УХВАЛА

12 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 917/950/14

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Пєсков В.Г.

за участю секретаря судового засідання Кононенко Н.Б.

учасники справи:

ініціюючий кредитор - Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" в особі відділення "Полтавське" ПАТ "ВТБ Банк",

представник не з'явився,

боржник - Приватне підприємство "Фірма "Мега-Трейд",

представник - адвокат Федосєєв Д.О. (договір №01/01-18-2 про надання правової допомоги від 02.01.2018, ордер ПТ №057705 на надання правової допомоги від 23.04.2018),

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк"

представник - Коновал Р.О. (довіреність від 29.06.2018)

ліквідатор - арбітражний керуючий Ванжула Ярослав Володимирович, особисто

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича

на постанову Харківського апеляційного господарського суду

від 23.01.2018

у складі колегії суддів: Тарасова І.В. (головуючий), Білоусова Я.О., Шевель О.В.

у справі №917/950/14

за заявою Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі відділення "Полтавське" ПАТ "ВТБ Банк",

про банкрутство Приватного підприємства "Фірма "Мега-Трейд"

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Полтавської області перебуває справа №917/950/14 про банкрутство Приватного підприємства "Фірма "Мега-Трейд" (далі - ПП "Фірма "Мега-Трейд", боржник), порушена ухвалою суду від 12.06.2014 за заявою Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі відділення "Полтавське" ПАТ "ВТБ Банк" за загальною процедурою відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №4212-VІ від 22.12.2011 (далі - Закон про банкрутство).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 01.12.2015 конкурсні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на суму 103 654 159, 70 грн., з яких 35 198 500 грн. забезпечених заставою вимог, відхилено як такі, що заявлені зі спливом строку позовної давності, про застосування якого заявлено ініціюючим кредитором - ПАТ "ВТБ Банк". Зазначена ухвала залишена без змін постановою апеляційного суду від 29.02.2016 та постановою ВГСУ від 15.06.2016.

Постановою Господарського суду Полтавської області від 23.02.2017 боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Ванжулу Я.В., повідомлення про що оприлюднено на офіційному веб-сайті ВГСУ 23.02.2017 за №40614.

В ліквідаційній процедурі ПП "Фірма "Мега-Трейд" до місцевого господарського суду 21.07.2017 надійшла заява ПАТ "Дельта Банк" про визнання його заставним кредитором боржника на суму 105 463 419, 50 грн. та внесення до реєстру вимог кредиторів ПП "Фірма "Мега-Трейд" відомостей про заставне майно ПАТ "Дельта Банк".

В обґрунтування заявлених поточних вимог ПАТ "Дельта Банк" зазначило про те, що боржник - ПП "Фірма "Мега-Трейд" має перед банком заборгованість за кредитом відповідно до кредитних договорів №0 та №2 від 14.03.2007 на суму 105 463 419, 50 грн., яка забезпечена іпотекою нерухомого майна боржника - нежитлових приміщень, заставною вартістю 35 198 500 грн. згідно з договором іпотеки від 14.03.2007, та заставою майнових прав боржника за договорами оренди торгової площі, заставною вартістю 290 912, 10 грн. за договорами застави майнових прав №1-1 - 1-16 від 14.03.2007; отже, загальна договірна вартість предметів застави та іпотеки становить 35 489 412, 11 грн., а сума заборгованості боржника перед ПАТ "Дельта Банк" станом на 11.06.2014 складає 105 463 419, 50 грн.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 12.09.2017 у справі №917/950/14 відхилено вимоги ПАТ "Дельта Банк" як заставного кредитора на суму 105 463 419, 50 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що спірні кредиторські вимоги ПАТ "Дельта Банк", заявлені в ліквідаційній процедурі боржника, як забезпечені заставою, виникли до порушення щодо боржника справи про банкрутство у зв'язку з невиконанням боржником кредитних зобов'язань за кредитними договорами №0 та №2 від 14.03.2007, вимоги на підставі яких заявлялися ПАТ "Дельта Банк" до боржника, як конкурсні, та були відхилені ухвалою попереднього засідання місцевого суду від 01.12.2015, яку залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій. Отже, за висновком місцевого суду згідно з ухвалою від 12.09.2017, заявлені банком в ліквідаційній процедурі грошові вимоги вже були предметом розгляду господарського суду на стадії розпорядження майном боржника, а тому повторне звернення банку із заявою про визнання його заставним кредитором є безпідставним.

У мотивувальній частині ухвали від 12.09.2017 суд першої інстанції зазначив, що в силу статті 266 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), "за відсутності обґрунтованої заборгованості ПП "Фірма "Мега-Трейд" перед ПАТ "Дельта Банк", основне зобовязання припинилося, а тому підлягає припиненню і забезпечення основного зобов'язання - іпотека".

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.01.2018 у справі №917/950/14 ухвалу Господарського суду Полтавської області від 12.09.2017 змінено шляхом виключення з її мотивувальної частини висновків про те, що "за відсутності обґрунтованої заборгованості ПП "Фірма "Мега-Трейд" перед ПАТ "Дельта Банк", основне зобов'язання припинилося, а тому підлягає припиненню і забезпечення основного зобов'язання - іпотека"; в іншій частині ухвалу Господарського суду Полтавської області від 12.09.2017 у справі №917/950/14 залишено без змін.

Приймаючи у справі №917/950/14 рішення про відмову у визнанні кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк", заявлених в ліквідаційній процедурі як забезпечених заставою (іпотекою) майна боржника, суд апеляційної інстанції виходив з того, що спірні грошові вимоги пред'явлено банком до боржника з тих же підстав, що і кредиторські вимоги, які було розглянуто місцевим судом у попередньому судовому засіданні на стадії розпорядження майном боржника та відхилено ухвалою від 01.12.2015. Разом з тим, в поданій ПАТ "Дельта Банк" заяві про визнання його забезпеченим кредитором в ліквідаційній процедурі банкрута не наведено обґрунтованих підстав для внесення змін до затвердженого ухвалою від 01.12.2015 реєстру вимог кредиторів в порядку частини 2 статті 25 Закону про банкрутство.

Апеляційний суд погодився з доводами ПАТ "Дельта Банк" про те, що в силу частини 8 статті 23 Закону про банкрутство заставний кредитор не обмежений строком заявлення грошових вимог до боржника, однак, зазначив, що банк реалізував своє право на звернення до боржника з грошовими вимогами на стадії розпорядження майном шляхом подання заяви кредиторськими вимогами, які було розглянуто в попередньому судовому засіданні та відмовлено у їх задоволенні ухвалою місцевого суду від 01.12.2015, яку залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Не погоджуючись з прийнятою у справі №917/950/14 постановою, ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою з наведенням доводів про прийняття постанови Харківського апеляційного господарського суду від 23.01.2018 з порушенням вимог законодавства про банкрутство щодо порядку розгляду вимог забезпечених кредиторів боржника та законодавства про заставу та іпотеку як способів забезпечення виконання основного зобов'язання.

ПАТ "Дельта Банк" доводило дійсність його кредиторських вимог до ПП "Фірма "Мега-Трейд" як таких, що забезпечені заставою (іпотекою) майнових прав та нерухомого майна боржника, з посиланням на наявність в державних реєстрах речових прав на нерухоме майно та обтяжень рухомого майна записів про обтяження майна (майнових прав) боржника іпотекою (заставою) ПАТ "Дельта Банк". Зазначене, на думку банку, зумовлює обов'язок ліквідатора ПП "Фірма "Мега-Трейд" самостійно внести до реєстру вимог кредиторів боржника вимоги ПАТ "Дельта Банк" як такі, що забезпечені заставою (іпотекою) майна боржника відповідно до договорів іпотеки та застави майнових прав від 14.03.2007, в порядку частини 8 статті 23 Закону про банкрутство в стадії ліквідаційної процедури боржника під час доповнення реєстру поточними вимогами кредиторів, оскільки вимоги заставного кредитора повинні включатися до реєстру незалежно від дотримання строку за статтею 23 цього Закону.

Також, ПАТ "Дельта Банк" зазначило про порушення судами першої та апеляційної інстанцій права на судовий захист його порушених майнових прав, що полягало в розгляді його заяв з кредиторськими вимогами до ПП "Фірма "Мега-Трейд" від 11.07.2014 за №18.5/584 та від 14.07.2017 за №23.1/429 як таких, що ґрунтуються на зобов'язаннях боржника перед банком за одними і тими ж договорами - кредитними договорами №0 та №2 від 14.03.2007.

Разом з тим, суди не звернули увагу на те, що вимоги зазначених заяв відрізняються предметом та підставами їх заявлення, а саме за змістом заяви від 11.07.2014 за №18.5/584, яку було подано в процедурі розпорядження майном боржника, ПАТ "Дельта Банк" просило визнати його конкурсним кредитором ПП "Фірма "Мега-Трейд" з вимогами на суму 103 654 159, 70 грн., тоді як згідно заяви від 14.07.2017 за №23.1/429 в ліквідаційній процедурі боржника заявлено вимогу про визнання ПАТ "Дельта Банк" забезпеченим кредитором боржника на суму 105 463 419, 50 грн., що обґрунтовувалась дійсністю іпотечних (заставних) зобов'язань на час введення ліквідаційної процедури.

Як підставу вимог заяви від 11.07.2014 за №18.5/584 ПАТ "Дельта Банк" визначено наявність у боржника кредитної заборгованості за кредитними договорами №0 та №2 від 14.03.2007, як конкурсної, що підлягає розгляду в порядку частини 1 статті 23 Закону про банкрутство, тоді як вимоги заяви від 14.07.2017 за №23.1/429 ґрунтуються на зобов'язаннях боржника за договорами іпотеки та застави майнових прав від 14.03.2007 та підлягають включенню ліквідатором до реєстру самостійно відповідно до вимог частини 8 статті 23 Закону про банкрутство, незалежно від застосування судами вимог про позовну давність до кредитних зобов'язань боржника перед банком та відмову у визнанні грошових вимог кредитора ПАТ "Дельта Банк", як конкурсних, на стадії розпорядження майном боржника.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №917/950/14 було визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2018. В подальшому склад суду неодноразово змінювався в автоматизованому порядку у зв'язку з відпустками суддів.

09.07.2018 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв'язку з перебуванням суддів Жукова С.В. та Погребняка В.Я. у відпустці, склад колегії Верховного Суду змінено на: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Пєсков В.Г.

Ухвалою Верховного Суду від 04.04.2018 відкрито касаційне провадження у справі №917/950/14 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23.01.2018 та призначено її розгляд в судовому засіданні на 29.05.2018 о 09 год. 30 хв., в якому двічі оголошувалася перерва - до 31.05.2018 та до 07.06.2018.

Ухвалою Верховного Суду від 07.06.2018 розгляд касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича у справі №917/950/14 відкладено в судовому засіданні на 10.07.2018 об 11 год. 00 хв., в якому оголошено перерву до 12.07.2018 10 год. 30 хв.

Положеннями частини 5 статті 302 та частин 1, 3 статті 303 ГПК України передбачено право колегії суддів Верховного Суду передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду до прийняття постанови судом касаційної інстанції у разі, якщо Суд дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Пєсков В.Г., здійснюючи касаційний перегляд прийнятої у справі №917/950/14 про банкрутство ПП "Фірма "Мега-Трейд" постанови апеляційного суду від 23.01.2018 про розгляд кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк", заявлених на стадії ліквідаційної процедури, вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, в процедурі розпорядження майном ПП "Фірма "Мега-Трейд" було заявлено грошові вимоги ПАТ "Дельта Банк" на суму 103 654 159, 70 грн. відповідно до заяви від 11.07.2014 за №18.5/584, які обґрунтовано наявністю у боржника непогашеної заборгованості перед банком за кредитними договорами №0 та №2 від 14.03.2007 (т. 3, а.с. 140-188).

12.08.2015 ПАТ "ВТБ Банк", як ініціюючим кредитором у справі про банкрутство, подано заперечення проти визнання грошових вимог до боржника ПАТ "Дельта Банк" з та заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності за спірними кредиторськими вимогами ПАТ "Дельта Банк", не будучи стороною спірного кредитного договору (т. 9, а.с. 15-20).

Розглянувши спірні вимоги ПАТ "Дельта Банк" у попередньому судовому засіданні, місцевий господарський суд ухвалою від 01.12.2015 (залишена без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій) відмовив у визнані вимог банку до боржника на суму 103 654 159, 70 грн. заборгованості за кредитними договорами №0 та №2 від 14.03.2007, застосувавши наслідки сплаву позовної давності за такими вимогами згідно із заявою ініціюючого кредитора, який не був стороною кредитного договору, за яким суди застосували позовну давність та відмовили у визнанні кредиторських вимог.

Матеріалами справи підтверджуються обставини звернення ПАТ "Дельта Банк" 21.07.2017 в ліквідаційній процедурі ПП "Фірма "Мега-Трейд" із заявою від 14.07.2017 за №23.1/429 про визнання його заставним кредитором на суму 105 463 419, 50 грн. грошових вимог, які обґрунтовано чинністю зобов'язань боржника перед банком за договором іпотеки нежилих приміщень та договорами застави майнових прав №№1-1-1-16, які укладено 14.03.2007 між ПАТ "Укрсиббанк", правонаступником якого є ПАТ "Дельта Банк", та ПП "Фірма "Мега-Трейд" на забезпечення основного зобов'язання боржника за кредитними договорами №0 та №2 від 14.03.2007 (т. 16, а.с. 2-68) та дійсністю відповідних записів про це у державному реєстрі обтяжень нерухомого та рухомого майна.

Відмовляючи у визнанні спірних кредиторських вимог, заявлених в ліквідаційній процедурі боржника як забезпечених іпотекою (заставою) майна (майнових прав) боржника ухвалою від 12.09.2017, суд першої інстанції виходив з того, що спірні вимоги були предметом розгляду господарського суду у попередньому судовому засіданні 01.12.2015 та відхилені судом як такі, що заявлені зі спливом строку позовної давності для звернення кредитора зі спірними вимогами до боржника.

Апеляційний суд при перегляді ухвали суду першої інстанції від 12.09.2017 в мотивувальній частині постанови від 23.01.2018 у справі №917/950/14 погодився з висновками місцевого суду про безпідставність заявлених ПАТ "Дельта Банк" в ліквідаційній процедурі кредиторських вимог, як таких, що подані поза межами строку позовної давності для їх пред'явлення до боржника, виходячи з подання заяви ПАТ "ВТБ Банк" про застосування позовної давності до кредитних договорів, за якими було надано спірне забезпечення, поданої на стадії розпорядження майном боржника.

При цьому, судами не встановлено обставин заявлення боржником чи іншими учасниками даної справи про банкрутство про застосування наслідків спливу позовної давності за вимогами ПАТ "Дельта Банк" до ПП "Фірма "Мега-Трейд" за спірними договорами іпотеки та застави майнових прав боржника.

Отже, вбачається наявність правової проблеми щодо можливості застосування господарським судом позовної давності, заявленої до основної вимоги, при окремому розгляді вимог кредитора, що ґрунтуються на додаткових вимогах (вимогах, забезпечених іпотекою (заставою)), без подання окремої заяви про застосування наслідків спливу позовної давності за зобов'язаннями боржника за забезпечувальними договорами (іпотеки, застави).

Положеннями частини 4 статті 267 ЦК України визначено як підставу для відмови в позові сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі.

Спірні кредиторські вимоги на суму 105 463 419, 50 грн. заявлено на стадії ліквідаційної процедури ПП "Фірма "Мега-Трейд" на підставі договорів іпотеки та застави від 14.03.2007, які укладено між боржником, як заставодавцем, та ПАТ "Укрсиббанк", правонаступником якого є ПАТ "Дельта Банк", як заставодержателем.

Відмовляючи у задоволенні спірних кредиторських вимог, суди виходили з того, що їх заявлено зі спливом строку позовної давності для звернення з такими вимогами, про застосування якої заявлено ініціюючим кредитором - ПАТ "ВТБ Банк" при розгляді місцевим судом кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк", заявлених в процедурі розпорядження майном ПП "Фірма "Мега-Трейд" з обґрунтуванням їх виникнення на підставі кредитних договорів №0 та №2 від 14.03.2007, укладених між боржником та спірним кредитором - ПАТ "Дельта Банк".

Отже, існує правова проблема на предмет можливості застосування позовної давності у справах про банкрутство за заявою третіх осіб (учасників справи про банкрутство), які не є сторонами цивільно-правового договору, на підставі якого виникли спірні вимоги, що підлягають розгляду господарським судом, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Як вбачається із заяви ПАТ "Дельта Банк" від 14.07.2017 за №23.1/429, кредиторські вимоги банку до боржника обґрунтовано наявністю дійсних обтяжень майна ПП "Фірма "Мега-Трейд" заставою (іпотекою) ПАТ "Дельта Банк" на підставі договору іпотеки нежитлових приміщень та договорів застави майнових прав від 14.03.2007, відомості про що внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в день укладення забезпечувальних договорів - 14.03.2007; також обтяження іпотекою (заставою) підтверджується даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на час розгляду спору в ліквідаційній процедурі.

При цьому, в процедурі розпорядження майном боржника за результатами попереднього засідання від 01.12.2015 місцевим судом відхилено кредиторські вимоги ПАТ "Дельта Банк", заявлені відповідно до заяви від 11.07.2014 за №18.5/584 як конкурсні на підставі кредитних договорів №0 та №2 від 14.03.2007, внаслідок спливу позовної давності для їх пред'явлення до боржника, про застосування якої було заявлено ініціюючим кредитором у справі №917/950/14. При цьому, сплив позовної давності не означає припинення основного зобов'язання за кредитним договором.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як складову права на судовий захист передбачено принцип правової визначеності, що вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі … сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (Рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", пункт 34).

Отже, на думку Суду, виникає правова проблема щодо можливості вирішення в ліквідаційній процедурі у справі про банкрутство спору з майновими вимогами кредитора-заставодержателя до боржника-заставодавця, які обґрунтовано чинним в ліквідаційній процедурі обтяженням майна та майнових прав боржника, з огляду на існування судових рішень, прийнятих у процедурі розпорядження майном про відмову у визнанні конкурсних вимог того ж кредитора за кредитним договором за наслідком спливу позовної давності, що є проблемою застосування принципу правової визначеності у господарському судочинстві.

Зазначені правові проблеми, на думку колегії суддів Касаційного господарського суду, є тими виключними правовими проблемами, які необхідно вирішити для забезпечення розвитку цивільного права, до якого належить законодавство про банкрутство, та формування єдиної правозастосовчої практики застосування позовної давності при розгляді вимог кредиторів, застосування принципу правової визначеності в контексті можливого внесення змін до реєстру вимог кредиторів на стадії ліквідаційної процедури щодо вимог кредиторів, які ґрунтуються на забезпечувальних зобов'язаннях боржника, дійсних на стадії його ліквідаційної процедури.

З огляду на зазначене, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, керуючись частиною 5 статті 302 ГПК України, дійшла висновку про передання справи №917/950/14 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 234, 235, частиною 5 статті 302, частинами 1, 3 статті 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, -

У Х В А Л И В:

Справу №917/950/14 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23.01.2018 передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.В. Білоус

В.Г. Пєсков