ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2018м. ДніпроСправа № 904/1038/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е. за участю секретаря судового засідання Сироти М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу

за позовом Банку "Експобанк ЧЗ, а.с.", м. Прага, Чеська Республіка

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІЛЬНОГІРСЬКЕ СКЛО", м. Вільногірськ Дніпропетровської області

про зобов'язання вчинити дії

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІЛЬНОГІРСЬКЕ СКЛО", м. Вільногірськ Дніпропетровської області

до Банку "Експобанк ЧЗ, а.с.", м. Прага, Чеська Республіка

про визнання договорів недійсними

Представники:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): Жорніченко Д.В., довіреність №96 від 14.02.2018;

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): Кобан А.М., довіреність б/н від 23.04.2018.

СУТЬ СПОРУ:

Банк "Експобанк ЧЗ, а.с." (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІЛЬНОГІРСЬКЕ СКЛО" (далі - відповідач) про зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 16.03.2018 позовну заяву залишено без руху. Позивачем у встановлений судом строк було усунуто недоліки, зазначені в ухвалі.

Ухвалою суду від 26.03.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, судовий розгляд ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.04.2018.

20.04.2018 від відповідача надійшов зустрічний позов до Банку "Експобанк ЧЗ, а.с." про визнання договорів недійсними, а також відзив на позовну заяву.

23.04.2018 від позивача надійшло клопотання про відкладення судового розгляду.

24.04.2018 підготовче судове засідання не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Петренко Н.Е. на лікарняному з 20.04.2018 по 27.04.2018.

Ухвалою суду від 02.05.2018 прийнято зустрічний позов та призначено його розгляд разом з первісним позовом у підготовчому засіданні на 22.05.2018.

11.05.2018 від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 14.05.2018 розгляд заяви про забезпечення позову призначено у судовому засіданні на 22.05.2018.

22.05.2018 від позивача - відповідача за зустрічним позовом надійшло клопотання про залишення зустрічного позову без розгляду.

Ухвалою суду від 22.05.2018 підготовче судове засідання відкладено на 14.06.2018, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, по 24.06.2018.

01.06.2018 від відповідача - позивача за зустрічним позовом надійшли заперечення на клопотання про залишення зустрічного позову без розгляду.

Ухвалою від 14.06.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 05.07.2018.

05.07.2018 у судовому засіданні оголошено перерву до 19.07.2018.

19.07.2018 у судове засідання відкладено на 25.07.2018.

25.07.2018 у судовому засіданні повноважний представник позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним позовом просив задовольнити первісний позов у повному обсязі, зустрічний позов просив залишити без розгляду. Повноважний представник відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом просив відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов у повному обсязі.

У судовому засіданні 25.07.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи повноважних представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 03.01.2012 між Банком «Експобанк 43, а.с.» (далі - позивач та/або Банк та/або іпотекодержатель, колишнє найменування на момент укладення договору - Банк «ЛББВ Банк 43 а.с») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вільногірське скло» (далі - відповідач та/або позичальник та/або іпотекодавець) було укладено Кредитний договір № 63/11 (далі - Кредитний договір), відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит, а Позичальник взяв на себе зобов'язання повернути його у строки та на умовах, визначених Кредитним договором. Розмір кредиту, що надавався Банком, не міг перевищувати 21 250 000 доларів США. Кредитний договір було зареєстровано у Національному Банку України, що підтверджується реєстраційним свідоцтвом № 28 від 16.03.2012.

Відповідно до п. 9.1. Кредитного договору (в редакції Договору №3 від 14.12.2012 про внесення змін і доповнень до Кредитного договору), кредит, виплачуваний Позичальнику, буде погашатися Позичальником з Рахунку Позичальника в Обслуговуючому Банку 17 (сімнадцятьма) рівними, послідовними щоквартальними внесками, за умови, що перший внесок буде належати до сплати у Першу Дату Погашення і останній внесок має бути сплачений у Кінцеву Дату Погашення.

Відповідно до п. 5.2. Кредитного Договору, з урахуванням п. 5.3. цього Договору, доти, доки будь-які основні суми кредиту, що мають бути сплаченими за цим Договором, залишаються несплаченими, Позичальник буде платити Кредитору за кожний Відсотковий Період по кожній несплаченій сумі Кредиту відсоток за ставкою річних, яка становить сукупну суму (і) Вартості коштів, та (іі) Маржі.

Відповідач своїх зобов'язань за Кредитним договором не виконує, сума заборгованості станом на 09.11.2017 перед Позивачем складає 15 274 885,62 долари США 62 центи та Відповідачем не погашена, що підтверджується офіційним листом від Позивача.

Згідно із розділом 1 Кредитного договору «Визначення та тлумачення» «Випадок невиконання» має значення, визначене у п. 15.1. Відповідно до п. 15.1. Кредитного договору, при настанні будь-якої з наступних подій (причому кожна така подія становить «Випадок невиконання»), Кредитор має право припинити виплати коштів по Кредиту повністю або частково та/або анулювати зобов'язання Кредитора (повністю або частково) та/або надати повідомлення про анулювання цього Договору та/або вимагати негайної сплати усіх сум, невиплачених по Кредиту, а також виплати всіх нарахованих відсотків та комісій, що підлягають сплаті за цим Договором чи будь-яким грошовим зобов'язанням та інших пов'язаних з цим вимог, зокрема, (а) будь-яке платіжне зобов'язання за цим Договором не виконано Позичальником належним чином: (і) коли настає термін такого платежу, або (іі) у строк 3 (три) Банківських Дні від дати платежу за таким платіжним зобов'язанням, за умови, що Позичальник продемонстрував, що така невиплата відбулась через технічні або адміністративні перешкоди поза контролем Позичальника.

Тобто невиконання Відповідачем належним чином будь-якого платіжного зобов'язання за Кредитним договором, зокрема, передбаченого п. 9.1. Кредитного договору, вважається «Випадком невиконання».

На забезпечення виконання зобов'язань Відповідачем за Кредитним договором з повернення кредитних коштів, між Банком та Відповідачем, крім іншого, було укладено два договори застави:

1. 21.03.2012 було укладено Договір застави обладнання (далі - Договір застави обладнання).

Відповідно до Додатку 1 Договору застави обладнання «Перелік заставленого майна» Відповідачем було передано у заставу наступне майно:

1. Скловарна піч з трьома каналами живильників:

1.1. Проект скловарної печі «Хорн» (1 шт.),

1.2. Вогнетривкі матеріали, сталеві конструкції для варильної частини, обладнання

(1 шт.),

1.3. Шеф нагляд, пусконалагоджувальні роботи (1 шт.);

2. Модернізація склоформуючих ліній з трьома секційними машинами АL 1110-2-2:

2.1. Модернізація механічної частини живильника скломаси ДС-П4-1 з сервомеханізмом плунжера та ножиць (3 шт.),

2.2. Модернізація машинної частини секційної машини АL 1110-2-2 (3 шт.),

2.3. Модернізація конвеєрної системи, палетайзерів (3 шт.);

3. Випалювальна піч (газова) (3 шт.);

4. Система транспортування і упаковки скловиробів:

4.1. Машини укладання і упаковки Combi-Pal 2140.4 (термоусадкова машина) в комплекті (1 шт.),

4.2. Шатл машина автоматична двомісна (2 шт.);

5. Комплексна система контролю якості склотари (3 шт.);

6. Навчання, шеф монтаж, пусконалагоджувальні роботи, ноу хау, документація,

страховка ЕGАР;

7. Обладнання, матеріали, роботи (послуги) згідно окремих специфікацій, доручень (замовлень).

Згідно п. 2.3. (а) Договору застави Сторони погодили, що розмір забезпечених зобов'язань дорівнює сумі основного боргу за Кредитом, що підлягає сплаті Банку за Кредитним договором і становить 21 250 000,00 доларів США, процентів за процентною ставкою, встановленою Кредитним договором та всіх і будь-яких комісій і платежів або таку більшу суму, що є сумою всіх зобов'язань, що складають у будь-який момент розмір забезпечених зобов'язань.

Відповідно до п. 6.1. Договору застави (у редакції викладеній в Договорі про внесення змін від 27.12.2012 до Договору застави обладнання від 21.03.2012 строк виконання забезпечених зобов'язань Позичальником становить 20.12.2017 або такий інший строк, що може бути передбачений Кредитним договором.

Згідно п. 5.5. (в) Договору застави Позичальник без попередньої письмової згоди Банку не повинен продавати, уступати, передавати, віддавати в заставу або іншим чином відчужувати, або спричиняти накладення обтяження на Заставлене майно або будь-яке право щодо Заставленого майна.

23.03.2012 обтяження (застава рухомого майна) за Договором застави було зареєстровано та внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, номер запису 12313015.

28.12.2012 було зареєстровано відповідні зміни відомостей про обтяження згідно з Договором про внесення змін до Договору застави.

У відповідності до ч. 2 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи зберігаються у Державному реєстрі протягом п'яти років з моменту їх внесення.

В зв'язку із цим 23.06.2017 Позивачем було проведено повторну реєстрацію обтяження та внесено відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, номер запису 16337077.

21.03.2012 було укладено Договір застави рухомого майна (далі - Договір застави рухомого майна).

Відповідно до Додатку 1 до Договору застави рухомого майна «Перелік заставленого майна» Відповідачем було передано у заставу наступне майно:

- Скловарна піч № 3 (інв. № 4587) - 1 шт.

Згідно п. 2.3. (а) Договору застави Сторони погодили, що розмір забезпечених зобов'язань дорівнює сумі основного боргу за Кредитом, що підлягає сплаті Банку за Кредитним договором і становить 21 250 000,00 доларів США та процентів за процентною ставкою, встановленою Кредитним договором та всіх і будь-яких комісій і платежів або таку більшу суму, що є сумою всіх зобов'язань, що складають у будь-який момент розмір забезпечених зобов'язань.

Відповідно до п. 6.1. Договору застави (у редакції викладеній в Договорі про внесення змін від 27.12.2012 до Договору застави рухомого майна від 21.03.2012) строк виконання забезпечених зобов'язань Позичальником становить 20.12.2017 або такий інший строк, що може бути передбачений Кредитним договором.

Згідно п. 5.5. (в) Договору застави Позичальник без попередньої письмової згоди Банку не повинен продавати, уступати, передавати, віддавати в заставу або іншим чином відчужувати, або спричиняти накладення обтяження на Заставлене майно або будь-яке право щодо Заставленого майна.

23.03.2012 обтяження (застава рухомого майна) за Договором застави було зареєстровано та внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, номер запису 12313306.

28.12.2012 було зареєстровано відповідні зміни відомостей про обтяження згідно з Договором про внесення змін до Договору застави.

У відповідності до ч. 2 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п'яти років з моменту їх внесення.

В зв'язку із цим, 23.06.2017 Позивачем було проведено повторну реєстрацію обтяження та внесено відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, номер запису 16337360.

Згідно із ч. 1 ст. 589 Цивільного Кодексу України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (чч. 1, 2 ст. 590 ЦК України).

Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Проте Банк позбавлений можливості реалізувати свої права в частині звернення стягнення на предмети застави за Договором застави обладнання та Договором застави рухомого майна у зв'язку із наступним:

1) Недоступність предмету застави, переданого у заставу Банку відповідно до Договору застави рухомого майна (скловарна піч № 3).

Відповідно до Договору застави рухомого майна в заставу було передано Скловарну піч №3 (інв.№4587).

При цьому, звертаємо особливу увагу суду, що піч складається із вогнетривких блоків і являє собою єдиний технологічний агрегат, переміщення якого не є можливим без його знецінення та зміни його функціонального призначення.

Крім того, піч не є окремо виділеними в натурі об'єктом нерухомого майна та на неї не зареєстровано окремо право власності.

Відповідно до ст. 188 ЦК України, якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати їх за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ). Правочин, вчинений щодо складної речі, поширюється на всі її складові частини, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на те, що піч, що передана в заставу Банку не може використовуватись окремо від будівлі, в якій вона знаходиться, останній позбавлений можливості скористатись своїм правом та звернути стягнення на предмет застави.

Позивач звертає увагу суду, що між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір іпотеки від 21.03.2012, посвідчений державним нотаріусом та зареєстрованій в реєстрі за номером 490. Відповідно до вказаного Договору іпотеки в іпотеку Відповідачу було передано нерухоме майно, а саме нежитлова будівлі скляного корпусу № 2, літера Б2.

Договором іпотеки не встановлено, що Договір іпотеки не поширюється на внутрішні складові/приналежності будівлі скляного корпусу № 2, яка є предметом вказаного Договору.

Відповідно до ст. 188 ЦК України правочин, вчинений щодо складної речі, поширюється на всі її складові частини, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на те, що будівля скляного корпусу № 2, що передана в іпотеку Відповідачу не може використовуватися окремо від Печі, які знаходиться всередині будівлі, аналогічно як і Піч, не може використовуватися за своїм призначенням окремо від будівлі скляного корпусу № 2, така будівля разом із Піччю є складною річчю в розумінні ст. 188 ЦК України. Тому позивач вказує, що він не має можливості окремо звернути стягнення на Піч, що була передана Позивачу за Договором застави рухомого майна.

2) Пошкодження предмету застави, переданого у заставу Банку відповідно до Договору застави рухомого майна (скловарної печі № 3)

Представникам Позивача разом із представниками Відповідача 26.10.2017 було відвідано місцезнаходження предмету застави з метою проведення перевірки його стану.

Під час такої перевірки представниками Відповідача було зазначено, що у будівлі, в якій знаходиться піч (вказана будівля є предметом іпотеки у відповідності до Договору іпотеки від 21.03.2012 зі змінами, укладеного між Позивачем та Відповідачем) сталося декілька аварій, у тому числі аварія із скловарною піччю № 3, яка знаходиться всередині будівлі, що є предметом застави.

Внаслідок такої аварії виробнича потужність скловарної печі № 3 значно знизилась і така піч потребує повної модернізації вже навесні 2018. Без проведення модернізації скловарна піч № 3 не зможе надалі використовуватися за призначенням.

Очевидно, що внаслідок вказаної аварії предмет застави значним чином пошкоджено та навіть частково зруйновано, що у свою чергу призвело до зменшення його вартості.

3) Припинення існування у первісному вигляді заставленого майна, переданого Банку у заставу відповідно до Договору застави обладнання.

Обладнання, передане Позивачу у заставу відповідно до Договору застави обладнання було використано Відповідачем для проведення модернізації іншого майна, належного Відповідачу на праві власності, що не заперечується останнім. Зокрема, таке обладнання було використано для конструювання Скловарної Печі № 3, яка була в подальшому передана Позивачу в заставу. Такі складові переданого Позивачу в заставу за Договором застави обладнання як «модеренізація склоформуючих ліній», «комплексна система контролю якості», «навчання, шеф монтаж, ноу-хау, документація та страховка ЕГАП», є складовими процесу виробництва скла за допомогою, у тому числі, скловарної Печі № 3.

Оскільки станом на дату подачі цього позову все передане в заставу обладнання вже використано для будівництва іншого майна, то таке обладнання є недоступним для Позивача у своєму первісному вигляді, а отже Позивач не може звернути на нього стягнення.

Позивач вказав, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ТОВ «Вільногірське скло» є виробництво порожнистого скла.

Відповідно до відомостей з веб-сторінки Відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що знаходиться за адресою: www.steklotara.com.ua, відповідач є одним з найбільших виробників склотари в Україні. З огляду на зазначене є підстави стверджувати, що ТОВ «Вільногірське скло» володіє на праві приватної власності товарами в обігу - готовою продукцією (склотарою).

Крім того, відповідно до інформації з офіційного бланку ТОВ «Вільногірське скло», у останнього наявний розрахунковий рахунок 5061 в ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Дніпропетровськ МФО 35299. Таким чином, є всі підстави стверджувати, що на вказаному рахунку наявні грошові кошти, на які може бути змінено предмети застави.

У зв'язку з цим позивач вважає, що він має право замінити предмет застави.

Відповідач скористався наданим йому правом на судовий захист, надав суду відзив на позов, у якому вказав, що не визнає позовні вимоги у зв'язку з наступним.

1) Як вказав відповідач, сума боргу 15 274 885,62 долари США позивачем вказана без урахування терміну позовної давності, оскільки строк початку погашення основного тіла кредиту 20.12.2013 в сумі 337 631,91 долар США і далі рівними частинами по 837 971,17 долари США один раз у три місяці. Тому термін позовної давності щодо виплат з 20.03.2013 по 20.03.2015 в сумі 3 689 516,59 доларів США минув, у зв'язку з чим заборгованість на 21.03.2018 складає 9 217 682,87 доларів США;

2) Відповідач заперечує проти тверджень позивача, що предмет застави, переданого у заставу Банку за Договором застави рухомого майна - скловарна піч є недоступним.

Як вказав відповідач, скловарна піч № 3 знаходиться у будівлі скляного корпусу № 2 (літера Б-2) за адресою: вул. Промислова, 31, м. Вільногірськ, яка передана в іпотеку позивачу. Позивач має необмежений доступ до цієї будівлі скляного корпусу №2 та товарної печі №3, яка є його невід'ємною частиною. Позивач 26.10.2017 відвідав будівлю скляного корпусу №2 та оглянув Скловарну піч №3, що підтверджується позивачем у позовній заяві.

З урахуванням тієї обставини, що будівля скляного корпусу №2 також знаходиться в іпотеці Банку, то є очевидним, що відсутні обставини, які обмежують «доступність» в розумінні здійснити звернення стягнення на предмет застави - Скловарну піч №3. Будь-яких доказів щодо неможливості звернення стягнення Позивач не надав.

3) Відповідач вказує, що твердження позивача про пошкодження предмету застави - скловарної печі № 3 не відповідають дійсності.

Скловарна піч №3 функціонувала як під час відвідування представниками Банку місцезнаходження предмету іпотеки 26.10.2017, так і продовжує функціонувати у штатному режимі до цього часу. Твердження позивача про пошкодження скловарної печі №3 через аварії, часткову руйнацію, зменшення вартості і т.ін. не підтверджується жодним доказом.

4) Щодо тверджень позивача про припинення існування у первісному вигляді заставленого майна, переданого Банку у заставу, відповідач зазначає наступне.

Згідно з Договором застави обладнання Відповідач заставив майно:

1. Скловарну піч з трьома каналами живильників, що складається з:

- проект скловарної печі «Хорн»,

- вогнетривкі матеріали, сталеві конструкції, обладнання для варильної частини,

- шеф нагляд, пусконалагоджувальні роботи,

2. Модернізація склоформуючих ліній з трьома секційними машинами АL 1110-2-2, що складається з:

- модернізації механічної частини живильника скломаси ДС-П4-1 з сервомеханізмом

плунжера і ножниць;

- модернізації машинної частини секційної машини АL 1110-2-2,

- модернізації конвеєрної системи палетайзерів,

3. випалювальна піч,

4. система транспортування та упаковки скловиробів, що складається з:

- машини укладання і упаковки Cjmbi-Pal 21240.4 (термоусадкова машина) в комплекті;

- шатл машини автоматичної двохмісної;

5. комплексна система контролю якості склотари,

6. навчання, шеф монтаж, пусконалагджовані роботи, ноу-хау, документація,

страховка ЕGАР,

7. обладнання, матеріал, роботи (послуги) згідно окремих специфікацій, доручень

(замовлень).

Позивач стверджує, що це майно було використано для конструювання скловарної печі № 3, яка була в подальшому передана Позивачу в заставу і, таким чином, припинило існування. Але Скловарна піч №3 була надана в заставу на підставі Договору застави рухомого майна від 21.03.2012, обладнання було передане у заставу згідно з договором застави обладнання від 21.03.2018. Тобто і скловарна піч №3, і обладнання були передані в заставу в один день 21.03.2018, тому твердження про передачу в подальшому в заставу Скловарної печі №3 не узгоджується з фактичними обставинами.

Позивач вказує, що обладнання припинило існувати через його «використання для конструювання скловарної печі №3». Проте під «конструюванням» розуміють процес створення конструктором проекту певного об'єкта техніки, що полягає у визначенні форми, розмірів, взаємного розташування й параметрів частин й елементів конструкції об'єкта, складових (агрегатів, систем, вузлів тощо), способу їхнього з'єднання, вибору матеріалів окремих елементів та розробки конструкторської документації.

Кінцевим результатом конструювання є технічний проект (комплект технічної документації), який повинен забезпечувати можливість виготовлення (створення), експлуатації відповідного об'єкта.

До предмету застави обладнання входить, зокрема, проект скловарної печі «Хорн», який і є результатом конструювання скловарної печі №3.

Таким чином, за твердженням представника Позивача, обладнання було використано час розробки проекту скловарної печі «Хорн», і під час надання в заставу проекту «Хорн» воно вже припинило існування.

В процесі проектування (конструювання), розробки технічної документації важко уявити використовуються безпосередньо «вогнетривкі матеріали, сталеві конструкції, випалювальна піч» і т.ін.

Під час конструювання використовується інформація про технічні характеристики цього майна, але не саме майно.

Як зазначає відповідач, на думку позивача, використання майна для проведення модернізації, конструювання скловарної печі №3 означає припинення його існування у первісному вигляді. При цьому позивач не дає пояснень, що розуміється під «первісним виглядом» і «первісний вигляд» якого конкретного майна. Та як могло «конструювання» скловарної печі №3 «припинити існування у первісному стані» проекту скловарної печі «Хорн», випалювальної печі, машини укладання і упаковки Combi-Pal 21240.4.

Також відповідач вказав, що пункти 5.8. Договорів про заставу нерухомого майна та про заставу обладнання містять умову про те, що на вимогу заставодержателя заставодавець має відновити або замінити заставлене майно майном рівним за вартістю та ліквідністю та таким, що задовольняє заставодержателя, якщо з будь-якої причини заставлене майно загублено, зруйновано, викрадено, пошкоджено або з будь-якої причини стає недоступним для заставодавця або заставодержателя.

Оскільки жодний із зазначених випадків як щодо скловарної печі № 3, так і обладнання не відбувся, немає підстав для заміни вказаних предметів застави.

Щодо вимоги про укладення додаткових договорів, відповідач вказав, що позивачем не було дотримано порядку укладення договорів, а саме направлення відповідачу будь-яких пропозицій про заміну предмету застави та проектів договорів про внесення змін до договорів рухомого майна та застави обладнання.

У свою чергу позивач надав суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що не погоджується з висновками позивача, викладеними ним у відзиві на позов у зв'язку з наступним.

1) Щодо посилання відповідача на строки позовної давності та начебто невірно визначеної суми заборгованості позивач вказує, що розмір заборгованості не є предметом спору, а тому вимоги позивача про заміну предмету застави не залежать від розміру заборгованості відповідача за кредитним договором.

2) Щодо висновків відповідача про безпідставність тверджень позивача відносно недоступності предмету застави позивач вказує, що будівля скляного корпусу № 2, що передана в іпотеку позивачу, не може використовуватися окремо від скловарної печі №3, що знаходиться всередині будівлі, як і піч не може використовуватися за своїм призначенням окремо від будівлі скляного корпусу № 2. Тобто така будівля разом з піччю є складною річчю у розумінні ст. 188 ЦК України. Тому позивач не має можливості окремо звернути стягнення на піч, що була передана позивачу за Договором застави рухомого майна. Разом з тим, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на сьогоднішній день на предмет іпотеки накладено декілька арештів за ініціативою відповідача, тому позивач позбавлений можливості реалізувати свої права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з наявними обтяженнями.

3) Щодо пошкодження предмету застави (Печі) позивач вказує, що представниками позивача разом з представниками відповідача 26.10.2017 було відвідане місцезнаходження предмету застави з метою перевірки його стану. Під час вказаної перевірки представниками відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_9 було повідомлено, що у будівлі, де знаходиться піч, сталося декілька аварій, в тому числі зі скловарною піччю № 3, яка знаходиться всередині будівлі, що є предметом застави, у зв'язку з чим виробнича потужність печі значно знизилась, і така піч потребує модернізації навесні 2018 року, оскільки не зможе використовуватися за призначенням. Тому позивач дійшов висновку, що предмет застави внаслідок аварії значним чином пошкоджено та частково зруйновано, що призвело до зменшення його вартості.

4) Щодо припинення існування у первісному вигляді заставленого майна (обладнання), позивач вказав, що, як зазначено у позовній заяві, обладнання, передане позивачу у заставу відповідно до Договору застави обладнання, було використано Відповідачем для проведення модернізації іншого майна, а саме скловарної печі № 3, яка також була передана позивачу у заставу.

У свою чергу, такі складові переданого позивачу в заставу за Договором застави обладнання як «модернізація склоформуючих ліній», «комплексна система контролю якості», «навчання, шеф монтаж, ноу-хау, документація та страховка ЕГАП», є складовими процесу виробництва скла за допомогою, у тому числі, скловарної печі № 3.

Оскільки станом на дату подачі позову все передане в заставу обладнання вже використано для будівництва (модернізації) іншого майна, то таке обладнання є недоступним для позивача у своєму первісному вигляді, як окремі матеріали та обладнання, а, отже, позивач не може звернути на нього стягнення.

Під час проведення перевірки предметів застави 26.10.2017, представники відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_9 підтвердили вищевикладене, та зазначили, що вже після укладення Договорів застави скловарна піч № 3 була модернізована шляхом встановлення отриманого обладнання та матеріалів, які також є предметом застави. А тому виокремити це обладнання та матеріали як окремі складові наразі є неможливим, так як воно є невід'ємними частинами.

5) Щодо правового обґрунтування, позивач зазначає, що статтею 580 ЦК України визначено, що ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета застави несе власник заставленого майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 цієї статті, у разі випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета застави заставодавець на вимогу заставодержателя зобов'язаний надати рівноцінний предмет або, якщо це можливо, відновити знищений або пошкоджений предмет застави.

Частиною 2 ст. 587 ЦК України передбачено, що заставодавець, який володіє предметом застави, у разі втрати, псування, пошкодження або знищення заставленого майна з його вини зобов'язаний замінити або відновити це майно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п. 5.8 Договору застави обладнання та п. 5.8 Договору застави рухомого майна на вимогу заставодержателя заставодавець має негайно відновити або замінити заставлене майно іншим майном рівним за вартістю та ліквідністю та таким, що задовольняє заставодержателя, якщо з будь-якої причини заставлене майно загублено, зруйновано, викрадено, пошкоджено або з будь-якої причини стає недоступним для заставодавця або заставодержателя.

Тобто діючим законодавством України, а також укладеними між сторонами Договором застави обладнання та Договором застави рухомого майна прямо передбачено, що у разі, якщо з будь-якої причини предмет застави буде зруйновано, пошкоджено або він з будь-якої причини стає недоступним. Заставодавець зобов'язаний негайно замінити його іншим майном рівним за вартістю та ліквідністю та таким, що задовольняє заставодержателя.

Також вважає необґрунтованими та безпідставними посилання відповідача на обов'язковість дотримання сторонами загального порядку укладення договорів, адже вимоги позивача стосовно зобов'язання відповідача укласти додаткові угоди до Договорів застави нерозривно пов'язані з вимогами щодо заміни заставленого майна, які є наслідками неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором, Договором застави обладнання та Договором застави рухомого майна, та того, що на сьогоднішній день позивач фактично позбавлений можливості задовольнити свої вимоги за Кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмети застави, а. отже, позбавлений того, на що він розраховував при укладенні цих Договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідачем також було подано зустрічну позовну заяву до позивача про визнання недійсними Договору застави обладнання від 21.03.2012 та Договору застави рухомого майна від 21.03.2012.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані наступним.

13.01.2012 між чеським Банком «Експобанк ЧЗ, а.с.» (далі - відповідач, колишнє найменування на момент укладення договору - Банк «ЛББВ Банк ЧЗ а.с») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вільногірське скло» (далі - позивач) було укладено Кредитний договір № 63/11 (далі - Кредитний договір), відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит, а Позичальник взяв на себе зобов'язання повернути його у строки та на умовах, визначених Кредитним договором. Розмір кредиту, що надавався Банком, не міг перевищувати 21 250 000 доларів США. Кредитний договір було зареєстровано у Національному банку України, що підтверджується реєстраційним свідоцтвом № 28 від 16.03.2012.

21.03.2012 на забезпечення виконання зобов'язань позивача за Кредитним договором з повернення коштів, між Банком та Позичальником було підписано Договір застави обладнання (далі - Договір застави обладнання).

Пункт 2.1. Договору застави обладнання передбачає, що цей Договір укладено на користь Заставодержателя з метою забезпечення своєчасної і повної оплати та виконання в строк (як у зазначений строк погашення, так і достроково або іншим способом) забезпечених зобов'язань. Заставодавець цим передає Заставодержателю в заставу заставлене майно, право власності на яке виникне в майбутньому, як передбачено в Договорі Поставки («Перехід Власності»), як гарантію виконання забезпечених зобов'язань.

Пунктом 1.1. Договору застави обладнання термін «Заставлене Майно» означає все майно Заставодавця, що міститься у переліку в Додатку 1. Відповідно до Додатку 1 Договору застави обладнання «Перелік заставленого майна» вказано:

1. Скловарна піч з трьома каналами живильників:

1.1. Проект скловарної печі «Хорн» (1 шт.);

1.2. Вогнетривкі матеріали, сталеві конструкції для варильної частини, обладнання (1шт.);

1.3. Шеф нагляд, пусконалагоджувальні роботи (1 шт.);

2. Модернізація склоформуючих ліній з трьома секційними машинами АL 1110-2-2:

2.1. Модернізація механічної частини живильника скломаси ДС-П4-1 з сервомеханізмом плунжера та ножиць (3 шт.);

2.1. Модернізація машинної частини секційної машини АL 1110-2-2 (3 шт.);

2..3. Модернізація конвеєрної системи, палетайзерів (3 шт.);

3. Випалювальна піч (газова) (3 шт.);

4 Система транспортування і упаковки скловиробів:

4.1. Машини укладання і упаковки Combi-Раl 2140.4 (термоусадкова машина) в комплекті (1 шт.);

4.2. Шатл машина автоматична двомісна (2 шт.);

5. Комплексна система контролю якості склотари (3 шт.);

6. Навчання, шеф монтаж, пусконалагоджувальні роботи, ноу хау, документація, страховка ЕGАР;

7. Обладнання, матеріали, роботи (послуги) згідно окремих специфікацій, доручень (замовлень).

23.03.2012 обтяження (застава рухомого майна) за Договором застави обладнання було зареєстровано та внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, номер запису 12313015.

28.12.2012 було зареєстровано відповідні зміни відомостей про обтяження згідно з Договором про внесення змін до Договору застави обладнання.

У відповідності до частини 2 статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п'яти років з моменту їх внесення.

23.06.2017 відповідачем було проведено повторну реєстрацію обтяження та внесено відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, номер запису 16337077.

Крім того 21.03.2012 між Банком та Позичальником було підписано Договір застави рухомого майна (далі - Договір застави рухомого майна).

Пункт 2.1. Договору застави рухомого майна передбачає, що цей Договір укладено на користь Заставодержателя з метою забезпечення своєчасної і повної оплати та виконання в строк (як у зазначений строк погашення, так і достроково або іншим способом) забезпечених зобов'язань. Заставодавець цим передає Заставодержателю в заставу заставлене майно, власності на яке виникне в майбутньому, як передбачено в Договорі Поставки («Перехід Власності»), як гарантію виконання забезпечених зобов'язань.

Пунктом 1.1. Договору застави рухомого майна термін «Заставлене Майно» означає рухоме майно Заставодавця, що міститься у переліку в Додатку 1.

Відповідно до Додатку 1 Договору застави обладнання «Перелік заставленого майна» зазначено:

- Скловарна піч №3 (інв. № 4587) - 1 шт.

23.03.2012 обтяження (застава рухомого майна) за Договором застави рухомого було зареєстровано та внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, номер у 12313306.

28.12.2012 було зареєстровано відповідні зміни відомостей про обтяження згідно з Договором про внесення змін до Договору застави рухомого майна.

У відповідності до частини 2 статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п'яти років з моменту їх внесення.

23.06.2017 відповідачем було проведено повторну реєстрацію обтяження та внесено відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, номер запису 16337360.

Відповідно до пункту 7 Договору застави рухомого майна та Договору застави обладнання ці договори регулюються та тлумачаться відповідно до законодавства України.

Позивач за зустрічним позовом вважає, що вказані Договори застави рухомого майна та Договору застави обладнання не відповідають законодавству України з огляду на наступне.

Статтею 584 Цивільного кодексу України зазначено, що у договорі застави визначаються суть, розмір і строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, подасться опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору. Опис предмета застави у договорі застави може бути поданий у загальній формі (вказівка на вид заставленого майна тощо).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно з частинами 1-3 статті 4 Закону України "Про заставу" предметом застави можуть бути майно та майнові права. Предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення. Предметом застави може бути майно, яке стане власністю заставодавця після укладення договору застави, в тому числі продукція, плоди та інші прибутки (майбутній урожай, приплід худоби тощо), якщо це передбачено договором.

У відповідності до норм статті 12 Закону України "Про заставу" у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода. Опис предмета застави в договорі застави може бути поданий у загальній формі (вказівка на вид заставленого майна тощо).

Відповідно, до статті 7 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у правочині, на підставі якого або у зв'язку з яким виникає обтяження, повинен визначатись опис предмета обтяження. У разі відсутності опису предмета обтяження чи якщо існуючий опис не дозволяє ідентифікувати предмет обтяження, обтяження є недійсним. Якщо предметом обтяження є окремий об'єкт, його опис надається за індивідуальними ознаками.

В той же час, стосовно майна зазначеного в додатку № 1 до Договору застави обладнання відсутні будь-які конкретні вказівки на ознаки предмету застави (тип, модель, рік виготовлення та інше), що свідчить про відсутність його індивідуалізації.

Більше того, предметом застави в додатку № 1 до Договору застави обладнання визначено роботи (пусконалагоджувальні, модернізація) та послуги (навчання, страхування), що прямо суперечить положенням статті 4 Закону України "Про заставу", статті 7 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», які визначають виключно майно як предмет застави.

Як зазначалось, згідно з умовами Договору застави рухомого майна предметом застави є скловари піч №3 з інвентарним номером 4587 (далі - Скловарна піч).

Скловарна піч збудована в приміщенні будівлі скляного корпусу №2, складається з вогнетривких блоків і являє собою єдиний технологічний агрегат (споруду) для варіння скла та виробництва скловиробів (склотари). Скловарна піч №3 збудована на окремому індивідуально розробленому фундаменту, здатному витримати навантаження 40-70 тн/м2, та утримати розплавлену скломасу (t 1600°С, вага до 400 тн).

Позивач за зустрічним позовом вказує, що Cкловарна піч це споруда, яка збудована в будівлі скляного корпусу №2, має окремий фундамент, є частиною будівельної конструкції будівлі. Переміщення Скловарної печі є неможливим без її знецінення та зміни призначення.

Відповідно до статей 181, 187, 188 Цивільного кодексу України, статті 1 Закону України «Про іпотеку» до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці і невід'ємно пов'язані з нею, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню. Якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ). Правочин, вчинений щодо складної речі, поширюється на всі її складові частини, якщо інше не встановлено договором.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що Скловарна піч має всі ознаки нерухомого майна, є складовою частиною об'єкта нерухомого майна (будівля скляного корпусу №2).

Отже, за умовами Договору застави рухомого майна предметом застави є частина нерухомого майна, яка не може бути виділена в натурі, вона не може бути відчужена окремо від будівлі скляного корпусу №2. Договір застави рухомого майна був підписаний сторонами без нотаріального посвідчення.

Згідно з частиною 1 статті 575, частиною 1 статті 576 Цивільного кодексу України заставою нерухомого майна є іпотека, предметом застави може бути будь-яке майно, що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Якщо предметом застави є нерухоме майно, то договір застави підлягає нотаріальному посвідченню (частина 1 статті 577 Цивільного кодексу України, стаття 18 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до статті 220 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов:

нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація;

нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення;

нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Частина 3 цієї статті також передбачено, що частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом.

З огляду на викладене позивач за зустрічним позовом вважає, що Договір застави обладнання є таким, що не відповідає статті 4 Закону України «Про заставу», статті 7 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а Договір застави рухомого майна є таким, що не відповідає вимогам статей 575, 576, 577 Цивільного кодексу України, статей 5, 18 Закону України «Про іпотеку», враховуючи положення частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України є підстави для визнання цих Договорів недійсними відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України.

Відповідач за зустрічним позовом відзиву на зустрічний позов не надав, проте надав клопотання про залишення зустрічного позову без розгляду, мотивуючи його наступним.

Як вказав відповідач за зустрічним позовом, Банком та Позичальником було укладено угоду про передачу спорів, які виникають у зв'язку з або відповідно до Договору застави майна та Договору застави обладнання, до міжнародного комерційного арбітражу, дана угода викладена сторонами в Договорі застави майна та Договорі застави обладнання.

Так, відповідно до положень п. 7.2 (б) Договору застави майна, будь-які спори, протиріччя або претензії, які виникають у зв'язку з або відповідно до цього Договору, повинні остаточно вирішуватись Арбітражним судом при Торговій палаті Чеської республіки та Аграрній палаті Чеської республіки трьома арбітрами, призначеними згідно з його регламентом. Місце знаходження арбітражного суду є Прага, а мовою - англійська.

Дане арбітражна угода є чинною, відповідає положенням чинного законодавства, не визнавалося судом недійсною і може бути виконана.

Аналогічно, відповідно до положень п. 7.2 (б) Договору застави обладнання, будь-які спори, протиріччя або претензії, які виникають у зв'язку з або відповідно до цього Договору, повинні остаточно вирішуватись Арбітражним судом при Торговій палаті Чеської республіки та Аграрній палаті Чеської республіки трьома арбітрами, призначеними згідно з його регламентом. Місце знаходження арбітражного суду є Прага, а мовою - англійська.

Дане арбітражна угода є чинною, відповідає положенням чинного законодавства, не визнавалося судом недійсною і може бути виконана.

Відповідач за зустрічним позовом послався на ч. 1 ст. 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», згідно якої суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Позивач за зустрічним позовом надав суду заперечення проти клопотання про залишення зустрічного позову без розгляду, посилаючись на рівність усіх учасників процесу перед законом і судом, а також на ч. 1,2 ст. 180 ГПК України, згідно якої відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Також позивач за зустрічним позовом послався на ч. 10 ст. 30 ГПК України, згідно якої зустрічний позов та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, незалежно від їх підсудності пред'являються в господарський суд за місцем розгляду первісного позову. Це правило не застосовується, коли відповідно до інших, визначених у цій статті, правил виключної підсудності такий позов має розглядатися іншим судом, ніж тим, що розглядає первісний позов.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Щодо первісного позову.

Як передбачено ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору.

Як встановлено ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч. 1-2 ст. 576 ЦК України, предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Предметом застави може бути майно, яке заставодавець набуде після виникнення застави (майбутній урожай, приплід худоби тощо).

Згідно ст. 579 ЦК України, предмет застави може бути замінений лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено ст. 580 ЦК України, ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета застави несе власник заставленого майна, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета застави заставодавець на вимогу заставодержателя зобов'язаний надати рівноцінний предмет або, якщо це можливо, відновити знищений або пошкоджений предмет застави.

Частина 2 статті 587 ЦК України передбачено, що заставодавець, який володіє предметом застави, у разі втрати, псування, пошкодження або знищення заставленого майна з його вини зобов'язаний замінити або відновити це майно, якщо інше не встановлено договором.

Стаття 7 Закону України «Про заставу» передбачає, що заміна предмета застави може здійснюватися тільки за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 5.8. укладеного між сторонами Договору застави обладнання та Договору застави рухомого майна встановлено, що на вимогу Заставодержателя Заставодавець має негайно відновити або замінити Заставлене Майно іншим майном, рівним за вартістю та ліквідністю, та таким, що задовольняє Заставодержателя, якщо з будь-якої причини Заставлене Майно загублено, зруйновано, викрадено, пошкоджено або з будь-якої причини стає недоступним для Заставодавця або Заставодержателя».

Отже, діючим законодавством України, а також укладеними між сторонами Договором застави обладнання та Договором застави рухомого майна передбачено, що в разі, якщо з будь-якої причини предмет застави буде зруйновано, пошкоджено або він з будь-якої причини стає недоступним, Заставодавець зобов'язаний негайно замінити його іншим майном рівним за вартістю та ліквідністю та таким, що задовольняє Заставодержателя.

Господарським судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03.01.2012 між Банком «Експобанк 43, а.с.» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вільногірське скло» було укладено Кредитний договір № 63/11 (далі - Кредитний договір), відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит, а Позичальник взяв на себе зобов'язання повернути його у строки та на умовах, визначених Кредитним договором. Розмір кредиту, що надавався Банком, не міг перевищувати 21 250 000 доларів США. Кредитний договір було зареєстровано у Національному Банку України, що підтверджується реєстраційним свідоцтвом № 28 від 16.03.2012 (т.1 а.с. 32-67).

На забезпечення виконання зобов'язань Відповідачем за Кредитним договором з повернення кредитних коштів, між Банком та Відповідачем, крім іншого, було укладено два договори застави:

21.03.2012 було укладено Договір застави обладнання (далі - Договір застави обладнання). Відповідно до Додатку 1 Договору застави обладнання «Перелік заставленого майна» Відповідачем було передано у заставу наступне майно:

1. Скловарна піч з трьома каналами живильників:

1.1. Проект скловарної печі «Хорн» (1 шт.),

1.2. Вогнетривкі матеріали, сталеві конструкції для варильної частини, обладнання (1 шт.),

1.3. Шеф нагляд, пусконалагоджувальні роботи (1 шт.);

2. Модернізація склоформуючих ліній з трьома секційними машинами АL 1110-2-2:

2.1. Модернізація механічної частини живильника скломаси ДС-П4-1 з сервомеханізмом плунжера та ножиць (3 шт.),

2.4. Модернізація машинної частини секційної машини АL 1110-2-2 (3 шт.),

2.5. Модернізація конвеєрної системи, палетайзерів (3 шт.);

5. Випалювальна піч (газова) (3 шт.);

6. Система транспортування і упаковки скловиробів:

4.1. Машини укладання і упаковки Combi-Pal 2140.4 (термоусадкова машина) в комплекті (1 шт.),

4.2. Шатл машина автоматична двомісна (2 шт.);

5. Комплексна система контролю якості склотари (3 шт.);

8. Навчання, шеф монтаж, пусконалагоджувальні роботи, ноу хау, документація,

страховка ЕGАР;

9. Обладнання, матеріали, роботи (послуги) згідно окремих специфікацій, доручень (замовлень).

Згідно п. 2.3. (а) Договору застави обладнання сторони погодили, що розмір забезпечених зобов'язань дорівнює сумі основного боргу за Кредитом, що підлягає сплаті Банку за Кредитним договором і становить 21 250 000,00 доларів США, процентів за процентною ставкою, встановленою Кредитним договором та всіх і будь-яких комісій і платежів або таку більшу суму, що є сумою всіх зобов'язань, що складають у будь-який момент розмір забезпечених зобов'язань.

Відповідно до п. 6.1. Договору застави обладнання (у редакції викладеній в Договорі про внесення змін від 27.12.2012 до Договору застави обладнання від 21.03.2012) строк виконання забезпечених зобов'язань Позичальником становить 20.12.2017 або такий інший строк, що може бути передбачений Кредитним договором.

21.03.2012 було укладено Договір застави рухомого майна (далі - Договір застави рухомого майна).

Відповідно до Додатку 1 до Договору застави рухомого майна «Перелік заставленого майна» відповідачем було передано у заставу наступне майно:

- Скловарна піч № 3 (інв. № 4587) - 1 шт.

Згідно п. 2.3. (а) Договору застави Сторони погодили, що розмір забезпечених зобов'язань дорівнює сумі основного боргу за Кредитом, що підлягає сплаті Банку за Кредитним договором і становить 21 250 000,00 доларів США та процентів за процентною ставкою, встановленою Кредитним договором та всіх і будь-яких комісій і платежів або таку більшу суму, що є сумою всіх зобов'язань, що складають у будь-який момент розмір забезпечених зобов'язань.

Відповідно до п. 6.1. Договору застави (у редакції викладеній в Договорі про внесення змін від 27.12.2012 до Договору застави рухомого майна від 21.03.2012) строк виконання забезпечених зобов'язань Позичальником становить 20.12.2017 або такий інший строк, що може бути передбачений Кредитним договором.

Відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 15 274 885,62 доларів США, що підтверджується довідкою Банку «Експобанк ЧЗ а.с.» від 10.11.2017 (т. 1 а.с.110-111).

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України).

Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Проте, як вказує позивач, Банк позбавлений можливості реалізувати свої права в частині звернення стягнення на предмети застави за Договором застави обладнання та Договором застави рухомого майна, у зв'язку з недоступністю предмету застави, переданого у заставу Банку відповідно до Договору застави рухомого майна (скловарна піч № 3), пошкодженням предмету застави, переданого у заставу Банку відповідно до Договору застави рухомого майна (скловарної печі № 3) та припинення існування у первісному вигляді заставленого майна, переданого Банку у заставу відповідно до Договору застави обладнання.

Як вбачається з копії технічного паспорту на будівлю скляного корпусу № 2 по вул. Промисловій, 31 у м. Вільногірську (т. 1 а.с.155-158) скловарна піч № 3 зазначена у ньому як частина будівлі. Тобто вказана піч не є окремо виділеними в натурі об'єктом нерухомого майна та на неї не зареєстровано окремо право власності та її переміщення без пошкодження та знецінення є неможливим.

Відповідно до ст. 188 ЦК України, якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ). Правочин, вчинений щодо складної речі, поширюється на всі її складові частини, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на те, що піч, що передана в заставу Банку не може використовуватися окремо від будівлі, в якій вона знаходиться, суд вважає очевидним, що позивач позбавлений можливості скористатись своїм правом та звернути стягнення на даний предмет застави.

Вказане підтвердив і відповідач у зустрічному позові.

У зв'язку з цим суд вважає обґрунтованим твердження позивача щодо неможливості реалізації предмету застави - скловарної печі № 3.

Щодо тверджень позивача про аварію скловарної печі № 3 та зниження її виробничої потужності, позивач не надав жодних доказів на підтвердження вказаного факту, лише послався на усні пояснення представників відповідача під час відвідування підприємства.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, факт пошкодження та зниження виробничої потужності скловарної печі № 3 є недоведеним, а тому судом до уваги не береться.

Щодо заставленого майна, переданого Банку у заставу відповідно до Договору застави обладнання, оскільки вказане обладнання, передане позивачу у заставу відповідно до Договору застави обладнання використано відповідачем для проведення модернізації іншого майна, належного відповідачу на праві власності. Такі складові переданого позивачу в заставу за Договором застави обладнання як «модернізація склоформуючих ліній», «комплексна система контролю якості», «навчання, шеф монтаж, ноу-хау, документація та страховка ЕГАП», є складовими процесу виробництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 Цивільного кодексу України споживною є річ, яка внаслідок одноразового її використання знищується або припиняє існувати у первісному вигляді.

Отже, оскільки все передане в заставу обладнання є складовими процесу виробництва та використовувалось для будівництва іншого майна, обґрунтованим є твердження, що таке обладнання є недоступним для позивача у своєму первісному вигляді, а тому на нього не може бути звернене стягнення.

Таким чином, вимоги позивача щодо заміни заставленого майна за Договором застави рухомого майна від 21.03.2012 та Договором застави обладнання від 21.03.2012 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про зобов'язання відповідача укласти додаткові угоди до Договору застави рухомого майна та Договору застави обладнання про заміну заставленого майна, суд вважає, що у задоволенні вказаних вимог слід відмовити.

Як передбачено ст. 3 Цивільного кодексу України, до загальних засад цивільного законодавства віднесено також принцип свободи договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як передбачено ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, зобов'язання відповідача укласти додатковий договір буде суперечити нормам цивільного та господарського законодавства України, а також встановленого законом принципу свободи договору, тому така вимога не може бути задоволена.

Щодо зустрічного позову.

Розглянувши зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІЛЬНОГІРСЬКЕ СКЛО" суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено ч. ч. 1, 2 ст. 180 ГПК України, відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Проте, як передбачено положеннями п. 7.2 (б) Договору застави майна, будь-які спори, протиріччя або претензії, які виникають у зв'язку з або відповідно до цього Договору, повинні остаточно вирішуватись Арбітражним судом при Торговій палаті Чеської республіки та Аграрній палаті Чеської республіки трьома арбітрами, призначеними згідно з його регламентом. Місце знаходження арбітражного суду є Прага, а мовою - англійська.

Аналогічно, відповідно до положень п. 7.2 (б) Договору застави обладнання, будь-які спори, протиріччя або претензії, які виникають у зв'язку з або відповідно до цього Договору, повинні остаточно вирішуватись Арбітражним судом при Торговій палаті Чеської республіки та Аграрній палаті Чеської республіки трьома арбітрами, призначеними згідно з його регламентом. Місце знаходження арбітражного суду є Прага, а мовою - англійська.

Дані арбітражні угоди є чинними, відповідають положенням чинного законодавства, не визнавалося судом недійсними.

Зустрічний позов розглядається спільно з первісним у зв'язку з взаємопов'язаністю і доцільністю, але є самостійним позовом, який може бути поданий окремо. З чого можна зробити висновок, що незалежно від того, поданий він як первісний або зустрічний позов, на нього поширюються правила ст. 8 Закону України "Про Міжнародний комерційний арбітраж", за приписами якої суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Таким чином, оскільки відповідач за зустрічним позовом до подання своєї першої заяви щодо суті спору подав клопотання, у якому просив направити сторони до Арбітражного суду при Торговій палаті Чеської республіки та Аграрній палаті Чеської республіки, суд вбачає підстави для закриття провадження за зустрічним позовом відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Посилання позивача за зустрічним позовом на ч. 10 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої зустрічний позов, незалежно від його підсудності пред'являється в господарський суд за місцем розгляду первісного позову, суд не приймає до уваги, оскільки в даному випадку мова йде про підвідомчість позову, а не підсудність.

Під юрисдикцією (підвідомчістю) судових органів розуміють визначену законом сукупність повноважень господарських судів стосовно розгляду справ, які належать до їхньої компетенції. Якщо підвідомчість пов'язується з повноваженнями господарського суду вирішувати в принципі сукупність справ, що, відповідно до закону, віднесені до його компетенції, то підсудність розмежовує компетенцію між окремими ланками системи господарських судів стосовно розгляду і вирішення підвідомчих господарському суду конкретних категорій справ.

Процесуально-правовим наслідком наявності арбітражної угоди є виключення юрисдикції державного суду. Неналежність конкретної справи до компетенції господарських судів унеможливлює вирішення питання щодо розмежування компетенції між окремими господарськими судами, оскільки жодний з господарських судів не уповноважений розглядати цю справу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Таким чином, провадження у справі за зустрічним позовом підлягає закриттю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за первісним позовом покладаються на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 124, 129, 231, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Первісний позов Банку "Експобанк ЧЗ, а.с." (Чеська Республіка, м. Прага 5, вул. Вітєзна, 126/1, 150 00, ідентифікаційний код 14893649) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІЛЬНОГІРСЬКЕ СКЛО" (51700, Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Промислова, 31, ідентифікаційний код 30809384) про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІЛЬНОГІРСЬКЕ СКЛО" замінити на користь Банку «Експобанк ЧЗ, а.с.» заставлене майно за Договором застави обладнання від 21.03.2012 року, що міститься у Додатку 1 перелік заставленого майна: 1. Скловарна піч з трьома каналами живильників: 1.1 Проект скловарної печі «Хорн» (1 шт.), 1.2 Вогнетривкі матеріали, сталеві конструкції для варильної частини, обладнання (1 шт.), 1.3 Шеф нагляд, пусконалагоджувальні роботи (1 шт.); 2. Модернізація склоформуючих ліній з трьома секційними машинами АL 1110-2-2: 2.1 Модернізація механічної частини живильника скломаси ДС-П4-1 з сервомеханізмом плунжера та ножиць (3 шт.), 2.2 Модернізація машинної частини секційної машини АL 1110-2-2 (3 шт.), 2.3 Модернізація конвеєрної системи, палетайзерів (3 шт.); 3. Випалювальна піч (газова) (3 шт.); 4. Система транспортування і упаковки скловиробів: 4.1 Машини укладання і упаковки Соmbi-Раl 2140.4 (термоусадкова машина) в комплекті (1 шт.), 4.2 Шатл машина автоматична двомісна (2 шт.); 5. Комплексна система контролю якості склотари (3 шт.); 6. Навчання, шеф монтаж, пусконалагоджувальні роботи, ноу хау, документація, страховка ЕGАР; 7. Обладнання, матеріали, роботи (послуги) згідно окремих специфікацій, доручень (замовлень) на інше рухоме майно вартістю не менше вартості заставленого майна за Договором застави обладнання від 21.03.2012 року, орієнтовною вартістю 25 000 000,00 (двадцять п"ять мільйонів) доларів США; про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільногірське скло» укласти із Банком «Експобанк ЧЗ, а.с.» додаткову угоду про внесення змін до договору застави обладнання від 21.03.2012 року про заміну заставленого майна за Договором застави обладнання від 21.03.2012 року, що міститься у Додатку 1 перелік заставленого майна: 1. Скловарна піч з трьома каналами живильників: 1.1 Проект скловарної печі «Хорн» (1 шт.), 1.2 Вогнетривкі матеріали, сталеві конструкції для варильної частини, обладнання (1 шт.), 1.3 Шеф нагляд, пусконалагоджувальні роботи (1 шт.); 2. Модернізація склоформуючих ліній з трьома секційними машинами АL 1110-2-2: 2.1 Модернізація механічної частини живильника скломаси ДС-П4-1 з сервомеханізмом плунжера та ножиць (3 шт.), 2.2 Модернізація машинної частини секційної машини АL 1110-2-2 (3 шт.), 2.3 Модернізація конвеєрної системи, палетайзерів (3 шт.); 3. Випалювальна піч (газова) (3 шт.); 4. Система транспортування і упаковки скловиробів: 4.1 Машини укладання і упаковки Соmbi-Раl 2140.4 (термоусадкова машина) в комплекті (1 шт.), 4.2 Шатл машина автоматична двомісна (2 шт.); 5. Комплексна система контролю якості склотари (3 шт.); 6. Навчання, шеф монтаж, пусконалагоджувальні роботи, ноу хау, документація, страховка ЕGАР; 7. Обладнання, матеріали, роботи (послуги) згідно окремих специфікацій, доручень (замовлень) на інше рухоме майно - вартістю не менше вартості заставленого майна за Договором застави обладнання від 21.03.2012 року, орієнтовною вартістю 25 000 000,00 (двадцять п'ять мільйонів) доларів США; про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільногірське скло» замінити на користь Банку «Експобанк ЧЗ, а.с.» заставлене майно за Договором застави рухомого майна від 21.03.2012 року, що міститься у Додатку 1 перелік заставленого майна: Скловарна піч № 3 (інв. № 4587) на інше рухоме майно вартістю не менше вартості заставленого майна за Договором застави рухомого майна від 21.03.2012 року, орієнтовною вартістю 771 674, 03 гривень (сімсот сімдесят одна тисяча шістсот сімдесят чотири гривні 03 копійки); про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільногірське скло» укласти із Банком «Експобанк ЧЗ, а.с.» додаткову угоду про внесення змін до договору застави рухомого майна від 21.03.2012 року про заміну заставленого майна за Договором застави рухомого майна від 21.03.2012 року, що міститься у Додатку 1 перелік заставленого майна: Скловарна піч № 3 (інв. № 4587) на інше рухоме майно вартістю не менше вартості заставленого майна за Договором застави рухомого майна від 21.03.2012 року, орієнтовною вартістю 771 674, 03 гривень (сімсот сімдесят одна тисяча шістсот сімдесят чотири гривні 03 копійки) - задовольнити частково.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Вільногірське скло» (51700, Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Промислова, 31, ідентифікаційний код: 30809384) замінити на користь Банку «Експобанк ЧЗ, а.с.» (ЕХРОВАNК СZ, а.s., юридична особа за законодавством Чеської Республіки, місцезнаходження: Чеська Республіка, м. Прага 5, вул. Вітєзна, 126/1, 150 00, ідентифікаційний код: 14893649) заставлене майно за Договором застави обладнання від 21.03.2012 року, що міститься у Додатку 1 перелік заставленого майна: 1. Скловарна піч з трьома каналами живильників: 1.1 Проект скловарної печі «Хорн» (1 шт.), 1.2 Вогнетривкі матеріали, сталеві конструкції для варильної частини, обладнання (1 шт.), 1.3 Шеф нагляд, пусконалагоджувальні роботи (1 шт.); 2. Модернізація склоформуючих ліній з трьома секційними машинами АL 1110-2-2: 2.1 Модернізація механічної частини живильника скломаси ДС-П4-1 з сервомеханізмом плунжера та ножиць (3 шт.), 2.2 Модернізація машинної частини секційної машини АL 1110-2-2 (3 шт.), 2.3 Модернізація конвеєрної системи, палетайзерів (3 шт.); 3. Випалювальна піч (газова) (3 шт.); 4. Система транспортування і упаковки скловиробів: 4.1 Машини укладання і упаковки Соmbi-Раl 2140.4 (термоусадкова машина) в комплекті (1 шт.), 4.2 Шатл машина автоматична двомісна (2 шт.); 5. Комплексна система контролю якості склотари (3 шт.); 6. Навчання, шеф монтаж, пусконалагоджувальні роботи, ноу хау, документація, страховка ЕОАР; 7. Обладнання, матеріали, роботи (послуги) згідно окремих специфікацій, доручень (замовлень) на інше рухоме майно вартістю не менше вартості заставленого майна за Договором застави обладнання від 21.03.2012 року, орієнтовною вартістю 25 000 000,00 (двадцять п'ять мільйонів) доларів США.

У задоволенні позовної вимоги Банку "Експобанк ЧЗ, а.с." про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільногірське скло» (51700, Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Промислова, 31, ідентифікаційний код: 30809384) укласти із Банком «Експобанк ЧЗ, а.с.» (ЕХРОВАNК СZ а.s., юридична особа за законодавством Чеської Республіки, місцезнаходження: Чеська Республіка, м. Прага 5, вул. Вітєзна, 126/1, 150 00, ідентифікаційний код: 14893649) додаткову угоду про внесення змін до договору застави обладнання від 21.03.2012 року про заміну заставленого майна за Договором застави обладнання від 21.03.2012 року, що міститься у Додатку 1 перелік заставленого майна: 1. Скловарна піч з трьома каналами живильників: 1.1 Проект скловарної печі «Хорн» (1 шт.), 1.2 Вогнетривкі матеріали, сталеві конструкції для варильної частини, обладнання (1 шт.), 1.3 Шеф нагляд, пусконалагоджувальні роботи (1 шт.); 2. Модернізація скло формуючих ліній з трьома секційними машинами АL 1110-2-2: 2.1 Модернізація механічної частини живильника скломаси ДС-П4-1 з сервомеханізмом плунжера та ножиць (З шт.), 2.2 Модернізація машинної частини секційної машини АL 1110-2-2 (3 шт.), 2.3 Модернізація конвеєрної системи, палетайзерів (3 шт.); 3. Випалювальна піч (газова) (3 шт.); 4. Система транспортування і упаковки скловиробів: 4.1 Машини укладання і упаковки Соmbi-Раl 2140.4 (термоусадкова машина) в комплекті (1 шт.), 4.2 Шатл машина автоматична двомісна (2 шт.); 5. Комплексна система контролю якості склотари (3 шт.); 6. Навчання, шеф монтаж, пусконалагоджувальні роботи, ноу хау, документація, страховка ЕGАР; 7. Обладнання, матеріали, роботи (послуги) згідно окремих специфікацій, доручень (замовлень) на інше рухоме майно вартістю не менше вартості заставленого майна за Договором застави обладнання від 21.03.2012 року, орієнтовною вартістю 25 000 000,00 (двадцять п'ять мільйонів) доларів США - відмовити повністю.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Вільногірське скло» (51700, Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Промислова, 31, ідентифікаційний код: 30809384) замінити на користь Банку «Експобанк ЧЗ, а.с.» (ЕХРОВАNК СZ а.s., юридична особа за законодавством Чеської Республіки, місцезнаходження: Чеська Республіка, м. Прага 5, вул. Вітєзна, 126/1, 150 00, ідентифікаційний код: 14893649) заставлене майно за Договором застави рухомого майна від 21.03.2012 року, що міститься у Додатку 1 перелік заставленого майна: Скловарна піч № 3 (інв. № 4587) на інше рухоме майно вартістю не менше вартості заставленого майна за Договором застави рухомого майна від 21.03.2012 року, орієнтовною вартістю 771 674, 03 гривень (сімсот сімдесят одна тисяча шістсот сімдесят чотири гривні 03 копійки).

У задоволенні позовної вимоги Банку "Експобанк ЧЗ, а.с." про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільногірське скло» (51700, Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Промислова, 31, ідентифікаційний код: 30809384) укласти із Банком «Експобанк ЧЗ, а.с.» (ЕХРОВАNК СZ а.s., юридична особа за законодавством Чеської Республіки, місцезнаходження: Чеська Республіка, м. Прага 5, вул. Вітєзна, 126/1, 150 00, ідентифікаційний код: 14893649) додаткову угоду про внесення змін до договору застави рухомого майна від 21.03.2012 року про заміну заставленого майна за Договором застави рухомого майна від 21.03.2012 року, що міститься у Додатку 1 перелік заставленого майна: Скловарна піч № 3 (інв. № 4587) на інше рухоме майно вартістю не менше вартості заставленого майна за Договором застави рухомого майна від 21.03.2012 року, орієнтовною вартістю 771 674, 03 гривень (сімсот сімдесят одна тисяча шістсот сімдесят чотири гривні 03 копійки) - відмовити повністю.

Стягнути за первісним позовом з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІЛЬНОГІРСЬКЕ СКЛО" (51700, Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Промислова, 31, ідентифікаційний код 30809384) на користь Банку «Експобанк ЧЗ, а.с.» (ЕХРОВАNК СZ, а.s., юридична особа за законодавством Чеської Республіки, місцезнаходження: Чеська Республіка, м. Прага 5, вул. Вітєзна, 126/1, 150 00, ідентифікаційний код: 14893649) судовий збір у розмірі 3 524,00 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири грн. 00 коп.) гривень.

Провадження у справі за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІЛЬНОГІРСЬКЕ СКЛО" (51700, Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Промислова, 31, ідентифікаційний код 30809384) до Банку "Експобанк ЧЗ, а.с." (Чеська Республіка, м. Прага 5, вул. Вітєзна, 126/1, 150 00, ідентифікаційний код 14893649) про визнання недійсним Договору застави обладнання між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вільногірське скло" як Заставодавцем та Банком «ЛББВ Банк ЧЗ а.с.» (чинна назва - «ЕКСПОБАНК ЧЗ, а.с.») як Заставодержателем від 21.03.2012 року; про визнання недійсним Договору застави рухомого майна між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вільногірське скло" як Заставодавцем та Банком «ЛББВ Банк ЧЗ а.с.» (чинна назва - «ЕКСПОБАНК ЧЗ, а.с.») як Заставодержателем від 21.03.2012 року - закрити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Відповідно до п.17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Реквізити сторін:

Стягувач: Банк «Експобанк ЧЗ, а.с.» (ЕХРОВАNК СZ, а.s., юридична особа за законодавством Чеської Республіки, місцезнаходження: Чеська Республіка, м. Прага 5, вул. Вітєзна, 126/1, 150 00, ідентифікаційний код: 14893649)

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вільногірське скло» (51700, Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Промислова, 31, ідентифікаційний код: 30809384).

Повний текст рішення складено 26.07.2018.

Суддя Н.Е. Петренко