ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2018м. ДніпроСправа № 904/1275/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е. за участю секретаря судового засідання Сироти М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ,

в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД", м. Дніпро

про стягнення провізної плати та додаткових зборів за затримку вагонів для прикордонно-митного догляду з підняттям даху у розмірі 9 771,30 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №35 від 09.01.2018;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 24-5-03 від 29.12.2017.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД" (далі - відповідач) про стягнення 9 771,30 грн.

Ухвалою суду від 02.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 26.04.2018.

23.04.2018 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

26.04.2018 судове засідання не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Петренко Н.Е. на лікарняному.

Ухвалою суду від 02.05.2018 у зв'язку із виходом судді Петренко Н.Е. з лікарняного, судовий розгляд справи призначено на 24.05.2018.

11.05.2018 до суду від відповідача надійшов відзив на позов.

Ухвалою суду від 24.05.2018 розгляд справи призначено у загальному провадженні, підготовче судове засідання призначено на 07.06.2018.

Ухвалою суду від 07.06.2018 відкладено підготовче засідання на 21.06.2018.

21.06.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 21.06.2018 відкладено підготовче засідання на 11.07.2018.

04.07.2018 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

10.07.2018 від позивача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи копії відповіді від державної прикордонної служби.

Ухвалою суду від 11.07.2018 закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 24.07.2018.

24.07.2018 у судовому засіданні повноважний представник позивача підтримав позовні вимоги і просив задовольнити їх в повному обсязі.

Повноважний представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні 24.07.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи повноважних представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що у вересні 2017 року зі станції Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» здійснило відправлення вагону № 61738779 згідно накладної №46828786 на станцію Захонь МАВ.

Згідно ст.32 параграфа 1 "Соглашения о международном железнодорожном грузовом сообщении", надалі (СМГС) - "Перевозчику должны быть возмещены все расходы, связанные с перевозкой груза, не предусмотренные тарифами и вызнанные причинами, не зависящими от перевозчика. Данные расходы устанавливаются на дату их возникновения отдельно для каждой отправки и подтверждаются соответствующими документами ".

Після прибуття вантажу на ст. Батьово Львівської залізниці спірний вагон було затримано для прикордонно-митного догляду з підняттям даху. Вагон було затримано з 24.09.2017 о 20 год. 20 хв. та 29.09.2017 о 12 год. 00 хв. випущено та відправлено на станцію Чоп для догляду в зоні митного контролю МЧ Львів. Після догляду по станції Чоп 01.10.17 об 11 год. 20 хв. вагон було відправлено за призначенням. За даними обставинами було складено акти загальної форми № 228 від 29.09.2017, № 7087 від 24.09.2017, № 54 від 01.10.17, №4748 від 01.10.17, № 4737 від 30.09.17.

За період затримки спірного вагону з 24.09.2017 20 год. 20 хв. до 29.09.2017 12 год. 00 хв. були нараховані додаткові збори згідно актів загальної форми № 228 від 29.09.2017 №7087 від 24.09.2017 станції Батьово Львівської залізниці.

За період затримки спірного вагону з 30.09.2017 - 13 год. 40 хв. до 01.10.2017 - 11год. 20 хв. були нараховані додаткові збори згідно актів загальної форми № 54 від 0110.2017, № 4748 від 01.10.2017, № 4737 від 30.09.2017 по станції Чоп Львівської залізниці.

Після проведення митного догляду з підняттям даху вагони було відправлено за призначенням.

У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача провізну плату та додаткові збори за затримку вагонів для прикордонно-митного догляду з підняттям даху у розмірі 9771,30 грн.

Відповідач скористався наданим йому правом на судовий захист та надав суду відзив на позов, у якому вказав, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі.

Зазначив, що, на його думку, у позивача відсутні підстави для стягнення вказаних коштів, оскільки, по-перше, в порушення вимог Митного кодексу України відсутнє рішення керівника компетентного державного органу щодо затримки та проведення огляду вантажу, який переміщувався у вагоні № 61738779. По-друге, у складених залізницею актах загальної форми не вказані підстави для затримки вагонів та проведення огляду товарів, через що неможливо встановити за чий рахунок повинен здійснюватися огляд.

Вважає, що вказане свідчить про неправомірність дій працівників залізниці щодо затримки вагонів та, як наслідок, неправомірність нарахування провізної плати та додаткових зборів за затримку вагонів.

У свою чергу позивач надав суду відповідь на відзив, у якому вказав, що Чопським прикордонним загоном, з метою дотримання вимог п.10 ч.1 ст.1, п.п.3 п.3 та п.п. 3 п. 4 ст. 2, ч. 3 ст.16 Закону України «Про прикордонний контроль», п. 2.5 розділу II «Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів через державний кордон у міжнародному пункті пропуску для залізничного сполучення «Соловка», затвердженої наказом Чопського прикордонного загону від 20.06.17 № 275, було проінформовано начальника станції «Батьово» Ужгородської дирекції залізничних перевезень про необхідність представлення для огляду вагону № 61738779.

Відповідно до складених залізницею актів форми № 228 від 29.09.2017, № 7087 від 24.09.17, № 54 від 01.10.17, № 4748 від 01.10.17, № 4737 від 30.09.17 загальної форми, підставою для нарахування додаткових зборів стало затримання вагонів для прикордонно-митного догляду, в даному випадку проводився прикордонний огляд товару.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Крім того, частиною 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Відповідно до частини 1 статті 4 Митного кодексу України митний контроль -сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. При цьому, митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з частиною 2 статті 218 Митного кодексу України розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Таким чином, вважає, що вартість проведених залізницею розвантажувальних, навантажувальних, зважувальних та інших робіт, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, має в будь-якому випадку оплачуватися вантажовласниками (вантажовідправниками) незалежно від того, чи виявлено митницею факт незаконного переміщення товару під час здійснення митного контролю.

Відповідач надав суду заперечення на відповідь на відзив, у яких вказав, що оскільки позивачем на надано відповідного рішення про огляд вантажу, то і затримка вагону 24.09.2017 була здійснена залізницею безпідставно, а тому нарахування провізної плати та додаткових зборів за затримку вагонів є неправомірною.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються, зокрема, Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про залізничний транспорт», Статутом залізниць України (далі Статут), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Правилами перевезення вантажів та іншими нормативними актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 Господарського кодексу України, перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами (ч. 5 ст. 300 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 908 Цивільного кодексу України визначено, що умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку. перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (ст. 5 Статуту).

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони -одержувача. Накладна є одночасно договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення (ст. 6 Статуту.

За договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату (ст. 22 Статуту).

Згідно зі ст. 63 Статуту, Мінтранс разом із заінтересованими міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, відправниками та одержувачами у виняткових випадках, коли через особливі обставини перевезення окремих вантажів не може бути здійснено з дотриманням Правил, можуть встановлювати порядок перевезення таких вантажів на особливих умовах.

Перевезення вантажів на особливих умовах здійснюються за окремими договорами. При цьому сторони вправі передбачати у договорах додаткову відповідальність за виконання зобов'язань щодо перевезень вантажів.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Крім того, частиною 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Як встановлено судом, у вересні 2017 року зі станції Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» на станцію призначення Захонь (Угорщина) здійснило відправлення вагону № 61738779.

По прибуттю вантажу на ст. Батьово Львівської залізниці спірний вагон було затримано для прикордонно-митного догляду з підняттям даху з 24.09.2017 о 20 год. 20 хв. та 29.09.2017 о 12 год. 00 хв. випущено та відправлено на станцію Чоп для догляду в зоні митного контролю МЧ Львів. Після догляду по станції Чоп 01.10.2017 об 11 год. 20 хв. вагон було відправлено за призначенням. За даними обставинами було складено акти загальної форми № 228 від 29.09.2017, № 7087 від 24.09.2017, № 54 від 01.10.2017, № 4748 від 01.10.2017, № 4737 від 30.09.2017 (а.с. 10-12).

Таким чином, складені станціями Батьово та Чоп Львівської залізниці вищевказані акти загальної форми є документами, що підтверджують нарахування додаткових витрат для здійснення митного оформлення товарів.

За період затримки спірного вагону з 24.09.2017 20 год. 20 хв. до 29.09.2017 12 год. 00 хв. позивачем були нараховані додаткові збори згідно актів загальної форми № 228 від 29.09.2017 №7087 від 24.09.2017 станції Батьово Львівської залізниці. За період затримки спірного вагону з 30.09.2017 - 13 год. 40 хв. до 01.10.2017 - 11год. 20 хв. були нараховані додаткові збори згідно актів загальної форми № 54 від 01.10.2017, № 4748 від 01.10.2017, №4737 від 30.09.2017 по станції Чоп Львівської залізниці. Про вказані додаткові збори позивачем було здійснено відмітки у залізничних накладних.

Частиною 1 статті 4 Митного кодексу України встановлено, що митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законі та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. При цьому, митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 325 Митного кодексу України за письмовою заявою власника товарів або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів можуть здійснюватися навантаження, вивантаження, перевантаження, усунення пошкоджень упаковки, розпакування, упакування, перепакування, зважування та визначення інших істотних характеристик товарів, що перебувають під митним контролем, взяття проб та зразків таких товарів, зміна ідентифікаційних знаків чи маркування на цих товарах або їх упаковці, транспортних засобах комерційного призначення, а також заміна транспортного засобу комерційного призначення. Зазначені операції здійснюються за рахунок власника товарів, що переміщуються через митний кордон України, або уповноваженої ним особи. У разі відмови у наданні дозволу на здійснення зазначених операцій орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно письмово повідомити особу, яка звернулася із заявою про надання такого дозволу, про причини і підстави відмови.

У встановлених цим Кодексом випадках органи доходів і зборів з власної ініціативи або з ініціативи правоохоронних органів мають право у письмовій формі вимагати від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України, проведення операцій, передбачених частиною першою цієї статті. У такому разі витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються органом, з ініціативи якого вони проводилися. Якщо в результаті проведення таких операцій виявлено порушення законодавства України, витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженими ними особами.

Частиною п'ятою статті 338 Митного кодексу України встановлено, що, зокрема, огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України.

З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи органів доходів і зборів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду), в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги. Такий огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлено факт незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, пов'язані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначених товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою.

За змістом пункту 2 статті 218 Митного кодексу України розвантажувальні, навантажувальні та перевантажувальні роботи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів, або уповноважених ним осіб.

Митними формальностями є сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи (п. 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України).

За приписами ч.ч. 1, 2, 4 ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

У свою чергу, майнова відповідальність перевізників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, може наступати за обставин, які засвідчуються актами (ч.1 ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт", ст.129 Статуту залізниць України).

Відповідно до положень ст.119 Статуту, п.п. 2, 15 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458 (далі за текстом Правила та/або Правила користування вагонами і контейнерами), за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх вантажовласнику. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

При цьому за змістом пункту 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Отже, врахувавши вищевикладені положення діючого законодавства, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог.

З огляду на викладене, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 124, 129, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, м. Дніпро, пр. Д. Яворницього, буд. 108; ідентифікаційний код 40081237) до Публічного акціонерного товариства "ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД" (, 49081, м. Дніпро, вул. Столєтова, 21) про стягнення провізної плати та додаткових зборів за затримку вагонів для прикордонно-митного догляду з підняттям даху у розмірі 9 771,30 грн. - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД" (, 49081, м. Дніпро, вул. Столєтова, 21) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, м. Дніпро, пр. Д. Яворницього, буд. 108; ідентифікаційний код 40081237) провізну плату та додаткові збори за затримку вагону для прикордонно-митного догляду з підняттям даху у розмірі 9 771,30 (дев'ять тисяч сімсот сімдесят одна грн. 30 коп.) гривень та судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.) гривень.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Відповідно до п.17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 26.07.2018.

Суддя ОСОБА_3