазначено місцевим судом, на шляху прямування від станції Сартана Донецької області до станції Клепарів Львівської області (станції затримання) вагон №62099908 прослідував більше ніж 1400км, в тому числі через пункти комерційного огляду поїздів і вагонів (ПКО) на станції Волноваха РФ «Донецька залізниця», стиковій станції передачі вагонів РФ «Донецька залізниця», РФ «Придніпровська залізниця», станції Камиш-Зоря, стиковій станції передачі вагонів РФ «Придніпровська залізниця», РФ «Львівськам залізниця», проте будь-яких комерційних несправностей в кріпленні вантажу (відсутності розпірних рам) у спірному вагоні Перевізником виявлено не було.

33.2. Надані Позивачем документи, в обґрунтування своїх позовних вимог ніяким чином не спростовують передачі вантажу до перевезення та його приймання на станції відправлення в належному вигляді (в контексті розглядуваної обставини наявності/відсутності розпірних рам) - достовірність представленого дублікату залізничної накладної з узгодженим кресленням способу кріплення вантажу з відміткою про приймання до перевезення Позивачем без яких-небудь зауважень не спростовано, а доказів причин прийняття такого вантажу до перевезення при наявності на той момент комерційної несправності не наведено, що в силу ч.2 ст.74 Господарського процесуального кодексу України дає підстави стверджувати про відсутність такої несправності до моменту переходу відповідальності за вантаж до Позивача.

Колегія суддів зауважує, що правова оцінка наданих на підтвердження позовних вимог доказів не повинна тлумачитися Скаржником як така, що заперечує факт комерційної несправності - мова йде про те, що така несправність виникла на етапі, коли за цю обставину відповідальність може покладатися саме на Залізницю, а не на Вантажовідправника.

33.3. Незастосування відеоспостереження до встановлення факту комерційної несправності Позивачем (п.п.19, 20 цієї постанови) на попередніх ділянках шляху вантажу після його прийняття до перевезення за відсутністю зауважень з боку залізниці не може тлумачитися на користь припущення про існування такого порушення на момент передачі вантажу - до межі, за яку в розглядуваному випадку через очевидний характер виявленого порушення, може нести відповідальність Відповідач, адже засоби відеоспостереження не надають переваги по відношенню до звичайного огляду для виявлення такого роду комерційної несправності.

34. Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для стягнення з Відповідача додаткових платежів (витрат) за затримку вагону №62099908 у відповідності до ст.129 Статуту залізниць України та ст.ст.5, 28, 31, 32 УМЗВС, та відхиляє доводи Скаржника як юридично і доказово неспроможні, адже довільне тлумачення наданих Позивачем доказів на свою користь без врахування всієї послідовності необхідних умов та фактів для задоволення заявлених вимог, не підтверджує правильності зауважень до оскаржуваного рішення, висловлених за змістом апеляційної скарги.

35. Оскільки доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують ухвалення оскаржуваного рішення із порушеннями, які ст.277 Господарського процесуального кодексу України визначені у якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.

36. За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275-277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Львів на рішення Господарського суду Донецької області від 24.05.2018р. (повний текст підписано 29.05.2018р.) у справі №905/188/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Донецької області від 24.05.2018р. (повний текст підписано 29.05.2018р.) у справі №905/188/18 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Львів.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 08.08.2018р.

Головуючий, суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надрук. 4 примірн.: 1,2 - сторонам, 3-у справу, 4- ГСДО

Надіслано судом до ЄДРСР 08.08.2018р.