ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"01" серпня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/953/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,

при секретарі судового засідання Орлов О.О.

розглянувши у судовому засіданні справу №916/953/18

за позовом Южненської міської ради Одеської області

до відповідача Публічного акціонерного товариства Банк "Південний"

про стягнення 20 361,35 грн., -

за участю представників:

від позивача: Денов Г.В., довіреність від 20.09.2017р. №227/04-01-14

від відповідача: Андебура А.І., довіреність від 11.06.2018р. №311032

Суть спору: Южненська міська рада Одеської області звернулась до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства Банк "Південний" 20 361,35 грн. збитків, що спричинені позивачу використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Також у позові позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати, які за попереднім (орієнтовним) розрахунком складаються з витрат на: надсилання позовної заяви у розмірі 94 грн., виготовлення копії для сторін у справі та для суду у розмірі 100 грн., відрядження представника до суду у розмірі 510-1020 грн.

У відзиві на позов за вх.№13036/18 від 02.07.2018р. відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу, розмір якої за орієнтовним розрахунком становить 6000 грн.

При цьому відповідач посилається на те, що станом на час виникнення у відповідача права власності на нежитлове приміщення у торговельному центрі рішення Южненської міської ради №447-V не існувало у зв'язку із втратою чинності ще в листопаді 2007р. Після реєстрації права власності на нежитлове приміщення відповідач звернувся до позивача із заявою про надання дозволу на оформлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та укладання договору оренди земельної ділянки. Проте позивач листом від 18.02.2010р. відмовив відповідачу у наданні дозволу на оформлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відмова мотивована тим, що приміщення, яке належить відповідачу входить в загальний комплекс торговельного центру. Не вбачається законних підстав та можливості для відповідача укласти в установленому законом порядку з позивачем договору оренди землі на частину земельної ділянки, оскільки укладання договору оренди земної на частину земельної ділянки (частину об'єкту оренди) чинним законодавством не передбачено. Єдиним належним доказом, який посвідчує відомості про площу земельної ділянки, що може передаватись в оренду є погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. На даний час відсутні належні докази, які б посвідчували розмір (площу) земельної ділянки, яка має бути передана відповідачу в користування. Відповідач сплачує за земельну ділянку земельний податок як землекористувач.

Також відповідач не погоджується з розміром збитків, який позивач просить стягнути, заявляє про застосування строків позовної давності та просить суд взагалі не розглядати вимоги про стягнення збитків, розраховані до 21.05.2015р.

Окрім того, відповідач посилається на те, що лист Управління Держгеокадастру у Комінтернівському районі від 24.08.2016р. №34-1503-0.12-7734/2-16 визначає вартість одного квадратного метру за адресою: м. Южне, вул. Миру, 19, в той час як нежиле приміщення відповідача знаходиться за адресою: м. Южне, вул. Миру, 19-З. В діях відповідача відсутня вина, оскільки саме позивач ухиляється від надання відповідачу дозволу на замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а розрахунок збитків не ґрунтується на реальних обставинах справи та складений на підставі документів, що є недопустимими та неналежними доказами.

У відповіді на відзив за вх.№2-3529/18 від 11.07.2018р. позивач посилається на те, що відповідач не є ані власником, ані постійним землекористувачем, а тому не є суб'єктом плати за землю у формі земельного податку. Обставини наявності у відповідача права власності на нерухоме майно дають підстави для висновку, що такий власник в силу правового регулювання повинен нести витрати по оплатному користуванню земельною ділянкою. У листі Управління Держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області, яким керувався позивач, розрахунок нормативно грошової оцінки 1 кв.м. було зроблено з урахуванням всієї площі торговельного центру з прибудинковою територією. Для мети використання капітальної споруди має надаватись право користування земельною ділянкою, на якій вона знаходиться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі необхідному для досягнення визначеної мети використання споруди.

Окрім того, у відповіді на відзив позивачем заявлено про зменшення позовних вимог на 6760,44 грн., які сплачено відповідачем в якості земельного податку.

У запереченнях на відповідь на відзив за вх.№14497/18 від 18.07.2018р. відповідач посилається на те, що доводи позивача, що з клопотанням про надання дозволу на оформлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та укладання договору оренди земельної ділянки повинні звертатись одночасно всі співвласники громадського будинку торговельного центру слід вважати такими, що не ґрунтуються на законі. Відповідач також не погоджується з тим, що позивач при нарахуванні збитків посилається на лист Управління Держгеокадастру у Комінтернівському районі. Площа земельної ділянки розрахована позивачем з порушенням Закону України "Про землеустрій" та ЗК України. розрахунок збитків з використанням зазначеної площі земельної ділянки не є обґрунтованим, оскільки єдиним належним доказом, який посвідчує відомості про площу земельної ділянки, що має передаватись в оренду, є погоджений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, який розробляється особами, визначеними ч.2 ст.26 Закону України "Про землеустрій". В діях відповідача відсутня вина. Позивачем не доведено протиправність поведінки відповідача та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками.

31.07.2018р. за вх.№2-3860/18 господарським судом одержано заяву про відшкодування судових витрат, згідно з якою відповідач просить стягнути з позивача 4000 грн. витрат на правничу допомогу та просить врахувати, що остаточний розрахунок витрат буде наданий протягом 5 днів після ухвалення рішення.

На підставі ч.2 ст.216 ГПК України у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті оголошувалась перерва до 18.07.2018р., до 27.07.2018р., до 01.08.2018р., про що учасники справи повідомлені належним чином.

На підставі ст.240 ГПК України у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті 01.08.2018р. за участю представників сторін судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

На підставі договору купівлі-продажу від 17.06.2008р. ПАТ АБ "Південний" придбав нежиле приміщення, розташоване на першому поверсі громадського будинку Загально-торгівельного центру, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Южне, просп. Леніна, 19-3, загальною площею 100,9 кв.м. Право власності відповідача на нежитлове приміщення зареєстровано 26.08.20008р., про що свідчить відповідний витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

У листі від 18.02.2010р. №02-37-30 Виконавчий комітет Южненської міської ради повідомив відповідачу, що питання про визначення долі та укладання договору на дольову участь у землекористуванні під нежилим приміщенням, розташоване за адресою: Одеська обл., м. Южне, пр. Леніна, 19-З, в якому розміщено відділення №9 філії АБ "Південний" в м. Одесі, на даний момент не може бути вирішено, в зв'язку з тим, що дане приміщення входить в загальний комплекс торгового центру. Необхідно розробити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки під весь комплекс в спільну оренду з визначенням дольової участі у загальній площі землекористування кожного власника приміщень торгового центру. Даний проект землеустрою необхідно затвердити на сесії Южненської міської ради, тільки після цього можливо укласти договір оренди з визначенням дольової участі у загальній площі землекористування з кожним власником приміщень торгового центру.

Рішенням Виконавчого комітету Южненської міської ради від 17.11.2015р. №14-VІІ перейменовано частину проспекту Леніна з пішохідною зоною, яка пролягає від вул. Будівельників до пр. Григорівського десанту - на проспект Миру.

Рішенням Южненської міської ради від 18.02.2016р. №147- VІІ встановлено на території міста Южного податок на майно в частині плати за землю та затверджено Положення. П.5.1 Додатку до нього встановлено, що розмір орендної плати за земельну ділянку встановлено у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, річна сума платежу 3% від нормативної грошової оцінки.

У листі Управління Держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області від 24.08.2016р. №34-1503-0.12-7734/2-16 зазначено, що відповідно до технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Южне Южненської міської ради Одеської області, виготовленої у 2013 році ДП "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", затвердженої рішенням Южненської міської ради Одеської області від 03.07.2014р. №1173-VІ, нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки за адресою: Одеська обл., м. Южне, просп. Леніна, 19 з урахуванням середньої (базової) вартості 1 кв.м. земель населеного пункту - 346,96 грн., за визначеним місцезнаходженням земельної ділянки (ІХ економіко-планувальна зона Км2=1,40), при застосуванні сукупного локального коефіцієнту Км3=1,3800, коефіцієнту функціонального використання Кф=2,5(землі комерційного використання0 та індексації станом на 01.01.2016р. становить 3025,65 грн.

Листом від 17.03.2017р. №51/14-01-15 Управління архітектури та містобудування Южненської міської ради надано позивачу схему земельної ділянки нежитлової будівлі торговельного центру за адресою: м. Южне, вул. Миру, 19. Згідно зі схемою площа земельної ділянки становить 4856 кв.м., площа будівлі - 2534 кв.м., площа прибирання - 2322 кв.м.

Рішенням Виконавчого комітету Южненської міської ради від 15.06.2017р. №733 створено комісію з визначення збитків (неодержаного Южненською міською радою доходу) внаслідок використання ПАТ АБ "Південний" земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Листом від 23.10.2017р. №580/11-01-32 позивач запросив відповідача прийняти участь в засіданні комісії з визначення збитків (неодержаного Южненською міською радою доходу) внаслідок використання власниками приміщень торгового центру, земельної ділянки без правовстановлюючих документів, який відбудеться 321.10.2017р.

31.10.2017р. за результатами засідання вказаної комісії складений протокол №1, з якого вбачається, що комісія встановила, що збитки (неодержаний Южненською міською радою доход) внаслідок використання ПАТ АБ "Південний" земельної ділянки без правовстановлюючих документів за період з 01.01.2015р. по 31.10.2017р. складають 20361,35 грн.

Додатком до протоколу №1 від 31.10.2017р. є акт збитків (неодержаного Южненською міською радою доходу) внаслідок використання ПАТ АБ "Південний" земельної ділянки без правовстановлюючих документів, згідно з яким загальний розмір збитків за період з 01.01.2015р. по 31.10.2017р. становить 20361,35 грн.

Рішенням Виконавчого комітету Южненської міської ради від 11.12.2017р. №1021 затверджено акт збитків (неодержаного Южненською міською радою доходу) внаслідок використання ПАТ АБ "Південний" земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Також судом встановлено, що в спірний період відповідачем сплачений земельний податок на землю на загальну суму 6760,44 грн., про що свідчать відповідні податкові декларації з плати за землю та меморіальні ордери.

При цьому, відповідачем сплачувався земельний податок, виходячи з нормативної грошової оцінки 1 кв.м. земельної ділянки, визначеної у листах Управління Держземагенства у Комінтернівському р-ні Одеської обл. від 26.05.2015р№34-1503-0.12-3563/2-15 та від 03.02.02017р. №34-1503-0.12-080/2-17.

Станом на даний час земельну ділянку під торговельним центром не сформовано.

Проаналізувавши наявні у справі докази, та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Частиною 1 ст.143 Конституції України встановлено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Згідно зі п.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.2 ст.83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Таким чином у комунальній власності позивача перебувають усі землі в межах міста Южне, крім земельних ділянок приватної та державної власності, незалежно від стану формування земельної ділянки.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст.126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст.123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною другою ст.152 Земельного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

З правового аналізу вищезазначених норм матеріального права виходить, що саме на землекористувача покладається обов'язок вчинення певних дій, направлених на оформлення права користування земельною ділянкою.

При цьому у разі, якщо земельну ділянку не сформовано, на землекористувача законодавчо покладений обов'язок звернення з відповідним клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Так, як вище встановлено господарським судом, відповідач є власником нежилого приміщення, розташованого у торгівельному центрі, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Южне, просп. Миру, 19-3, загальною площею 100,9 кв.м.

Станом на даний час земельну ділянку під торговельним центром не сформовано, договору оренди земельної ділянки між сторонами у справі не укладено.

Поряд з цим, господарським судом встановлено, що після 2010 року відповідач не звертався до позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та укладання договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов'язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У відповідності до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 18.03.2015р. у справі №3-18гс15.

Відповідно до ч.3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з п.д) ч.1 ст.156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Частинами 1,3 ст.157 Земельного кодексу України встановлено, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З правового аналізу наведених норм вбачається, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено.

Відповідно до п.1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Згідно з п.3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284, відшкодуванню підлягають, зокрема, інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

При цьому, неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

У відповідності до п.2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Так, як встановлено господарським судом, розмір збитків за використання відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів визначений комісію визначення збитків (неодержаного Южненською міською радою доходу) внаслідок використання ПАТ АБ "Південний" земельної ділянки без правовстановлюючих документів, створеною на підставі рішення Виконавчого комітету Южненської міської ради від 15.06.2017р. №733, якою складений відповідний акт збитків, згідно з яким загальний розмір збитків за період з 01.01.2015р. по 31.10.2017р. становить 20361,35 грн.

Вказаний акт збитків (неодержаного Южненською міською радою доходу) внаслідок використання ПАТ АБ "Південний" земельної ділянки без правовстановлюючих документів затверджений рішенням Виконавчого комітету Южненської міської ради від 11.12.2017р. №1021.

Обов'язок вносити плату за землю передбачено статтею 1 Закону України "Про оренду землі", згідно з якою оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до норм чинного законодавства міська рада, як суб'єкт права на землі комунальної власності, використовує земельні ділянки шляхом передачі їх в оренду зацікавленим особам з метою отримання орендної плати

Підставою для сплати орендарем орендної плати є договір оренди, який набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов, підписання його сторонами і державної реєстрації.

В той же час, відсутність договору оренди землі позбавляє міську раду, як орендодавця, права отримувати від цієї земельної ділянки доход в розмірі встановленому чинним законодавством орендної плати.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, з урахуванням наведених положень законодавства, дослідивши усі обставини справи та надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, господарський суд приходить до висновку про наявність повного складу цивільного правопорушення з боку відповідача як-то:

- протиправна бездіяльність, яка полягає в тому, що відповідач не вчинив передбачених законодавством заходів зі своєчасного оформлення права користування земельною ділянкою, з урахуванням того, що чинним законодавством саме на землекористувача покладається обов'язок вчинення певних дій з виготовлення та погодження технічної документації із землеустрою і подальшого звернення до уповноваженого органу із заявою про затвердження розробленої документації та отримання земельної ділянки в користування. Однак, відповідач, всупереч своєму обов`язку, протягом тривалого часу використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, що позбавило міську раду, як власника землі, права отримувати дохід у розмірі орендної плати. При цьому, останнє звернення відповідача до позивача щодо оформлення землекористування відбулось ще у 2010 році. Будь-яких доказів, які б свідчили про вжиття відповідачем, як добросовісним землекористувачем, заходів з метою оформлення у встановленому порядку права користування земельною ділянкою, після 2010 року до суду не надано;

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками, який полягає в бездіяльності відповідача при оформленні орендних правовідносин, що призвело до неотримання доходів у вигляді орендної плати позивачем як власником земельної ділянки, оскільки така плата може бути нарахована виключно у разі документального оформлення права користування земельною ділянкою;

- вина правопорушника, яка полягає в тому, що неукладення договору оренди земельної ділянки (не оформлення орендних правовідносин з позивачем) відбулось з вини відповідача, оскільки безпосередньо залежало від його волі, оскільки саме на відповідача, як землекористувача, покладається обов'язок з оформлення орендних правовідносин з позивачем;

- збитки, які визначені комісією з визначення збитків, створеною на підставі відповідного рішення Виконавчого комітету Южненської міської ради, та розмір яких затверджений рішенням Виконавчого комітету Южненської міської ради від 11.12.2017р. №1021. При цьому вказане рішення виконкому позивача на даний час є чинним, а отже обов'язковим для виконання на відповідній території, у тому числі для відповідача, та є належним доказом у підтвердження розміру заподіяних збитків.

Посилання відповідача на неправильність розрахунку збитків господарський суд не приймає до уваги, оскільки рішення виконкому позивача, який затверджений розмір збитків, є чинним та відповідачем у встановленому законодавством порядку не оскаржено.

Посилання відповідача на відсутність вини в його діях, оскільки саме позивач ухиляється від надання відповідачу дозволу на замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, господарським судом не приймаються до уваги з огляду на положення ч.2 ст. 1166 ЦК України, згідно з якою обов'язок щодо доведення відсутності вини особи в заподіянні збитків покладається саме на заподіювача цих збитків. Відповідач не довів суду належними та допустимими доказами відсутність своєї вини в не укладанні договору оренди земельної ділянки з урахуванням покладення законом такого обов'язку саме на відповідача. Більш того, відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження звернення ним до позивача після 2010 року та ухилення позивача від оформлення орендних правовідносин.

Обставини щодо сплати відповідачем земельного податку також не свідчать про відсутність вини в його діях, оскільки сплата відповідачем земельного податку не звільняє його від обов'язку належним чином оформити право користування земельною ділянкою (укласти договір оренди землі), оскільки відповідно до ст.ст. 269, 270, 288 Податкового кодексу України, земельний податок та орендна плата не є тотожними поняттями. Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Відповідач не є власником і постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб'єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача - орендна плата (п.п.14.1.72, 14.1.73 ст.14 Податкового кодексу України).

Таким чином, користування відповідачем земельною ділянкою, на якій знаходяться належний йому на праві власності об'єкт нерухомого майна - нежиле приміщення в торговому центрі, без правовстановлюючих документів, позбавило орендодавця - позивача можливості одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би одержати, якби його право не було порушено.

Вказане узгоджується з висновком щодо застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду України від 14.09.2016р. у справі № 703/5377/14-ц та у постанові Верховного Суду від 04.07.2018р. у справі №924/899/17

В свою чергу відсутність договору оренди земельної ділянки не звільняє відповідача від обов'язку оформити відповідне право користування земельною ділянкою та, відповідно, від обов'язку відшкодувати збитки, завдані у зв'язку з використанням земельної ділянки без такого договору.

Вказане узгоджується з висновком щодо застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду від 24.04.2018р.у справі №924/587/17.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про правомірність, обґрунтованість та підставність позовних вимог позивача про стягнення з відповідача збитків за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів. При цьому з урахуванням сплати відповідачем земельного податку, розмір збитків зменшується на суму сплаченого відповідачем земельного податку.

Водночас відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено про застосування строків позовної давності щодо вимог про стягнення збитків до 21.05.2015р.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За вимогами ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Європейський суд з прав людини наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою №14902/04 у справі відкрите акціонерне товариство "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №№ 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Державний контроль за використанням та охороною земель комунальної власності законодавчо покладено на орган місцевого самоврядування, а тому позивач за умови належного виконання покладених на нього повноважень в сфері земельних відносин знав або принаймні міг довідатися про порушення своїх прав відповідачем.

Таким чином позивачем пропущений строк позовної даності на звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача збитків, нарахованих за період з 01.01.2015р. по 21.05.2015р. При цьому, жодних причин поважності пропуску строку позовної давності позивачем не наведено.

За таких обставин господарським судом задовольняються позовні вимоги про стягнення збитків з відповідача у розмірі 11564,50 грн.

При цьому господарським судом не прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог на 6760,44 грн., які сплачено відповідачем як земельний податок, яка була заявлена у відповіді на відзив від 11.07.2018р. за вх.№2-3529/18, оскільки таку заяву було подано до суду після першого судового засідання, тобто з порушенням п.2 ч.2 ст.46 ГПК України, згідно з якою позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Водночас будь-якого клопотання про поновлення пропущеного позивачем процесуального строку до суду не надано.

Позивачем у позові заявлено до стягнення з відповідача судові витрати, які за попереднім розрахунком складаються з витрат на надсилання позовної заяви у розмірі 94 грн., виготовлення копії для сторін у справі та для суду у розмірі 100 грн., відрядження представника до суду у розмірі 510-1020 грн.

Відповідачем у заяві про відшкодування судових витрат заявлено до стягнення з позивача 4000 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п.п.1, ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

На підтвердження понесення позивачем витрат на надсилання позовної заяви надано фіскальний чек про надсилання позовної заяви на адресу суду, відповідачу та Лиманській ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області на загальну суму 72,90 грн. Між тим, враховуючи, що Лиманська ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області не є учасником справи, витрати на надсилання їй копії позовної заяви не відносяться до судових витрат у даній справі.

За таких обставин, розмір понесених позивачем судових витрат на надсилання копії позовної заяви становить 48,60 грн.

Доказів понесення заявлених позивачем витрат на виготовлення копії для сторін у справі та для суду у розмірі 100 грн., відрядження представника до суду у розмірі 510-1020 грн. до господарського суду не надано.

На підтвердження понесення відповідачем витрат на правничу допомогу надано до суду договір №1/6-18 від 18.06.2018р. про надання правової допомоги, укладений між відповідачем та Адвокатським об'єднанням "Юртайм", з додатком №1 до договору, акт прийому-передачі виконаних робіт від 03.07.2018р., платіжне доручення№3808 від 06.07.2018р. про оплату послуг за договором на суму 4000 грн. ордер серія ОД №254752 від 23.06.2018р.

За таких обставин, господарський суд вважає, що сплачені відповідачем Адвокатському об'єднанню "Юртайм" 4000 грн. в якості оплати витрат на правничу допомогу відносяться до судових витрат у даній справі.

На підставі ст.129 ГПК України судові витраті щодо сплати судового збору та надсилання позовної заяви, а також витрати на правничу допомогу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1.Позов Южненської міської ради Одеської області задовольнити частково.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства Банк "Південний" (65059, м. Одеса, вул. Краснова, 6/1, ) на користь Южненської міської ради Одеської області (65481, Одеська обл., м. Южне, просп. Григорівського десанту, 18, ) збитки у розмірі 11564 (одинадцять тисяч п'ятсот шістдесят чотири) грн. 50 коп., судовий збір у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 75 коп. та інші судові витрати у розмірі 27 (двадцять сім) грн. 60 коп.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4.Стягнути з Южненської міської ради Одеської області (65481, Одеська обл., м. Южне, просп. Григорівського десанту, 18, ) на користь Публічного акціонерного товариства Банк "Південний" (65059, м. Одеса, вул. Краснова, 6/1, ) витрати на правничу допомогу у розмірі 1728 (одна тисяча сімсот двадцять вісім) грн. 15 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 06 серпня 2018 р.

Суддя Г.Є. Смелянець