КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"06" серпня 2018 р. Справа№ 925/720/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Сітайло Л.Г.

Пашкіної С.А.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.10.2017

у справі № 925/720/17 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Уманьагрохім»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс Центр-М»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2

про витребування майна та визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про:

- витребування з незаконного володіння відповідача на користь позивача нерухомого майна: земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,034 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 3) та визнання за позивачем права власності на цю земельну ділянку;

- витребування з незаконного володіння відповідача на користь позивача нерухомого майна: земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, площею 1,1774 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 3) та визнання за позивачем права власності на цю земельну ділянку;

- витребування з незаконного володіння відповідача на користь позивача нерухомого майна: адміністративної будівлі з ганками, А-2; котельні з прибудовою, В-1, в; вбиральні, Г; насосної, Д; КПП з навісом, Е-1, Є; заправки, Ж-1; огорожі, 1; огорожі, 4; воріт з хвірткою, 2; воріт, 5; воріт, 6; що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 3) та визнання за позивачем права власності на це нерухоме майно.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 05.10.2017, повний текст якого складений 23.10.2017, у справі № 925/720/17 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням, 23.10.2017 ОСОБА_2 звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 1 від 17.10.2017, в якій просила скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 05.10.2017 у справі № 925/720/17 і припинити провадження у справі у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 103 ГПК України.

Ухвалою від 31.10.2017 апеляційну скаргу № 1 від 17.10.2017 ОСОБА_2 повернуто без розгляду на підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Вказану ухвалу ОСОБА_2 було оскаржено до Вищого господарського суду України.

Водночас 06.11.2017 з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.10.2017 у справі № 925/720/17 звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Ресурс Центр-М».

За результатом розгляду вказаної апеляційної скарги, Київським апеляційним господарським судом 25.01.2018 прийнято постанову, якою апеляційну скаргу ТОВ «Ресурс Центр-М» залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

27.01.2018 ОСОБА_2 звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 1 від 26.01.2018, в якій просить скасувати:

- рішення Господарського суду Черкаської області від 05.10.2017,

- постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2018 у справі № 925/720/17

та закрити провадження у справі у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Отже, ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою № 1 від 26.01.2018 після прийняття Київським апеляційним господарським судом постанови від 25.01.2018 за результатами розгляду апеляційної скарги ТОВ «Ресурс Центр-М» на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.10.2017 у справі № 925/720/17, тобто після закінчення апеляційного розгляду справи.

При цьому з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 при апеляційному розгляді справи № 925/720/17 за апеляційною скаргою ТОВ «Ресурс Центр-М» на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.10.2017 у справі № 925/720/17 бкла відсутня.

Частина 1 статті 272 ГПК України (глава 1 Розділу ІV), яка встановлює порядок розгляду апеляційної скарги, що надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, визначає, що, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

Згідно з п. 13 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 93 ГПК України в редакції, яка діяла станом на дату звернення до суду з цією апеляційної скаргою, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Відповідно до вказаних правових норм, апеляційну скаргу на рішення суду Господарського суду Черкаської області від 05.10.2017, повний текст якого складений 23.10.2017, ОСОБА_2 мала подати в строк по 02.11.2017 включно, проте подала її 27.01.2018.

В апеляційній скарзі № 1 від 26.01.2018 ОСОБА_2 просить поновити процесуальний строк на подання апеляційної скарги згідно доданої до апеляційної скарги заяви № 2 від 26.01.2018 про поновлення процесуального строку подання апеляційної скарги № 1 від 26.01.2018 року на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.10.2017.

У доданій до апеляційної скарги заяві № 2 від 26.01.2018 про поновлення процесуального строку подання апеляційної скарги № 1 від 26.01.2018 року на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.10.2017 апелянт як на поважні причини для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження послався на те, що:

- вперше з апеляційною скаргою № 1 від 17.10.2017 він звернувся в межах процесуального строку для подання апеляційної скарги, проте ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2017 у справі № 925/720/17 вказану апеляційну скаргу повернуто без розгляду на підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України через виявлені недоліки;

- на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2017 у справі № 925/720/17 апелянтом було подано касаційну скаргу № 2 від 07.11.2017 до Вищого господарського суду України;

- 26.01.2018 апелянту стало відомо, що 25.01.2018 за його відсутності Київським апеляційним господарським судом було прийнято постанову у справі № 925/720/17, якою в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Ресурс Центр-М» відмовлено, рішення Господарського суду Черкаської області залишено без змін;

- станом на 26.01.2018 касаційна скарга апелянта № 2 від 07.11.2018 розглянута не була, матеріали справи № 925/720/17 не направлялись до Вищого господарського суду України, а права апелянта вже порушені і потребують термінового відновлення.

Отже, апелянт вважає, що процесуальний строк був порушений з поважних причин, оскільки після повернення апеляційної скарги № 1 від 17.10.2017 ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2017 у справі № 925/720/17 апелянтом вживались заходи щодо касаційного оскарження, що визначені законом, що і зумовило пропуск процесуального строку, що підтверджується доданими доказами.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що наведені апелянтом у заяві № 2 від 26.01.2018 про поновлення процесуального строку подання апеляційної скарги № 1 від 26.01.2018 року на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.10.2017 у справі № 925/720/17 причини для поновлення строку на апеляційне оскарженні не можуть бути визнані поважними з огляду на таке:

- з матеріалів справи слідує, що всі судові документи у цій справі вчасно направлялись судами на адресу апелянта: 20300, АДРЕСА_1, проте з вказаної адреси повертались без вручення з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання»;

- тобто, наявними в матеріалах справи документальними доказами підтверджується, що судом було вчинено всіх необхідних дій для своєчасного вручення апелянту судових документів, в тому числі і документів, які стосувались апеляційного перегляду у цій справі, а неотримання їх апелянтом було наслідком дій самого апелянта, в той час як відповідно до приписів п. 4 ст. 13 ГПК України в редакції на дату винесення цієї ухвали кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій;

- як слідує з відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, всі судові документи у цій справі оприлюднювались своєчасно, а отже, апелянт мав можливість бути обізнаним про апеляційній перегляд, за наслідками якого Київським апеляційним господарським судом 25.01.2018 прийнято постанову у цій справі.

Також у апеляційній скарзі № 1 від 26.01.2018 апелянт просить зменшити розмір судового збору до 4 784,10 грн. у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» згідно доданого клопотання № 3 від 26.01.2018 про зменшення розміру судового збору за подання апеляційної скарги № 1 від 26.01.2018 на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.10.2017.

У доданому до апеляційної скарги клопотанні № 3 від 26.01.2018 про зменшення розміру судового збору за подання апеляційної скарги № 1 від 26.01.2018 на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.10.2017 апелянт просить зменшити розмір судового збору до 4 784,10 грн., вже сплачених за квитанцією № 3319326 від 19.10.2017 за подання апеляційної скарги № 1 від 26.01.2018 на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.10.2017, пославшись на те, що судовий збір за подання фізичною особою ОСОБА_2 апеляційної скарги № 1 від 26.01.2018 на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.10.2017 у справі № 925/720/17 перевищує 5 відсотків розміру річного доходу фізичної особи ОСОБА_2 за попередній 2017 рік та зазначається законом як такий, що є обтяжливим для її майнового стану.

Розглянувши вказане клопотання, суд дійшов висновку, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів того, що розмір судового збору, який він має заплатити при зверненні з цією скаргою, перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу.

З огляду на вищевказані обставини, ухвалою суду від 01.02.2018:

- апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.10.2017 у справі № 925/720/17 залишено без руху;

- ОСОБА_2 роз'яснено, що:

1. протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали ОСОБА_2 має право усунути недоліки, а саме, подати до Київського апеляційного господарського суду докази того, що розмір судового збору, який вона має заплатити при зверненні з цією скаргою, перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу, а також відповідну заяву із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

2. разі невиконання в строк, визначений п. 2 її резолютивної частини, ухвали суду: в частині надання доказів того, що розмір судового збору, який вона має заплатити при зверненні з цією скаргою, перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту; в частині подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для його поновлення суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 ГПК України.

19.02.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду на виконання вимог ухвали від 01.02.2018 від ОСОБА_2 надійшли:

- заява № 6 від 16.02.2018 про поновлення процесуального строку подання апеляційної скарги № 1 від 26.01.2018 на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.10.2017;

- заява № 5 від 16.02.2018 про зменшення розміру судового збору до 4 784,10 грн.

Враховуючи, що справа № 925/720/17 після прийняття 30.03.2018 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постанови у справі № 925/720/17 за результатом розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 № 2 від 07.11.2017 на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2017 у справі № 925/720/17, поданої скаржником до Вищого господарського суду України і направленої судом до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 07.02.2018, повернулась до Київського апеляційного господарського суду 30.07.2018, перевірка колегією суддів виконання ОСОБА_2 вимог ухвали суду від 01.02.2018 про залишення без руху апеляційної скарги № 1 від 26.01.2018 проводиться після надходження справи до суду.

Щодо строку подання апелянтом заяв про поновлення процесуального строку подання апеляційної скарги та про зменшення розміру судового збору, встановленого ухвалою суду від 01.02.2018, колегія суддів зазначає таке.

За приписами ст. 113 ГПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч. 2 с. 174 ГПК України).

Ухвалою від 01.02.2018 апелянту встановлено десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для виправлення недоліків.

З матеріалів справи слідує, що ухвала від 01.02.2018 апелянтом отримана не була та повернулась на адресу суду 16.02.2018 з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», яка була проставлена 12.02.2018.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає, що апелянтом не пропущено 10-ти денний строк на усунення недоліків.

Щодо заяви № 6 від 16.02.2018 про поновлення процесуального строку подання апеляційної скарги № 1 від 26.01.2018 на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.10.2017, подану апелянтом на виправлення недоліків, зазначених у ухвалі суду від 01.02.208, колегія суддів зазначає таке.

У вказаній заяві як на поважні причини для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на такі обставини:

- вперше за апеляційною скаргою апелянт звернувся в межах процесуального строку, проте у її прийнятті було відмовлено через процесуальні недоліки;

- користуючись своїм процесуальним правом та діючи у відповідності до норм чинного ГПК, апелянт звернувся з касаційною скаргою №2 від 07.11.2017 на ухвалу Київського апеляційного господарського суду, проте дана скарга на даний час не розглянута, а в даній справі №925/720/17 вже 25.01.2018 прийнято рішення за апеляційною скаргою іншого учасника провадження, в той час як порушені права апелянта по суті так і залишаються не захищеними судом;

- апелянт працює на посаді інженера з лісозаготівель у ТОВ «Біока;

- в період з 15.10.2017 у відповідності до наказу № 56 від 15.10.2017 по ТОВ «Біока», в зв'язку з необхідністю виконання умов зовнішнього економічного контракту № 02SW-4-18 від 06.10.2017 апелянт перебував не за місцем свого проживання: 20300, АДРЕСА_1, а в м. Сторожинець, Чернівецька обл.;

- в період з 27.12.2017 у відповідності до наказу № 64 від 15.10.2017 по ТОВ «Біока», в зв'язку з необхідністю виконання умов зовнішнього економічного контракту №02SW-4-18 від 06.10.2017, апелянт перебував не за місцем свого проживання: 20300, АДРЕСА_1, а в смт Вигода. Долинський р-н, Івано-Франківська обл.

- в період з 16.01.2018 у відповідності до наказу №8 від 16.01.2018 по ТОВ «Біока», в зв'язку з необхідністю виконання умов зовнішнього економічного контракту №№02SW-4-18 від 06.10.2017 апелянт перебував не за місцем свого проживання: 20300, АДРЕСА_1, а в смт Соснове, Березнівський р-н. Рівненська обл.. 34652;

- в період з 07.02.2018 у відповідності до наказу №29 від 07.02.2018 по ТОВ Біока», в зв'язку з необхідністю виконання умов зовнішнього економічного контракту № №02SW-4-18 від 06.10.2017, апелянт перебував не за місцем свого проживання: 20300, АДРЕСА_1, а в с. Славське, Сколівський р-н, Львівська обл., 82660, і як тільки апелянтові повідомили про надходження поштових відправлень, ретельно контролюючи їх надходження за домовленістю з близькими, апелянт відразу виїхав до м. Умань, Черкаська область;

- працюючи постійно в різних місцях, апелянт фізично не міг отримати поштові відправлення про слухання справи, та контролювати за допомогою засобів інтернет зв'язку, оскільки в багатьох селищах, де перебував апелянт, навіть стільниковий зв'язок відсутній, а лісозаготівлі розташовані серед листяних та хвойних лісів, фактично за сотні кілометрів від найближчого населеного пункту;

- апелянт не знав і не міг знати про те, що 15.12.2017 буде прийнятий закон, який обмежить права представника фізичної особи за довіреністю ОСОБА_3, а надати повноваження іншій особі, що має адвокатський ордер він не міг у зв'язку з частим переміщенням.

Щодо зазначених апелянтом в обґрунтування наявності поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження обставин колегія суддів зазначає таке:

- з матеріалів справи слідує, що про наявність оспорюваного рішення апелянт в будь-якому випадку був особисто обізнаний з 17.10.2017, про що свідчить дата складення та підписання ним першої апеляційної скарги (а.с. 248-255 т. 1);

- всі судові документи у цій справі своєчасно оприлюднювались в Єдиному державному реєстрі судових рішень та направлялись судами на адресу, яку сам заявник зазначає як власну: 20300, АДРЕСА_1, проте з вказаної адреси повертались без вручення з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання»;

- за твердженням самого апелянта, викладеним у заяві № 6 про поновлення процесуального строку подання апеляційної скарги № 1 від 26.01.2018 на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.10.2017, в нього був повноважний представник ОСОБА_3, якій, відповідно, мав можливість як отримувати поштову кореспонденцію позивача, так і представляти його інтереси;

- як слідує з наданих апелянтом наказів № 56 від 15.10.2017, № 65 від 27.12.2017, № 8 від 16.01.2018, та № 29 від 07.02.2018, апелянта дійсно переводили до інших населених пунктів: з 15.10.2017 (м. Сторожинець, Чернівецька обл.), з 27.12.2017 (смт Вигода. Долинський р-н, Івано-Франківська обл.), з 16.01.2018 (в смт Соснове, Березнівський р-н. Рівненська обл., 34652), з 07.02.2018 (с. Славське, Сколівський р-н, Львівська обл., 82660), проте вказані накази не містять строків, протягом яких апелянт перебував у інших населених пунктах, що має значення для з'ясування поважності причин для поновлення строку на апеляційне оскарження, і жодних доказів на підтвердження вказаних обставин апелянтом не надано;

- першу апеляційну скаргу на рішення суду від 05.10.2017 у цій справі апелянтом особисто підписано 17.10.2017, а подано до суду першої інстанції 23.10.2017, з чого слідує, що 17.10.2017 апелянт перебував у м. Черкаси, чому не завадило переведення його до м. Сторожинець, Чернівецька обл. з 15.10.2017.

- посилання апелянта на те, що протягом періоду з 23.10.2017 (дата подачі першої апеляційної скарги) по 26.01.2018 (дата підписання другої апеляційної скарги) він перебував у населених пунктах, де відсутній стільниковий зв'язок, є лише твердженням, належних та допустимих доказів на підтвердження якого не надано;

- Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» № 1401-VIII, яким встановлено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у судах апеляційної інстанції здійснюється з 01.01.2018, був прийнятий 02.06.2016, а набрав чинності 30.09.2016, а відтак, апелянт мав бути обізнаним про необхідність з 01.01.2018 здійснювати представництво в суді апеляційної інстанції виключно адвокатом вже з червні 2016 року. Водночас ГПК України в новій редакції, якою право представляти інтереси осіб в суді надано адвокатам, викладено Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, а відтак, до 15.12.2017 (дата вступу його в дію) у апелянта також було достатньо часу для надання відповідної довіреності на представництво власних інтересів адвокату;

- матеріли справи не містять жодних доказів вживання заявником заходів з метою дізнатися про хід судового провадження у справі №925/720/17.

Основними засадами судочинства, закріпленими у ст. 129 Конституції України, є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен додержуватись норм процесуального права.

За змістом положень ГПК України, сторона наділена правом оскарження судового рішення, що є однією з необхідних умов реалізації встановленого законом права на судовий захист.

Однак наявність права на оскарження не є безумовною підставою для здійснення судового захисту шляхом прийняття апеляційної скарги, поданої з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

У ч. 8 п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» від 17.05.2011 № 7 зазначено, що клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах). При цьому своєчасне (у межах встановленого строку) подання первісної апеляційної скарги і невідкладне (одразу після одержання відповідної ухвали) усунення скаржником недоліків, які стали причиною повернення останньої, враховуються апеляційним господарським судом у вирішенні питання про відновлення строку подання апеляційної скарги разом з іншими обставинами, на які посилається скаржник у зазначеному клопотанні.

Відповідно до чинного законодавства, поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Отже, клопотання (заява) про відновлення процесуального строку повинне містити пояснення щодо причин пропуску такого строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен в сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строків на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання не може бути задоволене. Таких висновків щодо поновлення строків оскарження дійшов Верховний Суд України в постанові від 17.01.2006 у справі №39/62-12/140.

Частиною 1 статті 119 ГПК України в редакції на дату винесення цієї ухвали встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Стаття 13 ГПК України встановлює, що:

- судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін;

- учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом;

- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом;

- кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.»

Колегія суддів вважає, що всі перелічені вище обставини в їх сукупності свідчать про те, що як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги ТОВ «Ресурс Центр-М» - відповідача у цій справі було вчинено всіх необхідних дій для своєчасного вручення заявнику судових документів, в тому числі і документів, які стосувались апеляційного перегляду у цій справі, а неотримання їх заявником було наслідком дій самого заявника, в той час як відповідно до приписів п. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій;

Отже, апелянтом не доведено обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення поданої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, а відтак, ті підстави, які зазначені ним в апеляційній скарзі та у відповідних заявах, не підтверджені належними доказами і не можуть бути визнані судом поважними.

Відповідно до приписів п. 4 ст. 260 ГПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п'яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 3 ст. 261 ГПК України).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.10.2017 у справі № 925/720/17.

З огляду на відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, суд відмовляє у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.10.2017 у справі № 925/720/17.

Враховуючи відмову в прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.10.2017 у справі № 925/720/17, заява апелянта про зменшення розміру судового збору до 4 781,10 грн. колегією суддів не розглядається.

При цьому заявник не позбавлений права звернутися до апеляційного суду з відповідною заявою про повернення судового збору з Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 4 ст. 261 ГПК України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 234, 258, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.10.2017 у справі № 925/720/17.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.10.2017 у справі № 925/720/17.

3. Повернути ОСОБА_2 оригінал апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Матеріали справи № 925/720/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді Л.Г. Сітайло

С.А. Пашкіна