ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" липня 2018 р.м. Харків Справа № 922/1930/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.

розглянувши заяву про забезпечення позову (вх. №21408 від 24.07.2018) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Івашківський інкубатор", 62211, Харківська обл., Золочівський район, с. Івашки, вул.. Центральна, буд. 81, ;

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Елітне" Інституту рослинництва імені В.Я. Юрєва Національної Академії Аграрних наук України", 62408, Харківська область, Харківський район, с. Елітне, вул.. Насіннева, 19, ;

про зобов'язання виконати пункти 7.5 та 10.4 договору про спільну діяльність від 29.02.2008

за участі представників учасників справи:

позивача - Іваненко Є.В., ордер на надання правової допомоги серія ХВ № 000200 від 13 липня 2018 року;

відповідача - не зявився:

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Івашківський інкубатор" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про зобов'язання виконати пункти 7.5 та 10.4 договору про спільну діяльність від 29.02.2008 до Державного підприємства "Дослідне господарство "Елітне" Інституту рослинництва імені В.Я. Юрєва Національної Академії Аграрних наук України", в якому просить зобов'язати останього виконати пункти 7.5 та 10.4 договору про спільну діяльність від 29.02.2008, а саме: здійснити пропорційно до розміру часток сторін у спільній діяльності розподіл спільного майна в натурі або шляхом грошової компенсації, якщо майно не може бути відокремлене в натурі без нерозмірної шкоди для його господарського призначення .

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.07.2018 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.08.2018 о 11.00.

24.07.2018 через канцелярію господарського суду Харківської області від позивача надійшла заява про забезпечення позову (вх. № 21408 від 24.07.2018) в якій позивач просить:

- Заборонити ДП «ДГ «Елітне» IP НААН» використовувати земельну ділянку площею 50,1 га, що перебуває на праві постійного користування ДП «ДГ «Елітне» ІР НААН» на підставі Державного акту на право постійного користування землею І-ХР№ 001202.

- Заборонити «ДГ «Елітне» ІР НААН» вчиняти будь-які дії (у тому числі знищувати, псувати, відчужувати, передавати третім особам) щодо майна, багаторічних рослин, основних фондів (огорожа, система поливу), які розташовані на земельній ділянці площею 50,1 га, що перебуває на праві постійного користування ДП «ДГ «Елітне» ІР НААН» на підставі Державного акту на право постійного користування землею І-ХР№ 001202.

- Передати фізичній особі-підприємцю Олійнику А.П. (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1, АДРЕСА_1.) на відповідальне зберігання (захист рослин) багаторічні рослини вирощені в результаті спільної діяльності, які розташовані на земельній ділянці площею 50,1 га, що перебуває на праві постійного користування ДП «ДГ «Елітне» ІР НААН» на підставі Державного акту на право постійного користування землею І-ХР № 001202, з метою недопущення їх знецінення, псування або знищення.

- Зобов'язати «ДГ «Елітне» ІР НААН» надати фізичній особі-підприємцю Олійнику А.П. (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1, АДРЕСА_1.) безперешкодний доступ до земельної ділянки площею 50,1 га, що перебуває на праві постійного користування ДП «ДГ «Елітне» ІР НААН» на підставі Державного акту на право постійного користування землею І-ХР № 001202, з метою виконання функції відповідального зберігання багаторічних рослин.

В обґрунтування вказаної заяви заявник вказує на те, що на його думку, предметом позову є вимога ТОВ «СП» «Івашківський інкубатор» до ДП «ДГ «Елітне» IP НААН» про виконання вимог пункту 7.5 та пункту 10.4 Договору про спільну діяльність від 29 лютого 2008 року, укладеного між ДП «ДГ «Елітне» IP НААН» та ТОВ «СП» «Івашківський інкубатор», а саме: здійснити пропорційно до розміру часток сторін у спільній діяльності розподіл спільного майна в натурі або шляхом грошової компенсації, якщо майно не може бути відокремлене в натурі без нерозмірної шкоди для його господарського призначення.

Так, 29 лютого 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Івашківський інкубатор» та Державним підприємством "Дослідне господарство "Елітне" Інституту рослинництва ім. Юр'єва Української академії аграрних наук укладений договір про спільну діяльність, відповідно до п. 1.1 якого сторони зобов'язуються шляхом об'єднання зусиль та матеріально- технічних ресурсів, в рамках чинного законодавства України, у відповідності до Статутів сторін, та за згодою Української академії аграрних наук, спільно діяти для досягнення спільної господарської мети без створення окремої юридичної особи, в тому числі, як то: розробка унікальної методики з ефективного використання сільськогосподарських земель при вирощувані різноманітних зелених насаджень та багаторічних рослин; вирощування та реалізація декоративних багаторічних рослин, а також рідкісних цінних вічнозелених та багаторічних рослин та дерев з ціллю дослідження, розробки методик поліпшення якісних показників рослин, удосконалення технологічних та агрономічних властивостей, а також виробництво та реалізація додаткової товарної рослинницької продукції, що зумовлено технологічними та агрономічними особливостями виробництва основної продукції; вирощування та реалізація культур тривалого циклу: багаторічних насаджень типу садів, плантацій тощо; отримання прибутку. Сторони проводили спільну діяльність на земельній ділянці площею 50,1 га, яка перебуває на праві постійного користування ДП «ДЕ «Елітне» ІР НААН» на підставі Державного акту на право постійного користування землею І-ХР № 001202. Результатами спільної діяльності Сторін є майно, що розташоване на вищезазначеній земельній ділянці, багаторічні рослини та основні фонди (огорожа, система поливу та інше). Однак, Постановою Верховного Суду України від 13 червня 2018 року у справі № 922/2654/17 залишено без змін рішення Господарського суду Харківської області від 23 жовтня 2017 року по даній справі, та договір, як договір простого товариства, достроково розірвано з підстав, передбачених п. 10.3 Договору, ч. 2 ст. 1142 Цивільного Кодексу України, а саме: - з мотивів безперспективності та недоцільності ведення спільного господарювання. Таким чином, в силу приписів частини 3 статті 653 Цивільного Кодексу України, договір про спільну діяльність від 29 лютого 2008 року є розірваним з 13 червня 2018 року. В результаті розірвання 13 червня 2018 року Договору про спільну діяльність від 29 лютого 2008 року, що є припиненням спільної діяльності у формі простого товариства, наступили правові наслідки у вигляді: а) розподілу грошових коштів та розподілу в натурі майна, що є результатом спільної діяльності, пропорційно часткам сторін у загальному майні (статті 653, 1141 ЦК України, пункти 7.5, 10.4 Договору про спільну діяльність). б) обов'язку ДП «ДЕ «Елітне» ІР НААН» відшкодувати іншому учаснику реальні збитки, завдані розірвання договору (стаття 1142 ЦК України). Згідно з додатковою угодою № 12 від 10.01.2018 року до договору про спільну діяльність від 29 лютого 2008 року, частки учасників складають: ТОВ «СП» «Івашківський інкубатор» - 94,90%, ДП «ДЕ «Елітне» ІР НААН» 5,10 %. Таким чином, під час розподілу майна згідно з частками у спільній діяльності вартість частки ДП «ДГ Елітне» ІР НААН складає 666 806,46 грн. (без врахування ПДВ); вартість частки ТОВ «СП» «Івашківський інкубатор» складає 12 417 041,90 грн. (без врахування ПДВ). Відділення від земельної ділянки усіх багаторічних рослин (12 752 874,30 грн.) та частини основних фондів (огорожа, система поливу загальною вартістю 124 788,98 грн.), які набуті в результаті спільної діяльності є неможливим без нерозмірної шкоди для їх господарського призначення. З викладеного вище вбачається, що належним виконанням з боку Позивача та Відповідача своїх зобов'язань, які виникли з юридичного факту розірвання договору про спільну діяльність від 29 лютого 2008 року, є саме розподіл грошових коштів та розподіл в натурі майна, що є результатом спільної діяльності, пропорційно часткам сторін у загальному майні. З боку Позивача у справі підготовлено розрахунки та направлено 11.07.2018 в адресу Відповідача вимогу про сплату грошових коштів, що складають вартість частини майна, яке неможливо відокремити від земельної ділянки, що залишиться у Відповідача, з викладенням пропозиції щодо залишенням за Позивачем певного майна, що може бути відокремлено від земельної ділянки. Однак, Відповідач ще 09.07.2018 (про що Позивач дізнався лише 12.07.2018) висловив власну позицію стосовно виконання зобов'язань, які виникли з юридичного факту розірвання договору про спільну діяльність від 29 лютого 2008 року, направивши Позивачеві вимогу про повернення земельної ділянки. Таким чином, на думку позивача такі дії відповідача явно свідчать про намір Відповідача ухилитися від виконання зобов'язань щодо розподілу результатів спільної діяльності та спрямовані на фактичне отримання результатів діяльності в своє розпорядження.

Разом з цим, у звязку з необхідністю надання додаткових пояснень щодо з'ясування питань, які стосуються, безпосередньо особи, якій позивач просить передати майно на відповідальне зберігання, з огляду на недостатність наданих заявником пояснень та доказів для розгляду заяви про забезпечення позову, суд у відповідності до ч.3-4 ст. 140 ГПК України, призначив розгляд даної заяви в судовому засіданні на 27.07.2018 о 10.30, про що негайно повідомлено учасників справи.

Як вбачається з телефонограми від 26.07.2018, на засоби зв'язку відповідача, відповідач не прийняв телефонограму щодо повідомлення про дату, час та місце судового засідання. Разом з цим, як вбачається з вібитка поштового направлення суду, ухвалу від 26.07.2018 було направлено на адресу відповідача одразу після її підписання, окрім цього, судом розміщено на офіційному сайті господарського суду Харківської області оголошення до уваги відповідача про розгляд заяви про забезпечення позову, в якому повідомлялось про дату, час та місце судового засідання. Однак у судове засідання відповідач не зявився, про причини своєї неявки не повідомив, клопотань чи заперечень не подавав, у зв'язку з тим, що судом було вжито всіх можливих необхідних дій щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду заяви про забезпечення позову, суд, вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову у судовому засіданні без участі представника відповідача.

У судовому засіданні 27.07.2018, повноважний представник позивача, підтримав подану заяву та просив задовольнити її, крім цього представник позивача пояснив, що позов на його думку повинен бути забезпечений саме обраними заходами забезпечення позову, оскільки, відповідно до договору про спільну діяльність, відповідач та позивач здійснювали спільну діяльність на взаємовигідних умовах, а саме: позивач використовував земельну ділянку, яка перебуває у тимчасовому користуванні у відповідача, за для подальшого вирощування на ній майна - багаторічних рослин, які використовував за для отримання прибутку, в свою чергу, відповідач здійснював дослідження та наукові досліди щодо майна позивача, яке розташовувалось на вказаній земельній ділянці, доказом чого є інвентеризаційні акти, яких не джолучено до матеріалів справи. Таким чином, у зв'язку з розірванням договору про спільну діяльність у сторін виникла необхідність щодо виконання умов договору, які передбачають розподіл спільного майна, яке було результатом спільної діяльності, так як земельна ділянка, на якій знаходиться майно - багаторічні рослини, не була об'єктом спільної діяльності, за для можливості подальшого розподілу майна, яке було об'єктом договору про спільну діяльність, як зазначає позивач, необхідно і застосувати заходи забезпечення позову, які запропоновані позивачем, оскільки, так як ділянка перебуває в користуванні відповідача на законних підставах існує ймовірність знищення вказаного майна, що утруднить чи взагалі унеможливить виконання рішення господарського суду Харківської області у випадку задоволення позовних заяв. Разом з цим, у вигляді доказів, які позивач зазначає, що підтверджують його доводи щодо розташування майна на даній земельній ділянці позивач зазначає додаткові угоди, які долучені до матеріалів справи, інвентаризаційні описи такого майна №1 від 29.12.2017 та №1 від 01.07.2018, протоколи до договору про спільну діяльність №1-12 за 2008-2017 роки, програми та результати робіт за договором про спільну діяльність за 200-2017 роки та довідки ДФІ в Харківській області, які не залучені до матеріалів справи. Щодо особи, якій позивач просить передати майно на відповідальне зберігання, позивач зазначає, що вказана особа є одним з контрагентів позивача, окрім цього вказана особа володіє достатніми практичними навичками та знаннями, які необхідні для здійснення відповідального зберігання такого специфічного виду майна, як багаторічні рослини, окрім цього у позивача не має сумніві щодо його порядності та ділової репутації, а також щодо її безпосередньої зацікавленості в предметі позову, а відтак, вважає, що вона відповідає вимогам ст.. 137 ГПК України та їй можна передати вказане майно на відповідальне зберігання до вирішення справи по суті.

У зв'язку з відсутністю в матеріалах справи ряду доказів на які позивач посилається, як на підстави забезпечення позову, для надання можливості їх подання у відповідності до ст. 137 ГПК України, суд оголосив переву у судовому засіданні до 27.07.2018 о 15.00, про що негайно повідомити відповідача.

Як вбачається з телефонограми від 27.07.2018 відповідач повідомлений про перерву в судовому засіданні щодо розгляду заяви про забезпечення позову.

27.07.2018 до судового засідання подано клопотання про доручення доказів (вх. №21784 від 27.07.2018), яким відповідач просить долучити докази на які посилається при обґрунтуванні заяви про забезпечення позову.

Після перерви було продовжено судове засідання по розгляду заяви позивача про забезпечення позову, однак, належним чином повідомлений відповідач не зявився у судове засідання, жодних заяв чи заперечень не подав, а тому суд продовжує розгляд заяви про забезпечення позову.

Після перерви повноважний представник позивач подав докази на які посилається в обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову та повністю підтримав заявлені вимоги щодо забезпечення позову та просив задовольнити заяву про забезпечення позову повністю.

Розглянувши заяву про забезпечення позову (вх. №21408 від 24.07.2018), суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Водначас, відповідно до ч. 1 ст. 138 ГПК України, заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред'явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно зі ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України 1. Позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Виходячи з аналізу Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України в своїй постанові від 26.12.2011 р. № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», суд зазначає, що за загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У відповідності до Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України в своїй постанові від 26.12.2011 р. № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» зазначив, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обгрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

У вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обгрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм, підставами для вжиття судом заходів забезпечення позову є імовірність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, окрім цього, для вжиття заходів забезпечення позову суду необхідно встановити необхідність застосування таких заходів виходячи з принципів розумності, обгрунтованості і адекватності, крім цього, суд повинен встановити зв'язок між наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, підставою застосування заходів забезпечення позову позивач зазначає те, що на його думку, дії відповідача щодо невиконання останнім умов договору про спільну діяльність, які стосуються наслідків припинення такого договору, явно свідчать про намір відповідача ухилитися від виконання зобов'язань щодо розподілу результатів спільної діяльності та спрямовані на фактичне отримання результатів діяльності в своє розпорядження.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є зобов'язання останього виконати пункти 7.5 та 10.4 договору про спільну діяльність від 29.02.2008, а саме: здійснити пропорційно до розміру часток сторін у спільній діяльності розподіл спільного майна в натурі або шляхом грошової компенсації, якщо майно не може бути відокремлене в натурі без нерозмірної шкоди для його господарського призначення тобто фактично є позивач намагається захистити своє право від результату спільної діяльності, яким є майнно - багаторічні рослини, які знаходяться на земельній ділянці, що перебуває у користування відповідача.

Як вбачається з змісту заяви про забезпечення позову, позивач просить заборонити ДП «ДГ «Елітне» IP НААН» використовувати земельну ділянку площею 50,1 га, що перебуває на праві постійного користування ДП «ДГ «Елітне» ІР НААН» на підставі Державного акту на право постійного користування землею І-ХР № 001202 та заборонити «ДГ «Елітне» ІР НААН» вчиняти будь-які дії (у тому числі знищувати, псувати, відчужувати, передавати третім особам) щодо майна, багаторічних рослин, основних фондів (огорожа, система поливу), які розташовані на земельній ділянці площею 50,1 га, що перебуває на праві постійного користування ДП «ДГ «Елітне» ІР НААН» на підставі Державного акту на право постійного користування землею І-ХР № 001202.

Вказані заходи забезпечення позову стосуються безпосередньо обмежень відповідача щодо здійснення ним дій пов'язаних з використанням земельної ділянки та забороною відповідачу вчиняти дії пов'язані з майном-багаторічними рослинами, які знаходяться на земельній ділянці.

Щодо заборони ДП «ДГ «Елітне» IP НААН» використовувати земельну ділянку площею 50,1 га, що перебуває на праві постійного користування ДП «ДГ «Елітне» ІР НААН» на підставі Державного акту на право постійного користування землею І-ХР № 001202, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 92 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Виходячи з аналізу вказаної норми, суд зазначає про те, що право користування земельної ділянки, включає в себе дві правомочності права власності - це право користування та володіння земельною ділянкою, а отже вони захищені статтею1 Протокол до Конвенції про захист прав людини і сновоположних свобод, при цьому, до предмету позову не входить питання щодо оспорювання права постійного користування земельною ділянкою відповідачем, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про те, що відповідача не може бути обмежено в реалізації свого права користування земельною ділянкою.

Разом з цим, щодо заборони відповідачу вчиняти будь-які дії (у тому числі знищувати, псувати, відчужувати, передавати третім особам) щодо майна, багаторічних рослин, основних фондів (огорожа, система поливу), які розташовані на земельній ділянці площею 50,1 га, що перебуває на праві постійного користування ДП «ДГ «Елітне» ІР НААН» на підставі Державного акту на право постійного користування землею І-ХР № 001202, суд зазначає про те, що, як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є зобов'язання виконати пункти 7.5 та 10.4 договору про спільну діяльність від 29.02.2008, так як, згідно з договором про спільну діяльність та додатковими угодами до нього, які долучені до позовної заяви, предметом спільної діяльності є майно - багаторічні рослини, які розташовані на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні у відповідача, у зв'язку з тим, що знищення, пошкодження чи будь-яке інше відчуження такого майна може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду, суд дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони відповідачу вчиняти не будь-які дії, а дії які направлені на розпорядження майном -баготорічними рослинами - знищувати, псувати, відчужувати, передавати третім особам у будь-який спосіб.

Щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом передання фізичній особі-підприємцю Олійнику А.П. (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1, АДРЕСА_1.) на відповідальне зберігання (захист рослин) багаторічні рослини вирощені в результаті спільної діяльності, які розташовані на земельній ділянці площею 50,1 га, що перебуває на праві постійного користування ДП «ДГ «Елітне» ІР НААН» на підставі Державного акту на право постійного користування землею І-ХР № 001202, з метою недопущення їх знецінення, псування або знищення та зобов'язати «ДГ «Елітне» ІР НААН» надати фізичній особі-підприємцю Олійнику А.П. (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1, АДРЕСА_1.) безперешкодний доступ до земельної ділянки площею 50,1 га, що перебуває на праві постійного користування ДП «ДГ «Елітне» ІР НААН» на підставі Державного акту на право постійного користування землею І-ХР № 001202, з метою виконання функції відповідального зберігання багаторічних рослин, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, шляхом, зокрема, передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору.

Для вжиття такого заходу забезпечення позову суд повинен встановити незацікавленість відповідального зберігача у предметі позову. Як вбачається з матеріалів заяви про забезпечення позову, позивач просить передати майно на зберігання ФОП Олійнику А.П., який відповідно до витягу з ЄДРПОУ наданого позивачем, здійснює господарську діяльність в сфері спорту.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження», майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов'язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання).

Разом з цим, у зв'язку з тим, що майно-багаторічні рослини, які просить позивач передати на відповідальне зберігання знаходяться на земельній ділянці відповідача, тобто в його реальному володінні відповідача, існує ймовірність неможливості виконання рішення суду у випадку знищення такого майна, при цьому відповідач також є зацікавлений, як сторона розірваного договору в отримання результатів від спільної діяльності, а відтак, суд дійшов до висновку, що таке майно необхідно передати на відповідальне зберігання не відповідачу, а іншій особі, яка не була б зацікавлена в предметі позову.

Як вже зазначалось, предметом позову є зобов'язання виконати пункти 7.5 та 10.4 договору про спільну діяльність від 29.02.2008, так як, предметом договору про спільну діяльність є результат спільної діяльності, а саме: майно - багаторічні рослини, які розташовані на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні у відповідача, суд, встановивши імовірність утруднення чи неможливості виконання рішення суду у разі не вжиття заходів забезпечення позову, за для встановлення додаткових гарантій для учасників справи, щодо збереження результатів спільної діяльності, вважає за можливе вжити заходів забезпечення позову шляхом передачі, саме результатів спільної діяльності, які є предметом договору про спільну діяльність укладеного між відповідачем та позивачем, що є складовою предмету позову, на відповідальне зберігання особі, яка вказана позивачем, оскільки, як встановлено судом, вказана особа є незацікавленою в предметі позову.

Разом з цим, що стосується, зобов'язання «ДГ «Елітне» ІР НААН» надати фізичній особі-підприємцю Олійнику А.П. (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1, АДРЕСА_1.) безперешкодний доступ до земельної ділянки площею 50,1 га, що перебуває на праві постійного користування ДП «ДГ «Елітне» ІР НААН» на підставі Державного акту на право постійного користування землею І-ХР № 001202, з метою виконання функції відповідального зберігання багаторічних рослин, суд виходить з того, що при здійсненні виконання даної ухвали державною виконавчою службою у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження», буде здійснено всіх дій для передання майна-багаторічних рослин на відповідальне зберігання відповідній особі, а саме проведення опису майна, складення відповідного акту приймання-передачі та інших дій встановлених законом, одночасно буде забезпечено доступ відповідального зберігача для здійснення своїх обов'язків щодо зберігання майн-багаторічних рослин, а відтак, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову в частині зобов'язання «ДГ «Елітне» ІР НААН» надати фізичній особі-підприємцю Олійнику А.П. (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1, АДРЕСА_1.) безперешкодний доступ до земельної ділянки площею 50,1 га.

Враховуючи існування імовірності утруднення чи унеможливлення виконання рішення, у випадку не вжиття судом спів розмірних та адекватних заходів забезпечення позову, враховуючи нерозривний зв'язок між забороною відповідачу знищувати, псувати та відчувати майно-багаторічні рослини, які результатом спільної діяльності та встановленням судом додаткових гарантій за для збереження такого майна шляхом його передання на відповідальне зберігання іншій особі, беручи до уваги, що суд не вважає за доцільне обмежувати відповідача у користуванні земельною ділянкою на якій розташоване майно-багаторічні рослини, з огляду на відсутність підстав для зобов'язання відповідача надати безперешкодний доступ до земельної ділянки на якій розташоване майно-багаторічні рослини, суд задовольняє заяву позивача про забезпечення позову шляхом: заборони відповідачу вчиняти дії (у тому числі знищувати, псувати, відчужувати, передавати третім особам) щодо майна, багаторічних рослин, основних фондів (огорожа, система поливу), які розташовані на земельній ділянці площею 50,1 га, що перебуває на праві постійного користування ДП «ДГ «Елітне» ІР НААН» на підставі Державного акту на право постійного користування землею І-ХР № 001202 та передання фізичній особі-підприємцю Олійнику А.П. (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1, АДРЕСА_1.) на відповідальне зберігання (захист рослин) майно-багаторічні рослини вирощені в результаті спільної діяльності, які розташовані на земельній ділянці площею 50,1 га, що перебуває на праві постійного користування ДП «ДГ «Елітне» ІР НААН» на підставі Державного акту на право постійного користування землею І-ХР № 001202.

На підставі викладеного та керуючись статтями 136, 137, 140, 234, 254,255 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову (вх. №21408 від 24.07.2018) частково.

Заборонити ДП «ДГ «Елітне» IP НААН» вчиняти дії щодо майна - багаторічних рослин, основних фондів (огорожа, система поливу), які розташовані на земельній ділянці площею 50,1 га, що перебуває на праві постійного користування ДП «ДГ «Елітне» ІР НААН» на підставі Державного акту на право постійного користування землею І-ХР № 001202, в тому числі знищувати, псувати, відчужувати, передавати третім особам у будь-який спосіб.

Передати фізичній особі-підприємцю Олійнику А.П. (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1, АДРЕСА_1.) на відповідальне зберігання (захист рослин) майно - багаторічні рослини вирощені в результаті спільної діяльності, яке розташовані на земельній ділянці площею 50,1 га, що перебуває на праві постійного користування ДП «ДГ «Елітне» ІР НААН» на підставі Державного акту на право постійного користування землею І-ХР № 001202.

В решті заяви відмовити - відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно після її проголошення - 27.07.2018.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254, 255 ГПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення(ч.1,2 ст.256 ГПК України)

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 перехідних положень ГПК України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» має статус виконавчого документа.

В силу ст. 124 Конституції України та ГПК України ця ухвала є обов'язковою для виконання всіма органами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

Стягувачем за даною ухвалою є:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Івашківський інкубатор", 62211, Харківська обл., Золочівський район, с. Івашки, вул.. Центральна, буд. 81, ;

Боржником за даною ухвалою є:

1. Державне підприємство "Дослідне господарство "Елітне" Інституту рослинництва імені В.Я. Юрєва Національної Академії Аграрних наук України", 62408, Харківська область, Харківський район, с. Елітне, вул.. Насіннева, 19, ;

Ухвалу складено та підписано 27.07.2018.

Суддя Н.А. Новікова