ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.08.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/579/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Грици Ю.І.,

секретар судового засідання Максимів Н.Б.,

представники сторін не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка", вул. Саксаганського, буд. 70-А, м. Київ, 01032

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" вул. Василіянок, буд. 22, м. Івано-Франківськ, 76019

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 "Страхова компанія "Уніка" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 "Страхова компанія "Галицька" про стягнення коштів в сумі 32221,72 грн., з яких: 31710,02 грн. - сума страхового відшкодування, інфляційні втрати - 253,68 грн. та три проценти річних - 258,02 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те що, 13.09.2017 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль "Chery Tiggo", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у зв'язку з чим ОСОБА_1 "Страхова компанія "Уніка", на підставі страхового акту №00236456, було виплачено страхове відшкодування в сумі 31710,02 грн., що підтверджується платіжним дорученням №047682 від 13.11.2017, таким чином, ОСОБА_1 "Страхова компанія "Уніка" у порядку зворотної вимоги перейшло право на отримання від відповідача ОСОБА_1 "Страхова компанія "Галицька" компенсації шкоди, завданої внаслідок ДТП. Оскільки, відповідачем не виплачено страхове відшкодування, яке підлягало сплаті в зв'язку з ДТП, виникла заборгованість в розмірі 32221,72 грн.

Ухвалою суду від 10.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 02.08.2018.

В судове засідання 02.08.2018 представник позивача не з'явився, своїм конституційним правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів не скористався, хоча судом його було належним чином повідомлено, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення позивачу 16.07.2018.

Слід зазначити, що з матеріалів справи випливає, що ОСОБА_1 "Страхова компанія "Галицька" 13.07.2018 вручено ухвалу про відкриття провадження у справі, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, відповідач своїм конституційним правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів не скористався, явки в судове засідання уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов'язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення сторін належним чином про розгляд судової справи і забезпечення їх явки в судове засідання для реалізації ними права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи в порядку, передбаченому статтею 202 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, при цьому, судом враховано наступне:

згідно з частиною другою статті 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Водночас як передбачено частиною третьою статті 985 ЦК України, особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

04.10.2016 між ОСОБА_1 "Страхова компанія" Уніка" (позивач, страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування на транспорті №030316/4055/0000025 від 04.10.25, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом та прикріпленим до нього зовні та всередині додатковим обладнаннями, а саме: автомобіля "Chery Tiggo", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

13.09.2017 по вул. Люстдорська дорога біля "Таврія Вузовський" в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю: автомобіля "Chery Tiggo", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_3 (власник автомобіля - ОСОБА_2) та автомобіля НОМЕР_2, що був застрахований у ОСОБА_1 "Страхова компанія "Галицька", яким керував ОСОБА_4 (власник автомобіля - ОСОБА_5),

Згідно постанови Київського районного суду м. Одеси від 09.11.2017 вказана вище дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_4, який керуючи автомобілем НОМЕР_2, врахував дорожню обстановку та не вибрав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем "Chery Tiggo", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому в зв'язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Відповідно до страхового акту № 00236456 розмір страхового відшкодування склав 31710,02 грн., виплата якого була здійснена ОСОБА_1 "Страхова компанія "Уніка". Факт здійснення такої виплати підтверджується платіжним дорученням №047682 від 13.11.2017. Копію вказаного платіжного доручення долучено до матеріалів справи.

Статтею 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Приписами статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 "Страхова компанія" Уніка" звернулася до ОСОБА_1 "Страхова компанія "Галицька" 13.12.2017 із заявою про відшкодування витрат (вих.№9289). Вказану заяву відповідачем отримано. Граничний строк для здійснення страхової виплати за полісом є 18.03.2018.

Як вбачається в матеріалах справи відсутні докази підтвердження оплати відповідачем страхового відшкодування на вищевказану суму.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку згідно постанови Київського районного суду м. Одеси від 09.11.2017, яка набрала законної сили.

Частиною першою статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічна позиція передбачена статтею 993 Цивільного кодексу України.

Отже, виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 № 3-1304гс16.

За таких обставин, до ОСОБА_1 "Страхова компанія "Уніка" перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику (ОСОБА_2) автомобіля "Chery Tiggo", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_6, внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

З матеріалів справи випливає, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винної особи - ОСОБА_4, який керував автомобілем НОМЕР_2, була застрахована у ОСОБА_1 "Страхова компанія "Галицька" згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК 3143546.

Отже, відповідач є особою, відповідальною за спричинену у ДТП шкоду, та згідно з положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача (ОСОБА_1 "Страхова компанія "Уніка") як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності.

Приписами статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Таким чином, до позивача у порядку зворотної вимоги перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди, завданої внаслідок зазначеної вище ДТП.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 20 ГПК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. ОСОБА_1 та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, до яких зокрема належить і відшкодування збитків.

З тексту позовної заяви випливає, що станом на дату звернення з позовом страхове відшкодування сплачено відповідачем не було, в зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі в розмірі 31710,02 грн.

ОСОБА_1 "Страхова компанія "Уніка", окрім заявленої позовної вимоги щодо стягнення страхового відшкодування, просить стягнути інфляційні втрати - 253,68 грн. та три проценти річних - 258,02 грн.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином.

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобовязанням. А правовідношення з відшкодування шкоди, які склалися між сторонами справі, що розглядається, також є грошовим зобов'язанням. Отже, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобовязань, на них поширюється дія положень частини 2 статі 625 ЦК. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові №3-295гс16 від 01.06.2016.

На підставі наведеного, беручи до уваги матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 124, 129 Конституції України, ст. ст. 42,123, 129, 202, 232-233, 237-238, 240, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" вул. Василіянок, буд. 22, м. Івано-Франківськ, 76019, код 22186790) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка", вул. Саксаганського, буд. 70-А, м. Київ, 01032, код 20033533) 32221,72 грн. (тридцять дві тисячі двісті двадцять дві гривні сімдесят дві копійки), з яких: 31710,02 грн. (тридцять одна тисяча сімсот десять гривень дві копійки) - сума страхового відшкодування, 253,68 грн. (двісті п'ятдесят три гривні шістдесят вісім копійок) - інфляційні втрати, 258,02 грн. (двісті п'ятдесят вісім гривень дві копійки) - три проценти річних та судовий збір в сумі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні нуль копійок).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Грица Ю.І.

Повне судове рішення складено 09.08.2018.