ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.08.2018р. Справа № 27/5005/2433/2012

За поданням : Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України у справі

За заявою: Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» , м. Кривий Ріг

Про: видачу виконавчого документу на виконання рішення третейського суду

у справі за позовом: Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», м. Кривий Ріг

До: Акціонерного товариства закритого типу «Техноскарб», м. Київ

Про: стягнення 146 388,00 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

Від Подільського РВДВС у м. Києві ГТУЮ у м. Києві: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.12р. (суддя Татарчук В.О. ) у справі №27/5005/2433/2012 заяву ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» задоволено, ухвалено видати ПАТ «Північний ГЗК» наказ на примусове виконання рішення постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації «Регіональна правова група» від 30.09.2011р. по справі № 14/17К-11, яким стягнуто з АТЗТ «Техноскарб» на користь ПАТ «Північний ГЗК» : 146 388,00 грн.- заборгованості за договором поставки №2250 від 26.11.07 р. ; 1463,88 грн. - витрат, повязаних з вирішенням спору третейським судом. 11.04.12р. на виконання вищезазначеної ухвали господарського суду видано відповідний наказ.

06.08.18 р. до канцелярії господарського суду Дніпропетровської області від Подільського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві надійшло подання про тимчасове обмеження керівника АТЗТ «Техноскарб» ( , юридична адреса: м. Київ, вул. Сирецька, 33 ) гр. ОСОБА_1, до виконання боржником майнових зобов'язань за вищезгаданими виконавчими документами; покладення здійснення заходів щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України на Державну прикордонну службу України. Подання обґрунтоване посиланням на вжиття Подільським РВДС м. Київ ГТУЮ у м. Києві всіх заходів , спрямованих на примусове виконання рішення постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації «Регіональна правова група» від 30.09.11р. по справі № 14/17К-11, та необхідністю оголошення боржнику тимчасового обмеження в праві виїзду за кордон , як заходу забезпечення виконання рішення, яке не виконано боржником.

У зв'язку із знаходженням судді Татарчука В.О. у відпустці 06.08.18р. системою автоматичного розподілу справ (на підставі відповідного розпорядження керівника апарату суду №526 від 06.08.18р.) вищезазначене подання було передано на розгляд судді Васильєву О.Ю. 08.08.18р. справу було отримано з архіву суду. Ухвалою суду від 08.08.18р. розгляд вищезазначеного подання було призначено на 09.08.18р. До судового засідання 09.08.18р. державний виконавець Подільського РВДВС у м. Києві ГТУЮ у м. Києві не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином на його офіційну електронну адресу (а.с.94).

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні Подільського РВДВС у м. Києві ГТУЮ перебуває наказ господарського суду Дніпропетровської області №27/5005/2433/2012 від 11.04.12р. про стягнення з АТЗТ «Техноскарб» на користь ПАТ «Північний ГЗК» : 146 388, 00 грн. - заборгованості за договором поставки №2250 від 26.11.07р. та 1 463, 88 грн. - витрат , пов'язаних з вирішенням спору третейським судом (а.с.47)

Під час перебування виконавчого провадження в провадженні ВДВС до боржника застосовувались заходи примусового виконання рішення, накладався арешт на майно та кошти на розрахункових рахунках, оголошувався у розшук транспортний засіб, належний боржнику - юридичній особі. Однак (за твердженням ВДВС ) на даний час боржником рішення суду не виконане, окрім того - керівництво АТЗТ «Техноскарб» ігнорує вимоги державного виконавця та всіляко ухиляється від виконання рішення суду, тому виникла необхідність в тимчасовому обмеженні керівнику боржника в праві виїзду за кордон, як заходу забезпечення виконання рішення, яке ним не виконано.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України, Адміністрації прикордонної служби України від 27.05.08 року № 25-32/463 : аналіз норм чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України», Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» свідчить про те, що наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, причому питання щодо такого обмеження вирішується судом.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо: 5) він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Отже, наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), є підставою для обмеження його права виїзду за межі України.

Згідно зі ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до п. 8 ст. 19 «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу покладаються: запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом в порядку, передбаченому ст. 337 ГПК України, в якій зазначено, що тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб еа участю державного (приватного) виконавця.

Підсудність вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України визначена ст. 338 ГПК України, де зазначено, що процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до підпункту 19 п. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею ( ст. 337 ГПК України).

Суд вважає, що у поданні державного виконавця не наведено достьатньо обставин для застосування виключного заходу забезпечення виконання судового рішення. Наведені у поданні обставини, не можуть свідчити про ухилення боржника від погашення заборгованості в ході примусового виконання рішень суду. Виконавець не вичерпав можливостей застосування до боржника заходів примусового приводу в порядку, передбаченому абз. 2 п.14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Державним виконавцем не подано суду доказів притягнення керівника боржника до адміністративної відповідальності за невиконання законних вимог виконавця або неявку без поважних причин за викликом виконавця, можливість чого передбачена ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження».

Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (ст. 338 ГПК України).

Крім того, суд звертає увагу, що за змістом ч. 1 ст. 337 ГПК України, вжиття заходу, з яким звертається заявник, вчиняється як виключний захід забезпечення виконання конкретного судового рішення, а отже звернення з відповідними поданнями має здійснюватися в межах відповідного судового рішення.

З урахуванням викладеного, подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника не підлягає задоволенню. Відмовляючи у задоволенні вищезазначеного подання , суд враховує судову практику Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ( викладену у листі від 01.02.13р. ) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 234, 235, 337, 338 ГПК України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника - юридичної особи Акціонерного товариства закритого типу «Техноскарб».

Ухвала відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_2