ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2018 року Справа № 923/197/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Павленко Н.А. при секретарі судового засідання Борхаленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі

позивача-1: Кабінету Міністрів України, м.Київ

позивача-2: Міністерства аграрної політики та продовольства України, м.Київ

до відповідача-1: Білокриницької селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області, смт.Біла Криниця Великоолександрівського району Херсонської області

до відповідача-2: Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", м.Київ

про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету та визнання недійсними свідоцтв про право власності.

Описова частина рішення: Провадження у справі відкрито за позовною заявою Заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України (позивач -1) та Міністерства аграрної політики та продовольства України (позивач -2) до Білокриницької селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області (відповідач-1) та Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (відповідач-2, ПАТ «ДПЗКУ) про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Білокриницької селищної ради № 31 від 11.03.2011р., № 97 від 28.11.2011р. та визнання недійсним свідоцтва серії САЕ № 162644, САЕ № 162645 від 28.12.2011р. про право приватної власності на майновий комплекс – «Білокриницький комбінат хлібопродуктів», вартістю 28 823 067,93грн., виданих виконавчим комітетом Білокриницької селищної ради ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

В обгрунтування підставності заявлення позову саме прокурором, заступник прокурора зазначає, що пред’являючи позов прокурор виходив саме з необхідності вирішення проблем суспільного значення, існування яких виправдовує застосування захисту інтересів держави у сфері державної власності.

На думку заступника прокурора про наявність суспільних проблеми свідчить той факт, що за відсутності волевиявлення держави щодо зміни державної форми власності на приватну, внаслідок оспорюваних рішень, майновий комплекс «Білокриницького комбінату хлібопродуктів» неправомірно вибув з державної власності та його передано у приватну власність відповідача-2.

В обґрунтування заявлених позовних вимог заступник прокурора вказує, що у виконавчого комітету Білокриницької селищної ради були відсутні повноваження на прийняття рішення про передачу цілісного майнового комплексу Білокриницького комбінату хлібопродуктів у власність відповідача-2, враховуючи, що ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» може здійснювати повноваження щодо державного майна виключно у вигляді господарського відання або оперативного управління.

Такеож заступник прокурора в позовній заяві зазначає, що строк позовної давності пропущено з поважних причин та просить поновити прокуратурі Херсонської області строк звернення до суду.

18.04.2018р. за вх.№3719/18 від ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» надійшов відзив на позовну заяву, за яким відповідач-2 не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними та просить відмовити в задоволенні позову.

ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» зазначає, що державою в особі Кабінету Міністрів України, постановою від 06.06.2011р. №593 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010р. №764» стосовно перетворення державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у акціонерне товариство прийнято рішення про зміну правового режиму цього майна у спосіб передбачений ст. 85 Господарського кодексу України (надалі по тексту рішення - ГК України).

За твердженнями відповідача-2 зміна форми власності з державної у приватну відбулася в рамках процедури реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Відповідач-2 наголошує, що згідно з п.4.3 Статуту, ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» є власником майна (у тому числі коштів, матеріальних та нематеріальних активів) переданого його засновником та акціонерами як вклади до статутного капіталу, або в інший не заборонений чинним законодавством спосіб, в тому числі є власником комплексу Білокриницького комбінату хлібопродуктів.

Відповідач-2 вказує, що ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», як публічне акціонерне товариство, володіє майном переданим йому як вклад до статутного капіталу на праві приватної власності, оскільки держава втратила право власності на передане до статутного капіталу ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» майно, обмінявши його на 100% акцій (корпоративні права) товариства.

На думку відповідача-2 ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» здійснюючи заходи з оформлення права приватної власності на нерухоме майно, передане до його статутного капіталу, не порушило інтереси держави, а реалізувало своє право на отримання правовстановлюючих документів на це майно, в обмін на яке держава стала акціонером ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та набула весь обсяг прав з управління юридичною особою.

18.04.2018р. за вх. №3720/18 від ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» надійшла заява про застосування наслідків спливу позовної давності у зв’язку з чим, відповідач-2 просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач-2 зазначає, що строк у межах якого особа могла звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу стосовно визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Білокриницької селищної ради №31 від 11.03.2011р. є 28.03.2014р., визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Білокриницької селищної ради №97 від 28.11.2011р. є 28.11.2014р. та визнання недійсним свідоцтва серії САЕ №162644 від 28.12.2011р., САЕ №162644 від 28.12.2011р. є 28.12.2014р. Прокурор звернувся до суду з позовною заявою 20.03.2018р., після спливу трьох річного строку позовної давності.

Відповідач-2 вказує, що Міністерство аграрної політики та продовольства України знало, що майновий комплекс філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Білокриницький комбінат хлібопродуктів» оформлений на праві приватної власності за відповідачем-2.

За твердженнями відповідача-2, з моменту оприлюднення оскаржуваних рішень виконавчого комітету Білокриницької селищної ради прокурор та позивачі знали та в будь - якому випадку могли дізнатися про порушення свого цивільного права в строк передбачений законодавством.

16.05.2018р. за вх.№4625/18 від Кабінету міністрів України надійшла відповідь на відзив відповідача-2.

Позивач-1 зазначає, що оскаржувані рішення виконавчого комітету Білокриницької селищної ради прийняті з перевищенням повноважень, оскільки виконавчий комітет не мав повноважень щодо зміни форми власності майнового комплексу Білокриницького комбінату хлібопродуктів. Означене на думку позивача-1 є підставою для визнання вказаних рішень виконавчого комітету недійсними.

На думку позивача-1 перетворення ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» не тягне за собою зміну правового статусу майна.

Позивач-1 наголошує, що Кабінету Міністрів України не було відомо про існування оскаржуваних рішень, оскільки останні приймалися без участі Кабінету Міністрів України, а тому на думку позивача-1 строк позовної давності порушено з поважних причин.

17.05.2018р. за вх.№4672/18 від Заступника прокурора Херсонської області надійшли пояснення щодо заяви відповідача-2 про застосування строку позовної давності.

Заступник прокурора зазначає, що про порушення держаних інтересів, що стали підставою позову, прокуратура області дізналася шляхом системного та комплексного опрацювання відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За твердженнями заступника прокурора позивачі не були обізнані про прийняття оспорюваних рішень саме з моменту його прийняття, оскільки рішення приймалось без участі та згоди позивачів.

17.05.2018р. за вх.№4674/18 Заступником прокурора Херсонської області було подано відповідь на відзив відповідача-2.

В означеній відповіді на відзив Заступник прокурора зазначає, що оскаржуванні рішення та свідоцтва виконавчого комітету Білокриницької селищної ради щодо оформлення права приватної власності на цілісний майновий комплекс Білокриницького комбінату хлібопродуктів за ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» без погодження з Міністерством аграрної політики та продовольства України, яке здійснювало від імені держави функції власника майна, суперечить вимогам чинного законодавства.

Ухвалою суду від 22.05.2018р. було продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів.

11.06.2018р. до суду від ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» надійшли заперечення на відповідь прокуратури на заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, у яких відповідач-2 вказує, що до позовів про визнання недійсними актів державних та інших органів застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки, у зв'язку з чим прокурором при звернені до суду із цим позовом пропущено строк позовної давності, оскільки його подано до суду через 6 років після реєстрації права власності на майно. Про таку реєстрацію, за твердженням відповідача-2, було обізнано Міністерство аграрної політики та продовольства України - позивач-2 у справі, з огляду на ту обставину, зокрема, що ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» повністю підзвітне та підконтрольне Кабінету Міністрів України та названому Міністерству. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У поясненнях Міністерства аграрної політики та продовольства України, що надійшли до суду 14.06.2018р. за вх.№5724/18, зазначається, що управління корпоративними правами Державного ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» здійснює Мінагрополітики. ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» не може вчиняти дії стосовно майна, переданого до його статутного капіталу, наслідком яких може бути відчуження майна. Мінагрополітики стало відомо про передачу права власності на цілісний майновий комплекс «Білокриницький КХП» з моменту подачі до суду позову прокуратурою Херсонської області.

Ухвалою суду від 26.07.2018р. підготовче провадження у справі було закрито, а розгляд справи було призначено по суті у судовому засіданні на 26.07.2018р.

Прокурори та представник позивача-1 в судовому засіданні 26.06.2018р. підтримали заявлені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні 26.07.2018р. проти задоволення позовних вимог заперечував та наполягав на застосуванні наслідків спливу строку позовної давності.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні 26.07.2018р. зазначив, що на його думку оскаржувані рішення Білокриницької селищної ради прийняті в межах повноважень та на підстав документів наявних на час прийняття оскаржуваних рішень.

Позивач-2 в судове засідання 26.07.2018р. не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань до суду не подав.

Відповідно ч.3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вище означену норму, а також належне повідомлення позивача -2 про час та місце розгляду справи по суті, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, наявного в матеріалах справи, суд на місці ухвалив розглянути справу за наявними матеріалами справи за відсутності представника позивача-2.

На підставі ст. 240 ГПК України в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив.

11.08.2010р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №764 від «Про заходи з утворення державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», якою постановлено ліквідувати Дочірнє підприємство ДАК «Хліб України» та утворити Державне підприємство «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Відповідно до п.5 постанови №764 від 11.08.2010р. статутний капітал підприємства формується шляхом передачі до нього цілісних майнових комплексів дочірніх підприємств компанії ДАК «Хліб України», що ліквідуються.

Згідно Переліку дочірніх підприємств Державної акціонерної компанії «Хліб України», які припиняються шляхом ліквідації, який є додатком до постанови №764 від 11.08.2010р., зокрема, припиняється шляхом ліквідації Білокриницький комбінат хлібопродуктів.

На виконання пункту 3 Постанови №764 від 11.08.2010р., згідно акту приймання-передачі цілісного майнового комплексу №27 від 20.01.2011р. Комісія з ліквідації Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Білокриницький комбінат хлібопродуктів» передала, а Державне підприємство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» прийняло майновий комплекс у відповідності з додатками до акту приймання передачі.

Постановою Кабінету Міністрів України №593 від 06.06.2011р. внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №764 від 11.08.2010р. - перетворено Державне підприємство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у державне публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України». При цьому зазначено, що повноваження з управління корпоративними правами ПАТ «ДПЗКУ» здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №593 від 06.06.2011р. 100 відсотків акцій державного публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», які випускаються на величину його статутного капіталу, залишаються у державній власності до прийняття окремого рішення Кабінету Міністрів України; державне публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо зернова корпорація України» не може вчиняти дії стосовно майна, переданого до його статутного капіталу, наслідком яких може бути відчуження майна, у тому числі передача його до статутного капіталу інших господарських організацій, передача в заставу тощо.

Цією ж постановою доручено Міністерству аграрної політики та продовольства здійснити у встановленому порядку заходи, пов'язані з перетворенням державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

На виконання постанови Кабінету Міністрів України №593 від 06.06.2011р. Міністерством аграрної політики та продовольства України був виданий наказ №325 від 07.07.2011р. «Про реорганізацію шляхом перетворення Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (т.1, а.с. 40 -43), яким реорганізовано ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України» шляхом його перетворення у Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Статутний капітал товариства формується на базі майна державного підприємства «Державна продовольчо - зернова корпорація України» (п.4 Наказу №325 від 07.07.2011р.).

Відповідно до акту оцінки майна Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» від 26.09.2011р., статутний капітал Публічного акціонерного товариства станом на липень 2011 року складає 867 717 000,00 грн.

На підставі акту приймання-передачі майна, майнових прав та обов’язків від 18.11.2011р. ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України» передало, а ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» прийняло станом на 18.11.2011р. майновий комплекс відповідно до додатків (т. 1 а.с. 158-172).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.4, 1.6, 4.3, 5.1, 6.6, 7.1 Статуту Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» останнє створено шляхом перетворення Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 №593 «Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 №764" та наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 07.07.2011 №325 «Про реорганізацію шляхом перетворення Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України». Засновником товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Повноваження з управління корпоративними правами Товариства відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №593 від 06.06.2011 «Про внесення зміни до постанови Кабінету міністрів України від 11.08.2010 №764» здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства України. Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків «Державного підприємства Державна продовольчо-зернова корпорація України». Товариство володіє, користується та розпоряджається майном відповідно до мети своєї діяльності з урахуванням обмежень, встановлених законодавством та Статутом. Статутний капітал товариства становить 867717000грн. та формується за рахунок вартості майна, переданого йому засновником. До прийняття окремого рішення Кабінету Міністрів України 100% акцій товариства, які випускаються на величину його статутного капіталу, є власністю держави. Акціонерами Товариства є, зокрема, держава в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України - до прийняття в установленому порядку рішення про приватизацію акцій Товариства та в особі Фонду державного майна України - після передачі йому акцій Товариства, визначених для продажу згідно з прийнятим у встановленому порядку рішення про їх приватизацію.

11.03.2011р. за заявою філії Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» Виконавчим комітетом Білокриницької селищної ради прийнято рішення №31 «Про видачу правовстановлюючих документів на майновий комплекс»», пунктом 1 якого Виконком вирішив видати право установчі документи філії Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» Білокриницький комбінат хлібопродуктів на майновий комплекс, що знаходиться по вул.Каховська,5 смт.Біла-Криниця Великоолександрівського району Херсонська область.

На підставі рішення №31 від 11.03.2011р., Виконавчим комітетом Білокриницької селищної ради 14.03.2011р. було видано Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» свідоцтво серії САС № 897924, САС №897925 про право державної власності на майновий комплекс комбінату хлібопродуктів за адресою Херсонська обл., Великоолександрівський район, смт. Біла Криниця, вул.Каховська,5 (т.1, а.с.54).

28.11.2011р. філія ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Білокриницький комбінат хлібопродуктів» звернулась до Білокриницької селищної ради з заявою (т.1, а.с. 57-59), в які просило виконавчий комітет селищної ради у зв’язку з реорганізацією, видати свідоцтво на право власності на нерухоме майно за адресою Херсонська обл., Великоолександрівський район, смт. Біла Криниця, вул.Каховська,5.

28.11.2011р. за заявою філії Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» Виконавчим комітетом Білокриницької селищної ради прийнято рішення №97 «Про видачу правовстановлюючих документів на майновий комплекс»» (т.1, а.с. 60-62), пунктом 1 якого Виконавчий комітет вирішив визнати таким, що втратило чинність, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане ДП «Держана продовольчо-зернова корпорація України» серія САС №897924 у зв’язку з реорганізацією підприємства.

У 2 пункті означено рішення, Виконавчий комітет Білокриницької селищної ради вирішив видати правоустановчі документи ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на майновий комплекс, що знаходиться по вул.Каховська,5 смт.Біла Криниця Великоолександрівського району Херсонської області.

На підставі рішення №97 від 28.11.2011р., Виконавчим комітетом Білокриницької селищної ради 28.12.2011р. було видано Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» свідоцтво серії САЕ № 162644 та серія САЕ №162645 про право приватної власності на майновий комплекс комбінату хлібопродуктів за адресою Херсонська обл., Великоолександрівський район, смт. Біла Криниця, вул.Каховська,5 (т.1, а.с.63).

Звертаючись до суду з позовом прокурор просив визнати незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету Білокриницької селищної ради № 31 від 11.03.2011р., № 97 від 28.11.2011р. та визнати недійсними свідоцтва серії САЕ № 162644, САЕ № 162645 від 28.12.2011р., свідоцтва серії САС № 897924, САС №897925 від 14.03.2011р. прокурором не оскаржувались. При цьому прокурор зазначив, що вищезазначені рішення та свідоцтва підлягають визнанню незаконним та недійсними (відповідно), оскільки Виконавчим комітетом Білокриницької селищної ради за відсутності рішення власника про зміну правового режиму майна ПАТ «ДПЗКУ» з державної на приватну власність, при наявності заборони на приватизацію майна Білокриницького КХП прийнято рішення №97 від 28.11.2011р., яким фактично змінено правовий режим спірного майна та порушено права власника майна держави в особі Кабінету Міністрів України. На підставі рішення №97 видані свідоцтва серії САЕ №162644 та серії САЕ №162645 від 28.12.211р., отже вищезазначене рішення та свідоцтва про право власності підлягають скасуванню.

В обґрунтування підставності оскарження рішення виконавчого комітету Білокриницької селищної ради від 11.03.2011р. №31 «Про видачу правовстановлюючих документів на майновий комплекс», прокурор зазначив, що у виконавчого комітету Білокриницької селищної ради були відсутні повноваження на прийняття рішення про передачу цілісного майнового комплексу Білокриницького КХП у власність ДП «ДПЗК», оскільки вказане підприємство, в силу наведених норм закону, може здійснювати повноваження щодо державного майна виключно у вигляді господарського відання або оперативного управління.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно із ч.1 ст. 167 ГК України України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.73 ГК України державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління. Орган державної влади, до сфери управління якого входить підприємство, є представником власника і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління. Найменування державного унітарного підприємства повинно містити слова «державне підприємство».

Частиною 1 ст.136 ГК України визначено, що право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно із ч.7 ст.74 ГК України у редакції, що була чинною на час реорганізації ДП «ДПЗКУ», державне унітарне комерційне підприємство може бути перетворено у випадках та порядку, передбачених законом, у корпоратизоване підприємство (державне акціонерне товариство). Особливості діяльності корпоратизованих підприємств визначаються цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.145 ГК України зміна правового режиму майна суб'єкта господарювання здійснюється за рішенням власника (власників) майна у спосіб, передбачений цим Кодексом та прийнятими відповідно до нього іншими законами, крім випадків, якщо така зміна забороняється законом.

Діяльність державних акціонерних товариств та державних холдингових компаній, єдиним засновником та акціонером яких є держава в особі уповноважених державних органів, регулюється ЗУ «Про акціонерні товариства», з урахуванням особливостей, передбачених спеціальними законами (ст.1 ЗУ «Про акціонерні товариства»).

Основи управління об'єктами державної власності визначає Закон України «Про управління об'єктами державної власності», відповідно до статті 1 якого управління об'єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Відповідно до ст.5 ЗУ «Про управління об'єктами державної власності» Кабінет Міністрів України є суб'єктом управління, що визначає об'єкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також об'єкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб'єктам управління, визначеним цим Законом. Здійснюючи управління об'єктами державної власності, Кабінет Міністрів України: визначає органи виконавчої влади та державні колегіальні органи, які здійснюють функції з управління об'єктами державної власності; встановлює порядок передачі об'єктів державної власності суб'єктам управління, визначеним цим Законом; визначає умови створення та діяльності господарських структур; приймає рішення про створення, реорганізацію та ліквідацію господарських структур і визначає уповноважені органи управління, які здійснюють контроль за їх діяльністю; виконує відповідно до законів інші функції щодо об'єктів державної власності.

Згідно із ч.ч.1,2,5 ст.141 ГК України до державного майна у сфері господарювання належать цілісні майнові комплекси державних підприємств або їх структурних підрозділів, нерухоме майно, інше окреме індивідуально визначене майно державних підприємств, акції (частки, паї) держави у майні суб'єктів господарювання різних форм власності, а також майно, закріплене за державними установами і організаціями з метою здійснення необхідної господарської діяльності, та майно, передане в безоплатне користування самоврядним установам і організаціям або в оренду для використання його у господарській діяльності. Держава через уповноважені органи державної влади здійснює права власника також щодо об'єктів права власності Українського народу, зазначених у частині першій статті 148 цього Кодексу. Управління об'єктами державної власності відповідно до закону здійснюють Кабінет Міністрів України і, за його уповноваженням, центральні та місцеві органи виконавчої влади. У випадках, передбачених законом, управління державним майном здійснюють також інші суб'єкти. Види майна, що може перебувати виключно у державній власності, відчуження якого недержавним суб'єктам господарювання не допускається, а також додаткові обмеження щодо розпорядження окремими видами майна, яке належить до основних фондів державних підприємств, установ і організацій, визначаються законом.

Матеріалами справи підтверджується, що держава в особі Кабінету Міністрів України здійснила заходи щодо зміни організаційно-правової форми ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» і визначила розмір статутного капіталу останнього, проте майно, на суму вартості якого сформовано статутний капітал, у тому числі спірний цілісно майновий комплекс Білокриницького комбінату хлібопродуктів, ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у власність передано не було. Докази зворотнього в матеріалах справи відсутні.

Отже у філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Білокриницький комбінат хлібопродуктів» були відсутні законні підстави для звернення до Білокриницької селищного голови з заявою про видачу свідоцтва про право власності ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на спірне нерухоме майно.

Згідно із ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.24 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно із ч.3ст.326 ЦК України управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Відповідно до ст.5 ЗУ «Про управління об'єктами державної власності» Кабінет Міністрів України є суб'єктом управління, що визначає об'єкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також об'єкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб'єктам управління, визначеним цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2011р. №593 «Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010р. №764» визначено, що повноваження з управління корпоративними правами ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства України.

Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

На момент прийняття Виконавчим комітетом Білокриницьої селищної ради рішення №31 від 11.03.2011р. та №97 від 28.11.2011р. порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювався ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5 (надалі - Положення №7/5).

Відповідно до пунктів 1.4, 2.1Положення №7/5 обов'язковій державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування. Для проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно власник (власники), інший правонабувач (правонабувачі) або уповноважена ним (ними) особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав.

Відповідно до пункту 8.1 положення №7/5 оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно: а) органами місцевого самоврядування: фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам; членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески; юридичним особам у разі внесення до статутного фонду (статутного або складеного капіталу) об'єктів нерухомого майна їх засновниками (учасниками); фізичним особам та юридичним особам, які в разі припинення (ліквідації чи реорганізації) юридичної особи отримали у власність у встановленому законодавством порядку нерухоме майно юридичної особи, що припиняється; фізичним особам та юридичним особам, що вийшли зі складу засновників (учасників) юридичної особи за рішенням учасників або органу, уповноваженого на це установчими документами, і отримали у власність об'єкт нерухомого майна, переданий їм; інвесторам, які у результаті інвестиційної діяльності отримали у власність об'єкт нерухомого майна або його частину на підставі документів, установлених законодавством, що підтверджують набуття у власність закріпленого за інвестором об'єкта інвестування; реабілітованим громадянам, яким повернуто у власність належні їм об'єкти нерухомого майна, за умови надання рішення комісії з реабілітації про повернення цього майна; фізичним та юридичним особам у разі виділення окремого об'єкта нерухомого майна зі складу об'єкта нерухомого майна, що складається із двох або більше об'єктів (будинків, будівель або споруд), окрім випадків, коли такі об'єкти є приналежністю головної речі, складовою частиною речі або утворюють з іншими об'єктами складну річ; фізичним та юридичним особам у разі об'єднання двох або більше суміжних об'єктів нерухомого майна; фізичним та юридичним особам на об'єкти нерухомого майна, які в установленому порядку переведені з житлових у нежитлові і навпаки, за умови надання рішення відповідного органу; фізичним та юридичним особам на підставі документів, установлених законодавством, які підтверджують право власності на об'єкти нерухомого майна та не віднесені до правовстановлювальних документів, передбачених у додатку 2 до Положення; б) органами приватизації: наймачам житлових приміщень, які приватизували їх відповідно до Законів України «Про приватизацію державного житлового фонду" та Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків"; в) Державним управлінням справами: суб'єктам, що беруть участь разом з Державним управлінням справами в будівництві нового житла, на їх частку (житлові та нежитлові об'єкти).

До заяви про оформлення права власності на нерухоме майно додаються матеріали технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, а також інші документи, визначені Положенням. Підготовку документів для видачі свідоцтва про право власності за дорученням органів місцевого самоврядування та інших органів відповідно до законодавства можуть проводити БТІ (пункти 8.2, 8.3 Тимчасового положення).

Приймаючи рішення №31 від 11.03.2011р. про видачу право установчих документів на майновий комплекс філії ДП «ДПЗКУ» Білокриницький КХП на спірні об’єкти нерухомості та рішення №97 від 28.11.2011 про оформлення права власності ПАТ «ДПЗКУ» на спірні об'єкти нерухомості, Виконавчий комітет Білоцерківської селищної ради послався на те, що керувався ст.30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно та врахував заяву.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, за актом приймання-передачі цілісного майнового комплексу від 20.01.2011р. ДП «ДПЗКУ» прийняло від Дочірнього підприємства ДАК «Хліб України» «Білокриницький комбінат хлібопродуктів» цілісний майновий комплекс.

Проте акт від 20.01.2011р. не містить даних щодо передачі цих об'єктів у власність Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України». Відомостей про внесення державою в особі Кабінету міністрів України, як засновником цього нерухомого майна до статутного фонду новоствореного ПАТ, наявні у матеріалах справи докази не містять.

В оскаржуваних рішеннях Виконавчого комітету Білокриницької селищної ради №31 від 11.03.2011р. та №97 від 28.11.2011р. відсутнє посилання як на підставу його прийняття на документ, що свідчить про внесення спірних об'єктів нерухомості у статутний фонд ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», що відповідно до п.п. «а» п. 8.1 Положення №7/5 могло бути підставою для оформлення права власності з видачею свідоцтва виконкомом як органом місцевого самоврядування. Натомість, по тексту листа від 28.11.2011р. вбачається, що при зверненні до селищного голови для оформлення права власності директором філії ПАТ «ДПЗКУ «Білокриницький КХП» не було надано жодних документів що свідчать про внесення спірних об'єктів нерухомості у статутний фонд ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України»

Отже відповідач -1 Виконавчий комітет Білокриницької селищної ради не мав законних підстав для прийняття №31 від 11.03.2011р. та рішення №97 від 28.11.2011р. в частині оформлення права власності на спірні об'єкти нерухомого майна за ПАТ «ДПЗКУ»,

Частиною 1 статті 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з частиною 1 статті 393 цього Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Філія ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» Білокриницький комбінат не мала законних підстав для звернення до Білокриницької селищного голови із заявою про видачу правоустановчих документів філії на майновий комплекс та про видачу свідоцтва про право власності ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на спірне нерухоме майно.

Як наслідок, з огляду на вимоги частини 3 статті 86 та частин 2, 3, 4 статті 145 Господарського кодексу України цілісний майновий комплекс колишнього ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України», не міг бути відчужений чи корпоратизований на користь суб'єкта права приватної власності без попереднього виключення цього майна із законодавчого переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації. Спірне майно надавалося ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» для здійснення статутної діяльності, а не у власність, і до завершення процедури приватизації в установленому законодавством порядку це майно залишається об'єктом права державної власності.

Ураховуючи викладене оскаржуванні рішення №31 від 11.03.2011р. та №97 від 28.11.2011р. прийнято Виконавчим комітетом Білокриницької селищної ради з перевищенням повноважень за відсутності рішення власника (держави Україна) про зміну правового статусу державного майна, а тому рішення Виконкому Білокриницької селищної ради №31 від 11.03.2011р. та №97 від 28.11.2011р. є незаконним та підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог про скасування свідоцтв, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.15, ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відновленням становища, яке існувало до порушення, в обставинах конкретного спору може вважатись і визнання недійсними свідоцтв про право власності, позаяк такі свідоцтва посвідчують право власності і невизнання їх недійсними істотно утруднює, навіть унеможливлює захист порушених прав особи, яка звернулась до суду з відповідним позовом, адже їх чинність як право встановлювальних документів залишає відносини зацікавлених осіб у стані правової невизначеності.

Оскільки позовні вимогу про визнання недійсним та скасування рішення Виконкому Білокриницької селищної ради №31 від 11.03.2011р. та №97 від 28.11.2011р, на підставі якого ПАТ «ДПЗКУ» видані свідоцтво серії САЕ №162644 та Сае №162645 від 28.12.2011р. на майновий комплекс комбінату хлібопродуктів за адресою Херсонська обл., Великоолександрівський р., смт Біла Криниця, вул. Каховська, будинок 5, задоволено, то вимога про визнання незаконним та скасування указаних свідоцтв також є обґрунтованою, так як ці свідоцтва видано на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування, і продовження їх дії перешкоджає відновленню права власності держави.

Щодо заяви ПАТ «ДПЗКУ» про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Згідно з п.2.2 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи, що судом встановлено порушення права позивачів, то наявні правові підстави розглядати питання для застосовування строку позовної давності.

Згідно із ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч.1 ст. 257ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб’єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор (пункт 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013).

Визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа не тільки довідалася, а й могла довідатися про порушення свого права.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

При цьому, за змістом вказаної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об’єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Захисту потенційних відповідачів від несправедливого притягнення до відповідальності сприяють і встановлені в ст.3 ЦК України такі загальні засади цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність і розумність. Відповідно до цих принципів, якщо судом буде встановлено, що позивачу було відомо, або за обставинами справи він мав можливість раніше довідатись про особу порушника своїх прав, але не зробив цього через власне недбальство чи з причин зловживання своїм правом на позов, то за таких обставин, відсутні підстави для поновлення строку позовної давності.

Так, згідно з п.1.4 Статуту ПАТ «ДПЗКУ», який затверджено наказом Міністерстава аграрної політики та продовольства України від 17.11.2011р. №634, визначено, що засновником товариства є держава, в особі Кабінету Міністрів України. Повноваження з управління корпоративними правами товариства відповідно до постанови КМУ від 06.06.2011р. №593 здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства України.

Відповідно до п.25 ч.1 ст.6 Закону України «Про управління об’єктами державної власності» уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань забезпечують проведення інвентаризації майна державних підприємств, установ, організацій, господарських структур відповідно до визначеного Кабінетом Міністрів України порядку.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.08.2012р. №501 «Про проведення перевірки окремих питань діяльності ПАТ «ДПЗКУ» комісією з представників міністерства здійснено перевірку окремих питань діяльності ПАТ «ДПЗКУ» за перше півріччя 2012р.

За результатами означеної перевірки складено довідку від 17.09.2012р. №24/321 (т.2, а.с. 24-36), в якій встановлено, що станом на 20.08.2012р. виготовлені технічні паспорти та отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно філій, власником якого є товариство, у тому числі і філії ПАТ «ДПЗКУ» Білокриницький КХП.

Хоч в означеній довідці і зазначено, що свідоцтва про право власності до перевірки не надані, але поряд з цим Міністерство аграрної політики та продовольства України, як орган уповноважений управляти корпоративними правами ПАТ «ДПЗКУ» повинно було вжити заходів, щодо детального вивчення того питання, що оформлено свідоцтво на право власності на майно філії Білокриницький КХП, власником якого є ПАТ «ДПЗК».

Окрім того заявлені позовні вимоги обґрунтовуються тим, що майно вибула з державної власності без законних на те підстав, про належність майна Білокриницького КХП саме «ДПЗК» в означеній довідці зазначено, що також свідчить про об’єктивну можливість позивача-2 знати про порушення своїх майнових прав.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов’язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов’язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Міністерством аграрної політики України не надано доказів того, що отримавши означену довідку, як орган уповноважений управляти корпоративними правами ПАТ «ДПЗКУ», останнє не могло дізнатися про порушення свого майнового права.

Враховуючи означене, з 17.09.2012р. (дата довідки) Міністерство аграрної політики та продовольства знало, що майно, і зокрема майновий комплекс філії ПАТ «ДПКУ» «Білокриницький КХП» оформлений на праві власності за ПАТ «ДПЗКУ», а звернулось до суду лише у квітні 2018р., що в свою чергу є порушенням трирічного строку позовної давності.

Окрім того, щодо обізнаності Міністерства аграрної політики та продовольства України про порушення вимог законодавства, що мали місце у результаті оформлення права власності на спірне майно за ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», то суд враховує той факт, що за ствердженням відповідача 28.03.2012р. на адресу Міністерства ним було надіслано лист №130-2-802/2-15/2032, в якому, зокрема, зазначалось про те, що ним вже отримано свідоцтва про право приватної власності від 28.12.2011р. серії САЕ №162644 та серії САЕ №162645 на спірний майновий комплекс. В підтвердження означеного відповідачем -2 було надано копію журналу реєстрації вихідної кореспонденції ПАТ «ДПЗКУ».

Прокурором та позивачами не надано доказів на спростування того, що лист №130-2-802/2-15/2032 від 28.03.2012р. не надсилався на адресу позивача-2.

Щодо обізнаності Кабінету Міністрів України про порушення своїх майновиї прав, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про управління об’єктами держаної власності» Кабінет Міністрів України є суб’єктом управління , що визначає об’єкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також об’єкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб’єктам управління визначеним цим Законом.

Згідно ч.2 ст.5 вище названого закону, здійснюючи управління об’єктами державної власності, Кабінет Міністрів України, зокрема, призначає позапланові ревізії та перевірки використання об’єктів управління державної власності та встановлює порядок їх проведення; забезпечує контроль за ефективністю управління об’єктами державної власності.

На виконання доручення Прем’єр міністра України від 10.04.2014р. №13021/0/1-14 проведено перевірку окремих питань фінансово-господарської діяльності (фінансово-майновий стан, залишки товарно –матеріальних цінностей) ПАТ «ДПЗКУ, за результатами якої складено довідку №07-21/74 від 21.07.2014р.

В означеної довідці зазначено (т.2, а.с.66, перший абзац. Зверху): перевіркою наявності документів, які посвідчують право власності на нерухоме майно, яке увійшло до статутного капіталу ПАТ «ДПЗКУ» встановлено, що згідно зі свідоцтвами про право власності на нерухоме майно, які видані місцевими органами виконавчої влади за місцем його фактичного розташування, та витягом з реєстру права на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником майна за місцем розташування 34-х філій корпорації є ПАТ «ДПЗКУ».

Далі в означені довідці перелічено десять філій корпорації стосовно яких, корпорацією ведеться робота щодо отримання свідоцтва про право власності. В переліку означених філій гне зазначено філію ПАТ «ДПЗКУ» Білокриницький КХП.

Як зазначалося вище, наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 17.11.2011р. №634 створено 44 філії ПАТ «ДПЗКУ», у тому числі філію ПАТ «ДПЗКУ» Білокриницький КХП.

Враховуючи вище означене, а також інформацію, яка зазначена в довідці, вбачається, що філія ПАТ «ДПЗКУ» Білокриницький КХП входить до переліку 34-х філій власником майна яких відповідно до правовстановлюючих документів є ПАТ «ДПЗКУ».

Означена довідка відповідно до супровідного листа (т.2, а.с.55) була надіслана Кабінету Міністрів України 21.07.2017р., та отримана позивачем-1 22.07.2014р., відповідно до штампу вхідної кореспонденції.

Враховуючи означене, Кабінет Міністрів України з 22.07.2014р. був обізнаний про порушення своїх майнових прав.

Окрім того, за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності у системі Міністерства аграрної політики та продовольства за 2010-2012р.р. та за І квартал 2013р. Державною аудиторською службою встановлено факт реєстрації ПАТ «ДПЗКУ» права приватної власності на майно передане до статутного капіталу ПАТ «ДПЗКУ» (т.2, а.с.77, 6 абз. з гори).

Як вбачається з листа Державної аудиторської служби України від 26.02.2018р. (т.2, а.с.80) інформація за результатами ревізій фінансово-господарської діяльності у системі Міністерства аграрної політики та продовольства України в порядку інформації була надіслана Кабінету Міністрів України листом від 31.10.2013р. №02-12/1314.

Суд не приймає до уваги твердження Кабінету Міністрів України на поважність пропуску строку позовної давності у зв’язку з тим що оскаржувані рішення приймалися без їх участі.

Так, з вище перелічених перевірок вбачається, що Кабінет Міністрів України був проінформований та мав об’єктивну можливість знати про порушення свого майнового права.

Означене підтверджує реальну можливість позивачів дізнатисся про оформлення ПАТ «ДПЗКУ» права приватної власності на цілісно майновий комплекс ПАТ «ДПЗКУ» «Білокриницький КХП» раніше березня 2018р.

Як зазначалося вище, ст. 261 ЦК України пов’язує початок перебігу строку позовної давності не лише з тим коли особа дізналася, а і з тим коли могла дізнатися.

Прокурором та позивачами не наведено підстав, а також не надано доказів в обгрунтування поважності підстав пропуску строку позовної давності.

З урахуванням спливу позовної давності та ч.4 ст. 267 ЦКУ вище зазначені обставини є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.129 ГПК України у зв’язку з відмовою в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, ст. 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Згідно з ч.1, 2 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 03.08.2018р.

Суддя                                                                       Н.А. Павленко