ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" липня 2018 р. Cправа № 902/1142/17

Суддя господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Павловій Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ-150 в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця", м.Київ

до фізичної особи-підприємця Чаплінської Наталії Борисівни, м.Вінниця

за участю третьої особи, як не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2

про стягнення 2275951,46 грн збитків

за участю представників:

позивача Гуслякова М. З. (довіреність №560 від 26.10.2017);

Панфілова А.О. (довіреність №571 від 26.10.2017);

відповідач повноважного представника до суду не направив;

представник третьої особи в судове засідання не з'явився

В С Т А Н О В И В :

У провадженні господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/1142/17 за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" про стягнення з фізичної особи-підприємця Чаплінської Наталії Борисівни 2275951,46 грн збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась по вині водія ОСОБА_5, який управляв автомобілем "ЗиЛ 131", державний номерний знак НОМЕР_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що належному йому майну- пасажирському дизель-потягу ДР1А №156 причинена шкода джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини працівника відповідача ОСОБА_5 При цьому, посилаючись на ст.1172 та ч.2 ст.1187 ЦК України, позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати шкоду, оскільки вона завдана джерелом підвищеної небезпеки, який належить відповідачу і яким керував працівник відповідача ОСОБА_5

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає наступні обставини.

20.10.2016 біля 09:50 на залізничному переїзді 81 км, ПК1 перегону Уладівка-Хмільник відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю регіонального потягу №805, що належить ПАТ "Укрзалізниця" сполученням Вінниця-Хмільник з автомобілем НОМЕР_2, який належить ФОП Чаплінській Наталії Борисівні.

ДТП сталося в результаті того, що водій ОСОБА_5, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно-справним автомобілем ЗиЛ 131 д/н НОМЕР_1, рухаючись в с.Журавне Літинського району, Вінницької області, наближаючись до залізничного переїзду, ігноруючи вимоги дорожніх знаків 1.29 (одноколійна залізниця) та 2.2 (проїзд без зупинки заборонено) Правил дорожнього руху України, маючи реальну можливість об'єктивно виявити дизельний потяг ДР1А №156, який рухався за маршрутом №805 - "Вінниця-Хмельницький", на 81 км ПК1 перегону "Уладівка-Хмільник", та подавав звукові сигнали наближення до вказаного переїзду, не зупиняючись перед переїздом, продовжив рух та виїхавши на зустрічну залізничну колію, допустив зіткнення із вказаним дизельним потягом, внаслідок чого водій ОСОБА_5 від отриманих травм загинув на місці події.

Як стверджує позивач, водій ОСОБА_5 під час ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем, яка є власником автомобіля ЗиЛ 131 д/н НОМЕР_1.

Вказані обставини пригоди підтверджуються актом від 20.10.2016, складеним після ДТП та засвідченим підписами, в тому числі і представників Національної поліції: інспектора Калинівського відділу поліції ст. лейтенанта Свінтака І.С. та старшого слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області Потребчук О.О.

Так, за результатами комісійного огляду головного вагона ДР1А №156 після зіткнення з автомобілем ЗиЛ 131 д/н НОМЕР_1 виявлені такі пошкодження: знищено кабіну машиніста, прилади безпеки, швидкостемір, систему автоматичної локомотивної сигналізації, високовольтну шафу кабіни управління машиніста та інше. Кузов головного вагону ДР1А №156 МВ-1 з лівої сторони по ходу руху поїзда має деформаційні пошкодження стійки лівої сторони, лобова частина кузова вагону №156 МВ-1 також має деформаційні та термічні пошкодження різного ступеню важкості. Внаслідок зіткнення пошкодженого намітільник, крани гальмівної та живильних магістралей відірвано. Пошкодження головного вагону ДР1А №156 МВ-1 оформлені окремим актом.

Таким чином, внаслідок протиправних дій працівника відповідача, водія автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_5, позивачу заподіяно матеріальну шкоду, яка згідно калькуляції складає 1521867,85 грн; разом з цим: 682519,22 грн - прямих збитків, завданих внаслідок знищення пожежею основних фондів, визначаються за залишковою вартістю з урахуванням основної переоцінки (за винятком вартості залишків) у відповідності до п.14 Постанови КМУ "Про порядок обліку пожеж та їх наслідки" №2030 від 26.12.2003; 62587,38 грн - витрати по доставці дизель-поїзда допоміжними локомотивами з місця ДТП; 533,14 грн - за термічно пошкоджений та розряджений вогнегасник та 443,87 грн - за пошкодження елементів верхньої будови колії.

Відтак, як стверджує позивач, загальна сума збитків, які заподіяні позивачу внаслідок даного зіткнення складає 2275951,46 грн.

Відповідач у відзиві на позов від 26.01.2018 (вх.канц.суду №06-52/739/18 від 26.01.2018) (а.с.50-51), письмових поясненнях б/н від 24.07.2018 (вх.канц. суду №02-1-34/5880 від 27.07.2018) та в усних поясненнях по суті спору просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, при цьому посилаючись на наступні обставини.

Так, дійсно 20.10.2016 біля 09:50 на залізничному переїзді 81 км, ПК1 перегону Уладівка-Хмільник відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю регіонального потяга №805, що належить ПАТ "Укрзалізниця" сполученням Вінниця-Хмільник з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5, який перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Однак, автомобіль НОМЕР_4 не належить ФОП Чаплінській Наталії Борисівні, як про це стверджує позивач, а належить на праві власності ОСОБА_2 (матері відповідачки).

При цьому, як стверджує відповідачка транспортний засіб, який їй не належить, після виконання службових завдань або у разі відсутності таких завдань знаходився у володінні ОСОБА_5 та використовувався ним для особистих цілей, а також зберігався у нього вдома.

При цьому, відповідач зазначає, що на момент скоєння ДТП водій транспортного засобу марки ЗиЛ-131 державний номерний знак НОМЕР_5 ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджено судово-хімічною експертизою, а також те, що на момент вчинення ДТП водій не перебував на роботі та не виконував будь-яких трудових обов'язків, що підтверджується актом проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії), що сталася, Комісією, утвореною наказом від 21.10.2016 за №170-р Головного управління Держпраці у Київській області зі змінами внесеними наказом від 15.12.2016 №170-Р/2.

Так, з акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 20.10.2016 о 09 год. 50 хв., зазначено, що ОСОБА_5 мав бути на робочому місці в цей день об 11 год. за вказівкою Чаплінської Наталії Борисівни. Однак ДТП сталося о 9 год. 50 хв. і як наслідок ОСОБА_5 на робочому місці в цей день 20.10.2016 не з'явився. Також зазначено, що в кабіні перебувало ще двоє невідомих відповідачці людей, які не перебували з нею в трудових відносинах, що може свідчити про те, що ОСОБА_5 використовував транспортний засіб, вантажний автомобіль НОМЕР_6, самовільно та для власних потреб, невідомих відповідачці.

Ухвалою суду від 21.12.2017 постановлено відкрити провадження у справі №902/1142/17, розгляд справи здійснити за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначити на 13.02.2018.

13.02.2018 представник позивача Панфілов А.О. звернувся до суду з письмовим клопотанням від 09.02.2018 (вх.канц.суду №06-52/1332/18) про залучення до участі у справі в якості співвідповідача фізичну особу-підприємця ОСОБА_2. Мотивуючи свою заяву Панфілов А.О. зазначив, що водій автомобіля, який був учасником дорожньо-транспортної пригоди, перебував у трудових відносинах з відповідачем, натомість власником даного автомобіля є не відповідач, а фізична особа-підприємець ОСОБА_2, а відтак позивач, посилаючись на ст.ст. 4, 48 ГПК України, просить суд залучити до участі у справі в якості співвідповідача фізичну особу-підприємця ОСОБА_2.

Відповідач та її представник в судовому засіданні 13.02.2018 проти задоволення клопотання позивача заперечили. Суду пояснили, що згідно технічного паспорту на автомобіль "ЗиЛ 131", державний номерний знак НОМЕР_1, його власником є ОСОБА_2 При цьому станом на час розгляду справи в суді дана фізична особа не має статусу підприємця.

Ухвалою суду від 13.02.2018 судом постановлено клопотання про залучення ОСОБА_2 в якості співвідповідача з підстав, зазначених у ньому відхилити, з огляду на те, що власником автотранспортного засобу "ЗиЛ 131", державний номерний знак НОМЕР_1, є фізична особа ОСОБА_2, яка станом на 13.02.2018 не має статусу підприємця та залучити ОСОБА_2 до участі у справі у якості третьої особи, як не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; відкласти підготовче засідання у справі №902/1142/17 до 15.03.2018.

13.03.2018 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 14.03.2018, яким позивач не погоджується в повному обсязі з твердженнями відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, посилаючись на те, що ФОП Чаплінська Н.Б., як роботодавець, повинна компенсувати позивачу витрати понесені на відновлення дизель-поїзда ДР1А №156, який рухався за маршрутом №805 з сполученням Вінниця-Хмельницький відповідно до норм чинного законодавства.

При цьому позивач зазначив, що відповідачем, в порушення ст.ст. 80, 165, 166 ГПК України, не надано жодного доказу на підтвердження того, що водій ОСОБА_5 на момент скоєння ДТП не перебував на роботі та не виконував будь-яких трудових обов'язків.

Ухвалою від 10.04.2018 постановлено підготовче провадження у справі закрити, судове засідання по розгляду справи по суті призначити на 26.04.2018. Водночас вказаною ухвалою судом було зобов'язано прокуратуру Вінницької області та Слідче управління Головного управління Національної поліції у Вінницької області надати матеріали кримінального провадження, відносно якого до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2016 внесені відомості за №000342, а також Головне управління Національної поліції у Вінницькій області інформацію про власників транспортного засобу марки "ЗиЛ 131", державний номерний знак АВ 5658ВМ у період з 20.10.2016 по 21.12.2017 (вказавши періоди перереєстрації).

За клопотанням представників сторін з метою надання їм можливості реалізувати процесуальні права, зокрема, на ознайомлення з матеріалами справи, під час судового слухання 26.04.2018 було оголошено перерву до 04.05.2018.

Судове засідання 04.05.2018 у справі №902/1142/17 не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Нешик О.С. з 02.05.2018 по 13.05.2018 у щорічній основній відпустці, а з 14.05.2018 по 18.05.2018 - у відрядженні у м. Києві.

Ухвалою суду від 25.05.2018 призначено судове засідання по розгляду справи №902/1142/17 по суті на 25.06.2018.

В подальшому з метою забезпечення реалізації процесуальних прав учасників справи судові засідання неодноразово відкладались, в них оголошувались перерви.

Так, востаннє судом було оголошено перерву до 27.07.2018, про що учасники судового процесу були повідомлені належним чином.

На визначену судом дату в судове засідання з'явилися представники позивача, які в повному обсязі підтримали позовні вимоги.

Відповідач та третя особа ОСОБА_2 правом участі в судовому засіданні не скористалися, хоча про дату час, та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином.

Так, представник відповідача був повідомлений під розпис в судовому засіданні 16.07.2018, а третя особа - ОСОБА_2 телефонограмою №902/1142/17/873/18 від 16.07.2018, яка міститься в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача та третьої особи належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

З огляду на вищезазначене суд приходить до висновку, що відповідач та третя особа належним чином були повідомлені про дане судове засідання. Неявка останніх є підставою до розгляду справи за їх відсутністю, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

При цьому, з урахуванням вчинених судом процесуальних дій у справі, справа №902/1142/17, розглянута з дотриманням п.10 ч.3 ст.2 ГПК України, а саме з дотриманням розумності строків розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи №902/1142/17, а також матеріали кримінального провадження №000342 (за фактом зіткнення автомобіля "ЗиЛ 131" з дизельним потягом, внаслідок якого загинуло три особи), заслухавши пояснення представників позивача, оцінивши наявні докази на засадах всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх фактичних обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, судом встановлено наступне.

Так, з матеріалів кримінального провадження №000342 та постанови прокурора відділу прокуратури Вінницької області молодшого радника юстиції Совгири І.Д. від 17.02.2017 "про закриття кримінального провадження №000342 від 20.10.2016 на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України " (а.с.145-147, матеріали кримінального провадження №000342) вбачається наступне.

20.10.2016 біля 09:50 на залізничному переїзді 81 км, ПК1 перегону Уладівка-Хмільник відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю регіонального потяга №805, що належить ПАТ "Укрзалізниця" сполученням Вінниця-Хмільник з технічно-справним автомобілем НОМЕР_2.

Дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті того, що водій ОСОБА_5, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно-справним автомобілем ЗиЛ 131 д/н НОМЕР_1, рухаючись в с.Журавне Літинського району Вінницької області, наближаючись до залізничного переїзду, ігноруючи вимоги дорожніх знаків 1.29 (одноколійна залізниця) та 2.2 (проїзд без зупинки заборонено) Правил дорожнього руху України, маючи реальну можливість об'єктивно виявити дизельний потяг ДР1А №156, який рухався за маршрутом №805 - "Вінниця-Хмельницький", на 81 км ПК1 перегону "Уладівка-Хмільник", та подавав звукові сигнали наближення до вказаного переїзду, не зупиняючись перед переїздом, продовжив рух та виїхавши на зустрічну залізничну колію, допустив зіткнення із вказаним дизельним потягом.

Внаслідок зіткнення водій ОСОБА_5 та пасажири його автомобіля ОСОБА_9 та ОСОБА_10, від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці події.

Також внаслідок зіткнення та подальшого загоряння дизельного потягу машиніст ОСОБА_11 та помічник машиніста ОСОБА_12, отримали термічні опіки.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №66 від 27.10.2016, смерть ОСОБА_5 настала внаслідок сполучної травми тіла, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних в момент отримання та яка перебуває у причинно-наслідковому зв'язку зі смертю. При судово-хімічній експертизі в крові та сечі ОСОБА_5 виявлено етиловий спирт в концентрації 0,5 проміле у крові та 06 проміле у сечі.

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи №953а від 16.12.2016, в ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля "ЗиЛ 131" д/н НОМЕР_1 ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимогам п.п.20.2, 20.3 Правил дорожнього руху України.

Водій ОСОБА_5 за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п.20.2, 20.3, 20.5 (г) та вимоги дорожніх знаків 1.29 - однакова залізниця, 2.2. - проїзд без зупинки заборонено, Правил дорожнього руху України, де вказано:

п.20.2. під'їжджаючи до переїзду, а також починаючи рух після зупинки перед ним, водій зобов'язаний керуватися вказівками і сигналами чергового по переїзду, положенням шлагбаума, світловою та звуковою сигналізацією, дорожніми знаками і дорожньою розміткою, а також переконатися в тому, що не наближається поїзд (локомотив, дрезина).

п.20.3. для пропуску поїзда, що наближається, і в інших випадках, коли рух через залізничний переїзд заборонено, водій повинен зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією), дорожнім знаком 2.2, шлагбаумом чи світлофором так, щоб бачити сигнали, а якщо засоби організації дорожнього руху відсутні - не ближче 10 м до найближчої рейки.

п.20.5. рух через переїзд забороняється, якщо: г) до переїзду в межах видимості наближається поїзд (локомотив, дрезина).

Відтак, як встановлено матеріалами кримінального провадження, порушення водієм ОСОБА_5 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв'язку з наслідками ДТП, а саме із спричиненням смерті ОСОБА_13 і ОСОБА_10 та заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та ОСОБА_12

З огляду на вказане судом встановлено, що постановою прокурора відділу прокуратури Вінницької області молодшого радника юстиції Совгири І.Д. від 17.02.2017 "про закриття кримінального провадження" не встановлено, що водій ОСОБА_5 рухався на момент вчинення ДТП саме на роботу чи виконував трудові обов'язки за вказівкою Чаплінської Наталії Борисівни.

Вказана постанова станом на час розгляду справи №902/1142/17 в суді є чинною і не скасованою.

Зазначені вище обставини ДТП в послідовності та хронології також встановлені в Акті проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався, затвердженому Комісією, утвореною наказом Головного управління Держпраці у Київській області №170-Р від 21.10.2016 зі змінами внесеними наказом №170-Р/2 від 15.12.2016 (т.2, а.с.234-240).

Даний Акт є доказом в розумінні ст.ст. 73, 76, 78 ГПК України, оскільки складений на підставі та відповідно до Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою КМ України №1232 від 30.11.2011. Так, зі змісту абз.2 п.17 Порядку випливає, що акт є "матеріалом розслідування" та складається за наслідками та з урахуванням "...пояснення потерпілого, осіб - свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб (у разі їх наявності), копії документів про кваліфікацію працівника, проведення відповідних інструктажів та медичних оглядів, а також отримання завдання на виконання роботи, під час якої стався нещасний випадок (за наявності), а також у разі потреби витяги з експлуатаційної документації, схеми, фотографії, інші документи, що характеризують стан робочого місця (устаткування, апаратури, матеріалів тощо), висновок лікувально-профілактичного закладу про стан сп'яніння, наявність в організмі потерпілого алкоголю, наркотичних чи отруйних речовин."

При цьому судом враховано, що акт розслідування нещасного випадку має юридичну силу (породжує правові наслідки: виникнення, зміни, припинення правовідносин), оскільки, відповідно до ч.3 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №1105-ХІV від 23.09.1999, є підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат.

Так, з вказаного акту вбачається, що відповідачка - ФОП Чаплінська Н.Б. діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію ФОП серія В03 №63408, реєстрація проведена Вінницькою міською радою 03.08.2009, запис в ЄДРПОУ зроблено за №0036466. Місцем проведення господарської діяльності є: Вінницька область, Літинський район, с.Журавне, Радгоспний виселок, б/н. Основним видом діяльності є виробництво деревного вугілля. Загальна численність працюючих ФОП Чаплінська Н.Б. становить 5 осіб. Режим праці та відпочинку встановлено наступний: початок робочого дня о 8 год. 00 хв., обідня перерва з 12 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., закінчення о 17 год. 00 хв.

ФОП Чаплінська Н.Б. спільно з ФОП ОСОБА_14 (чоловік відповідачки) проводить господарську діяльність.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів господарської справи, 03.06.2014 між приватним підприємцем ФОП Чаплінською Н.Б., з одної сторони, та фізичною особою ОСОБА_5 (водієм), з другої сторони, було укладено трудовий договір, зареєстрований Лівобережним міжрайонним центром зайнятості з №02511400 (т.2, а.с.235).

Згідно п.1 трудового договору, він є безстроковим, що укладається на невизначений термін, установлений за погодженням сторін.

Відповідно до п.2 трудового договору, фізична особа зобов'язується виконувати обов'язки водія.

Пунктом 4 трудового договору, було встановлено час виконання робіт, а саме: 20 годин в тиждень згідно графіку роботи.

При розподілі робочого дня на частини зазначається тривалість кожної частини між ними. Наприклад, з 8:00 год. до 12:00 год. та з 17:00 год. до 20:00 год.

Вантажний автомобіль ЗиЛ 131 державний номер НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_5 під час ДТП, є приватною власністю ОСОБА_2, яка є матір'ю відповідачки.

З протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу №00317-00023-16 від 21.01.2016 встановлено, що автомобіль на момент перевірки був у технічно справному стані, обладнаний газовою установкою та краном-маніпулятором. Даних стосовно технічного стану автомобіля ЗиЛ 131 перед переїздом 20.10.2016, підтверджених документально, у спеціальної комісії немає.

При цьому, як вбачається з усних та письмових пояснень відповідачки ФОП Чаплінської Н.Б. б/н від 24.07.2018 (вх.канц.суду №02.1-34/5880/18), які є доказами в розумінні ст.210 ГПК України вбачається, що транспортний засіб автомобіль ЗиЛ 131 державний номер НОМЕР_1 нею використовувався в підприємницьких цілях. Даний транспортний засіб після роботи зберігався вдома у водія ОСОБА_5

Вказаний відповідачем факт визнали представники позивача з посиланням на протокол допиту дружини водія ОСОБА_5 - ОСОБА_15, яка зазначила "...що дійсно її чоловік працював водієм на автомобілі ЗиЛ 131 державний номер НОМЕР_1 у ФОП Чаплінської Н.Б. та перевозив деревину, а також те, що вказаний транспортний засіб ОСОБА_5 після роботи залишав вдома, напередодні ДТП 19.10.2016 автомобіль дійсно знаходився вдома, так як ОСОБА_5 його ремонтував... ".

Актом трудової комісії встановлено, що 20.10.2016 о 09 год. 00 хв. по телефону Чаплінська Наталія Борисівна дала водію ОСОБА_5 розпорядження займатися ремонтом крана-маніпулятора, що встановлений на автомобілі ЗиЛ 131 державний номер НОМЕР_1 на базі починаючи з 11 год. 00 хв. ранку. ОСОБА_5 рухався з дому на підприємство на приватному автомобілі, який не належав Чаплінській Н.Б., та не використовувався в цей день для виробничих потреб.

При цьому, Актом трудової комісії встановлено, що ОСОБА_5 перебував в стані легкого алкогольного сп'яніння та не здійснював постійного контролю за рухом (дорожньою обстановкою, що змінюється), внаслідок чого під час проїзду залізничного переїзду допустив зіткнення автомобіля ЗиЛ 131 державний номер НОМЕР_1 з дизель-потягом.

В своїх висновках, спеціальна комісія також зазначила, що нещасний випадок з ОСОБА_5, водієм ФОП Чаплінською Н.Б., визнається не пов'язаним з виробництвом (т.2, а.с.240), як такий, що стався внаслідок вчинення кримінального провадження за нереабілітуючими підставами від 17.02.2017.

Вказаний факт, щодо перебування водія ОСОБА_5 в стані алкогольного сп'яніння та про перебування в кабіні автомобіля разом з водієм двох пасажирів ОСОБА_9 та ОСОБА_10, мешканців с.Порик Літинського району Вінницької області, які були безробітні та не перебували з ФОП Чаплінською Н.Б. в трудових відносинах, також встановлено слідчими за матеріалами кримінальної справи №000342.

З огляду на вказане також слід зазначити, що позивач при складанні Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався, затвердженого Комісією утвореною наказом від 21.10.2016 №170-Р Головного управління Держпраці у Київській області зі змінами внесеними наказом від 15.12.2016 №170-Р/2 брав участь і не скористався належним йому правом щодо його оскарження.

Також судом враховується, що хоча підприємства, які експлуатують автотранспортні засоби, отримали право не виписувати водіям подорожні листи, але за потреби вони можуть їх використовувати у своїй господарській діяльності. Зокрема, для підтвердження обліку робочого часу водія, витрат і списання палива тощо.

Разом з цим, відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.10.2016, подорожній лист автомобіля ЗиЛ 131, державний номерний знак НОМЕР_1, виявлено не було; на момент зіткнення зазначений транспортний засіб завантажений не був.

На підставі встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що позивачем не доведений факт того, що водій ОСОБА_5 20.10.2016 о 09 год. 30 хв. рухався саме на роботу, а також те, що він в цей час виконував трудові вказівки чи розпорядження ФОП Чаплінської Н.Б.

Даний висновок зроблений з урахуванням того, що ОСОБА_5 за розпорядженням Чаплінської Наталії Борисівни починаючи з 11 год. 00 хв. на базі мав займатись ремонтом крана-маніпулятора. Оскільки кран-маніпулятор на момент зіткнення на зазначеному транспортному засобі встановлений не був, суд вважає, що добиратись на базу автомобілем необхідності не було.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Так, відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Твердження позивача, що ДТП сталося під час виконання водієм ОСОБА_5 трудових обов'язків за вказівкою Чаплінської Н.Б. спростовується матеріалами справи №902/1142/17, матеріалами кримінального провадження, Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався затвердженого Комісією утвореною наказом від 21.10.2016 №170-Р Головного управління Держпраці у Київській області зі змінами внесеними наказом від 15.12.2016 №170-Р/2 та встановленими судом обставинами. Крім того, такий факт заперечується відповідачем в усних та письмових поясненнях б/н від 24.07.2018.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про виконання водієм ОСОБА_5 20.10.2016 о 09 год. 30 хв. трудових обов'язків за вказівкою ФОП Чаплінською Н.Б., а навпаки свідчать про те, що водій ОСОБА_5, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, використовував транспортний засіб з невідомими відповідачці особами (пасажирами) під час вчинення ДТП, самовільно, неправомірно використовуючи його у своїх особистих цілях.

Разом з цим слід зазначити, що звертаючись з позовом, позивач послався на ст.ст. 1172, 1187 ЦК України, просив суд стягнути з ФОП Чаплінської Н.Б., як роботодавця витрати понесені на відновлення дизель-поїзда ДР1А №156.

Під час прийняття рішення по справі №902/1142/17 суд погоджується з правовою позицією, викладеною в листі Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2012 "Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010 - 2011 роках", в якому зазначено: "Згідно з роз'ясненнями п.5 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України (№6 від 27.03.1992) під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст.1172 ЦК України суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває у трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків незалежно від того, яким саме працівником цієї організації (постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах) вона була. Господарські (підприємницькі) товариства, кооперативи відповідають за шкоду на підставі ст.1172 ЦК України у випадках її заподіяння як їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства (кооперативу), так і особами, які виконують роботу за трудовим договором.

Факт наявності між володільцем та особою, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки, трудових відносин має бути підтверджений належними доказами (первинними документами, довідкою Фонду соціального страхування на випадок безробіття, довідкою органу Державної податкової служби України тощо)."

Водночас, абз.8 ст.12 листа Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2012 роз'яснено, що не впливають на виконання обов'язку володільця джерела підвищеної небезпеки з відшкодування заподіяної ним шкоди наступні обставини:

1) в який час було вчинено заподіяння шкоди - службовий або не службовий;

2) чи було джерело підвищеної небезпеки ввірено працівникові у процесі виконання ним трудових обов'язків, або він самовільно, неправомірно використав його у своїх особистих цілях.

Таким чином з огляду на вищевикладене враховуючи в сукупності всі обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав до задоволення позову.

Як вже зазначалось: юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ч.1 ст. 1172 ЦК України).

Вказана норма встановлює загальні правила відповідальності юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв'язку та вини), так і певних спеціальних умов, лише за наявності яких може бути застосована зазначена стаття. До таких спеціальних умов відносяться: а) перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин: постійні, тимчасові, сезонні тощо; б) завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов'язків. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків треба розуміти виконання роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу. Якщо шкода завдана працівником в робочий час, але діями, які не пов'язані з виконанням трудових (службових) обов'язків, роботодавець відповідальності нести не буде.

Відтак, беручи до уваги наведені нормативні приписи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 2275951,46 грн збитків.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 13, 18, 42, 46, 73, 76, 77, 78, 86, 123, 129, 165, 178, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити.

2. Копію рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Повне рішення у справі №902/1142/17 складено 08 серпня 2018 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - ПАТ "Українська залізниця" (03680, м.Київ-150, вул.Тверська,5);

3 - регіональній філії "Південно-Західна залізниця" (01601, м.Київ, вул.Лисенка,6);

4 - відповідачу - ФОП Чаплінській Н.Б. (АДРЕСА_1);

5 - третій особі - ОСОБА_2 (21000, АДРЕСА_2).