УХВАЛА

м. Київ

30.07.2018Справа № 910/17352/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М.

за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши

ЗаявуТовариства з обмеженою відповідальністю "КІР-Автотранс"
про розстрочення виконання рішення суду
По справі № 910/17352/17

За позовомТовариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування"
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю "КІР-Автотранс"
Треті особи, Проякі не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 Публічне акціонерне товариство "Київенерго" стягнення 52 551,31 грн
Учасники судового процесу:

від стягувача: Сабітов С.В.;

від боржника (заявника):Ващук Ю.С.;

від третьої особи-1:не з'явились;

від третьої особи-2: з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2017 Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про стягнення 52 551,31 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася у зв'язку із неправомірними діями третьої особи-1 під час керування транспортного засобу "Dey Lanos", державний номер НОМЕР_1, власником якого є Публічне акціонерне товариство "Київенерго", було завдано шкоду транспортному засобу, страховиком якого є позивач. Дана дорожньо-транспортної пригоди була визнана страховим випадком та позивачем здійснено страхову виплату страхувальнику. Враховуючи вищенаведене, позивач вважав, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до винної особи в межах виплаченого ним страхового відшкодування, у зв'язку із чим було подано позов.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 замінено первісного відповідача Публічне акціонерне товариство "Київенерго" на належного відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "КІР-АВТОТРАНС" та залучено до участі у справі в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Публічне акціонерне товариство "Київенерго".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.2018 (повний текст рішення складено 01.03.2018) у справі №910/17352/17 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "КІР-АВТОТРАНС" на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" 52 551,31 грн. суми страхового відшкодування та 1 600,00 грн. судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "КІР-АВТОТРАНС" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2018, в якій просить скасувати вказане рішення місцевого господарського суду та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2018 у справі № 910/17352/17 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КІР-АВТОТРАНС" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2018 у справі №910/17352/17 залишено без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2018 у справі №910/17352/17 залишено без змін.

19.04.2018 на виконання рішення Господарського суду міста Києва по справі № 910/17352/17 від 23.02.2018 видано наказ.

17.07.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "КІР-АВТОТРАНС" звернулось до Господарського суду м. Києва з заявою, в якій просило розстрочити рішення Господарського суду м. Києва від 23.02.2018 у справі № 910/17352/17 строком на 7 місяців рівними частинами.

Ухвалою суду від 23.07.2018 и заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КІР-АВТОТРАНС" про розстрочення виконання рішення суду призначено до розгляду в судовому засіданні на 30.07.18.

30.07.2018 в судовому засіданні представник боржника(заявника) підтримав подану заяву та просив суд розстрочити рішення Господарського суду м. Києва від 23.02.2018 у справі № 910/17352/17 строком на 7 місяців рівними частинами.

Представник стягувача в даному судовому засіданні надав свої заперечення щодо заяви про розстрочення виконання рішення суду.

Розглянувши подану заяву, заслухавши пояснення представника боржника та стягувача, дослідивши матеріали справи, господарський суд прийшов до висновку, що подана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N18-рп/2012; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N11-рп/2012.

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009 Конституційного Суду України виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст.1 Конституції України Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є обов'язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

За приписами ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005р. по справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення від 20 липня 2004 Європейського суду з прав людини "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, рішення суду по справі №910/17352/17, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

За поясненнями представників сторін, рішення суду від 23.02.2018 у справі №910/17352/17 на теперішній час боржником не виконано.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтовуючи наявність підстав для відстрочення виконання рішення по справі, боржник посилається на наступне.

Заявник зазначає, що 06.07.2018 на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 23.02.2018 у справі № 910/17352/17 державним виконавцем Солом'янського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва було відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного рішення суду.

Разом із тим, на даний час рішення суду Товариством з обмеженою відповідальністю "КІР-Автотранс" не виконано, оскільки кошти в достатній кількості у останнього відсутні, погашення боргу одним платежем є неможливим у зв'язку із скрутним фінансовим становищем.

Одночасно, заявник стверджує про відсутність вини з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "КІР-Автотранс" у виникненні спору, оскільки винною особою у ДТП, в наслідок якої було завдано майнової шкоди автомобілю Land Rover, визнано працівника товариства.

Разом з тим, судом відхиляються доводи боржника з огляду на наступне.

Положеннями ч. 3 ст. 331 ГПК України унормовано, що підставою для встановлення відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 331 ГПК України).

Заява про розстрочку виконання рішення розглядається за правилами Господарського процесуального кодексу України, тому заявник повинен надати докази наявності обставин, що передбачені ст. 331 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 7.2 Постанови № 9 від 17.10.2012р. пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлено, що вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Отже, в основу рішення про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим його виконання.

Відповідно до приписів ст.218 Господарського кодексу України не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст. 41 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суд зазначає, що відсутність коштів у боржника не є виключною обставиною, яка може слугувати підставою для розстрочення виконання рішення Господарського суду м. Києва від 23.02.2018 по справі № 910/17352/17.

Враховуючи все вищезазначене у сукупності, господарський суд зазначає, що наведені заявником обставини в обґрунтування заяви про розстрочку виконання рішення суду не є винятковими в розумінні статті 121 Господарського процесуального кодексу України, які б доводили неможливість своєчасного виконання судового рішення та які б могли бути підставою для розстрочення виконання рішення суду по справі № 910/17352/17.

Керуючись ст. ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КІР-Автотранс" про розстрочення виконання рішення суду відмовити.

2. Згідно ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 02.08.2018.

Суддя Спичак О.М.