ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/11598/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Баранець О.М. - головуючий, Вронська Г.О., Стратієнко Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику та повідомлення сторін касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс"

на рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді Щербакова С.О.

від 14.09.2017 року

та на постанову Київського апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів Ткаченка Б.О., Мартюк А.І., Зеленіна В.О.

від 11.04.2018 року

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

в особі Регіональної філії "Донецька залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс"

про стягнення 107975,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 107975,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неправильно зазначено відомості про масу вантажу в накладній №43447341 у вагоні №68549229, про що було складено комерційний акт АQ №650243/25 від 13.01.2017.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.09.2017 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" 107975,00грн. штрафу за неправильно зазначену масу вантажу та 1619,63 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2017 залишено без змін.

Ухвалюючи рішення суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що факт невідповідності маси вантажу проти зазначених даних у накладній № 43447341 у вагоні № 68549229 (надлишок вантажу становить 1100 кг), і відсутність ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення засвідчується комерційним актом АQ №650243/25 від 13.01.2017, який складено та підписано уповноваженими особами залізниці із дотриманням вимог чинного законодавства, тому позивач на підставі ст.ст. 118, 122, 129 Статуту залізниць України правомірно нарахував відправнику (відповідачу) штраф у п'ятикратному розмірі перевізної плати.

Не погоджуючись з вищезазначеними постановою та рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" звернулося з касаційною скаргою, в якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2017 скасувати, справу повернути на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скаржник обґрунтовує вимоги касаційної скарги порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, із посиланням на такі доводи.

На думку скаржника, суди першої та апеляційної інстанцій з порушенням вимог ст. 86 ГПК України прийняли комерційний акт як безспірний та єдиний доказ, що може підтверджувати неналежне заповнення вантажної накладної вантажовідправником, хоча акт складено самим позивачем, тобто зацікавленою особою.

Вказує, що позивач з порушенням норм Статуту залізниць та Правил видачі вантажів здійснив перевірку ваги залізничного вагону на станції призначення без наявних на це підстав.

Крім того звертає увагу, що зміст загального поняття штрафу наведено у ч. 2 ст. 549 ЦК України, яка передбачає, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Зважаючи на відсутність збитків для позивача, а також те, що інше прямо не передбачено Статутом, штраф за неправильно зазначену у накладній масу має визначатися, виходячи з вартості провізної плати надлишку маси вантажу, а не з вартості провізної плати всього вантажу, що прямо суперечить ч. 2 ст. 549 ЦК України, а також не відповідає засадам добросовісності, розумності та справедливості, на яких має ґрунтуватися зобов'язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України).

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.05.2018 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" строк на подання касаційної скарги. Призначено до розгляду касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2017 та на постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2018 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2017 та на постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2018 року.

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" відзив на касаційну скаргу не надав.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 24.07.2018 року у зв'язку з відпусткою судді Мамалуя О.О. для розгляду справи №910/11598/17 визначено наступний склад колегії суддів Баранець О.М. - головуючий, Вронська Г.О., Стратієнко Л.В.

Колегія суддів, враховуючи положення п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України в редакції чинній з 15.12.2017 дійшла висновку про необхідність касаційного перегляду зазначеної справи.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та дотримання норм процесуального права, вважає, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 29.12.2016 зі станції відправлення Полтава-Київська Південної залізниці Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" було здійснено відправлення брухту чорних металів, на станцію призначення Сартана Донецької залізниці за накладною №43447341 у вагоні №68549229; вантажоодержувач - ПАТ МК "Азовсталь".

Відповідно до накладної № 43447341 маса вантажу визначена відправником і становить 65850 кг.

При надходженні вагону №68549229 на станцію Сартана Донецької залізниці було складено акт загальної форми від 12.01.2017 №235 та здійснено комісійну перевірку вагону та переважування, у результаті чого виявлено перевантаження на 1100 кг.

Згідно комерційного акту АQ №650243/25 від 13.01.2017, складеного на станції Сартана Донецької залізниці, на підставі акту загальної форми від 12.01.2017 №235, залізницею було здійснено комісійне зважування вагону №68549229 на справних вагонних 150-тонних вагах вантажоодержувача, що пройшли державну повірку 09.09.2016, під час якого було встановлено наступне: згідно документу вага брутто - не вказана, нетто - 65850 кг, тара - 19800 кг, фактично вага брутто - 86750 кг, тара - 19 800 кг, нетто - 66950 кг, що більше ніж зазначено в документах на 1100 кг. Вагон зважувався двічі, результат не змінювався.

Комерційний акт АQ № 650243/25 від 13.01.2017 підписаний начальником станції - Шелех А.Ю., завідуючим вантажним двором - ОСОБА_5, прийомоздавачем - ОСОБА_6 та вантажоодержувачем - ОСОБА_7

На підставі комерційного акту АQ № 650243/25 від 13.01.2017 станції Сартана Донецької залізниці за невірно вказану масу вантажу у накладній від 29.12.2016 №43447341 відправнику нараховано штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати: 21595,00 грн х 5 = 107975,00 грн.

Спір у справі стосується стягнення штрафу в сумі 107975,00 грн за неправильне зазначення Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" у накладній від 29.12.2016 №43447341 маси вантажу.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються Законом України "Про транспорт", Законом України "Про залізничний транспорт", Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), Правилами оформлення перевізних документів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (далі - Правила), Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, Правилами приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №861/5082, Правилами видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №862/5083.

Статтею 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Пунктом 2.3. Правил визначено, що представник відправника у графі 55 накладної "Правильність внесених відомостей підтверджую" вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреністю на оформлення перевезення.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Статуту вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Частиною 2 ст. 24 Статуту передбачено право Залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно з ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Правила оформлення перевізних документів затверджені наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138). Відповідно до пунктів 1.2, 2 Правил, накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

У додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів встановлено, що у графі "маса вантажу, визначена відправником" вказується маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом). У графі "спосіб визначення маси" зазначається спосіб визначення маси вантажу (на вагах, за стандартом, за трафаретом, за обміром, за розрахунками, умовно), тип ваг (товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх вантажопідйомність та ким було визначено масу вантажу (залізницею/відправником). У графі "ким завантажено вантаж у вагон (контейнер)" зазначається відправником або залізницею. У графі "правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника засвідчує правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис відправника.

Відповідно до пункту 5.5 розділу 5 Правил якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно з ст. 122 Статуту. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми та комерційним актом.

Статтею 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Згідно з ст. 122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Штраф відповідно до ст. 118 Статуту стягується у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що комерційним актом АQ № 650243/25 від 13.01.2017 засвідчено факт розбіжності маси вантажу, зазначеної у перевізному документі від 29.12.2016 №43447341, з фактичною масою на 1100 кг, а також вказано, що із-за сніжного покриву маркування не проглядається, в документах не зазначене. Крім того, зазначено, що вагон прибув з охороною, в документі значиться охорона. З моменту прибуття до моменту перевантаження вагон знаходився під охороною служби безпеки вантажоотримувача.

Відповідно до п. 10 Правил складання актів встановлено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Вищенаведені норми свідчать про те, що залізниця не зобов'язана перевіряти відповідність вказаних відправником вантажу даних, які зазначені у накладній, при прийнятті вантажу до перевезення. А вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Отже, факт невідповідності маси вантажу проти зазначених даних у накладній та відсутність ознак втрати або пошкодження вантажу під час перевезення встановлений згаданим вище комерційним актом.

Комерційний акт було складено на підставі акту загальної форми, накладної та витягу з журналу контрольного зважування вагону, що свідчить про встановлення надлишку вантажу порівняно з вагою зазначеною вантажовідправником у накладній.

Щодо тверджень відповідача про те, що зважування спірного вагону не відбулося, з огляду на відсутність даних про дотримання позивачем способу зважування та про вагове обладнання на станції перезавантажування, то цим обставинам господарськими судами надано відповідну оцінку і встановлено, що зважування проводилось з розчепленням вагону, що підтверджується витягом з журналу контрольного зважування вагону, підписаного оператором ОСОБА_8, представником вантажоодержувача Луканіним, станції Сартана Донецької залізниці Шелехов А.Ю., комерційним агентом ОСОБА_6, і встановлено факт невідповідності маси вантажу проти зазначених даних у накладній, а на станції призначення при перевірці вантажу різниці з комерційним актом не встановлено.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами. Аналогічну норму містить ст. 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць.

Застосовуючи ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць господарські суди правильно зазначили про те, що штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитків.

Факт невідповідності ваги, вказаної вантажовідправником у накладній від 29.12.2016 №43447341 маси вантажу з фактичною масою на 1100 кг підтверджено комерційним актом АQ № 650243/25 від 13.01.2017, який є належним та допустимим доказом у справі. Встановлення цих обставин відповідно до наведених положень законодавства є підставою для відповідальності вантажовідправника - сплати штрафу в розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, розрахунок якого є правильним (21595,00*5=107975,00 грн).

Таким чином, місцевий та апеляційний господарські суди повно і всебічно дослідивши обставини справи, навівши в оскаржуваних судових рішеннях необхідне мотивування, дійшли обґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог залізниці.

Аргументи скаржника про те, що правильний розмір штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу має визначатися, виходячи з вартості провізної плати надлишку (недостачі) маси вантажу, є помилковими з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Ст. 122 Статуту передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно з ч. 1 ст. 118 Статуту за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей, з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Тобто, відправник був зобов'язаний зазначити у накладній вірну масу всього вантажу, який знаходився у даному вагоні, і провізна плата визначалася виходячи з маси всього вантажу, який знаходився у вагоні.

За викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що застосування позивачем до відповідача штрафних санкцій у розмірі п'ятикратної всієї суми провізної плати, визначеної вищевказаною накладною, в зв'язку з невиконанням відправником зобов'язання зазначити в накладній вірну масу всього вантажу, який знаходився у вказаному вагону, відповідає як ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, так і ч. 2 ст. 549 ЦК України.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, наведеній у постановах від 12.04.2018 у справі №904/10497/16, від 25.05.2018 у справі №926/3327/16, від 21.05.2018 у справі №916/2001/17.

Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судових рішень, що оскаржуються, та не впливають на них. Посилання скаржника на неналежність окремих доказів, фактично зводяться до переоцінки доказів у справі та безпосередньо пов'язані із встановленням фактичних обставин справи, що виходить за межі компетенції касаційного суду згідно ст. 300 ГПК України та відхиляються Судом.

Відповідно до ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З огляду на наведене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги відповідача без задоволення, а оскаржуваних судових рішень без змін як таких, що прийняті з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв'язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенні без змін рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанцій, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2017 у справі №910/11598/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді Г. Вронська

В. Стратієнко