ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2018 р. Справа № 910/3215/18

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Лилака Т.Д. за участю секретаря судового засідання Москалика О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом фізичної особи-підприємця Тимошенко Олександра Олександровича

(адреса: 79041, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)

до фізичної особи-підприємця Криги Володимира Михайловича

(адреса: 08150, АДРЕСА_2 код НОМЕР_2)

про стягнення 161073,73 гривень

за участю представників:

позивача - ОСОБА_3

відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ФОП Тимошенко Олександр Олександрович звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ФОП Криги Володимира Михайловича 161073,73 гривень за договором поставки № 30 від 27.04.2017.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.03.2018 передано позовну заяву ФОП Тимошенко Олександра Олександровича до ФОП Криги Володимира Михайловича про стягнення 161073,73 гривень з доданими до неї документами за підсудністю до господарського суду Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.05.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 31.05.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у порушення договору поставки №30 від 27.04.2017 не виконав обов'язку з виготовлення та поставки товару, який був оплачений позивачем, та не повернув отримані кошти в розмірі 124991,20 гривень.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.07.2018 постановлено закрити підготовче провадження у справі № 910/3215/18, призначено розгляд справи по суті на 26.07.2018.

Представник відповідача в жодне судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвали Господарського суду Київської області від 02.05.2018, 18.05.2018, 31.05.2018 та 12.07.2018 направлялись відповідачу з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення на адресу, зазначену позивачем у позові, яка відповідає адресі, зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідно до правої позиції, викладеної в п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи те, що нез'явлення відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.04.2017 між фізичною особою-підприємцем Тимошенко О.О. (покупець) та фізичною особою-підприємцем Крига В.М. (постачальник) було укладено договір поставки №30, відповідно до умов якого з дати отримання першого платежу постачальник зобов'язується виготовити та протягом 15 календарних днів після отримання коштів в повному об'ємі передати у власність покупця пиломатеріали обрізні, а саме пиломатеріал обрізний (брус сосновий) товщиною 69 мм, шириною 93 мм, довжиною 2400 мм партіями по 54,344 м3 (3812 шт.) по ціні 2300 грн/м3 по оплачуваному розмірі 66х90х2400мм. Загальна вартість партії становить 124991,20 гривень.

Прийомка товару відбувається на складі постачальника. У разі невиконання постачальником п. 1.1. договору він зобов'язаний протягом 15 календарних днів повернути покупцю кошти отриманні відповідно до умов договору (п.п. 3.1., 4.1. договору).

Договір набирає чинності з дня підписання сторонами та діє до 31.12.2017 (п. 5.1. договору).

На виконання умов договору поставки від 27.04.2017 №30 позивачем було перераховано відповідачу 124991,20 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями, які долучені до матеріалів справи.

Відповідач вказаний товар не поставив, кошти не повернув.

Оскільки товар не поставлений, а кошти в розмірі 124991,20 гривень не повернуті, позивач звернувся до господарського суду про стягнення 124991,20 гривень основного боргу, 16259,13 гривень пені, 2475,85 гривень 3% річних, 8598,17 гривень інфляційних втрат та 8749,38 гривень штрафу.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, в силу приписів частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (частина 1 статті 656 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

В силу приписів частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, у зв'язку із простроченням відповідачем строків виконання обов'язку з поставки товару, у позивача виникло законне право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до п. 4.1. договору у разі невиконання постачальником п. 1.1. договору він зобов'язаний протягом 15 календарних днів повернути покупцю кошти отримані відповідно до умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив останні платіж 20.06.2017. Станом на день розгляду справи суду не надано доказів, які підтверджують поставку товару позивачеві або повернення йому спірних коштів.

Зважаючи на те, що відповідачем не виконано передбачених пунктом 1.1. договору - виготовити та передати у власність позивача пиломатеріали, в тому числі пункт 4.1. договору відповідно до якого відповідач зобов'язався протягом 15 календарних днів з моменту отримання повної суми коштів повернути їх позивачу в разі невиконання п. 1.1. договору, вимога позивача про стягнення 124991,20 гривень основного боргу є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Крім суми боргу, позивачем нарахована пеня в розмірі 16259,13 гривень за період з 21.07.2017 по 20.01.2018 та 8749,38 гривень штрафу.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п.п. 4.2., 4.3. договору за несвоєчасне виконання постачальником п. 4.1. договору, він зобов'язаний сплатити покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. За прострочення, понад 30 днів, виконання не грошового зобов'язання (поставки) передбаченої п. 1.1. договору постачальник зобов'язаний оплатити покупцю 7% штрафу від суми недопоставленого товару.

Позов в частині стягнення пені в розмірі 16259,13 гривень та штрафу в розмірі 8749,38 гривень, які нараховано позивачем відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору, у зв'язку з невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за вказаним договором є обґрунтованими, і тому підлягає задоволенню.

Також позовна заява містить вимоги щодо стягнення з відповідача 2475,85 гривень 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 8598,17 гривень за загальний період з 21.07.2017 по 03.03.2018.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позов в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 8598,17 гривень, які нараховано позивачем відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору, у зв'язку з невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за вказаним договором є обґрунтованими, і тому підлягає задоволенню.

Перевіривши правильність нарахування позивачем 3 % річних, судом встановлено, що наданий позивачем розрахунок не є вірним.

Здійснивши власний перерахунок 3% річних згідно вимог чинного законодавства, умов договору та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3% річних в розмірі 2321,75 гривень.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ч.1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 86 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надані позивачем докази не спростовані та відповідачем протягом розгляду справи не заперечувались.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 124991,20 гривень основного боргу, 16259,13 гривень пені, 8749,38 гривень штрафу, 8598,17 гривень інфляційних втрат, 2321,75 гривень 3% річних

Судовий сбір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Криги Володимира Михайловича (адреса: 08150, АДРЕСА_2 код НОМЕР_2) на користь фізичної особи-підприємця Тимошенко Олександра Олександровича (адреса: 79041, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 124991,20 гривень основного боргу, 16259,13 гривень пені, 8749,38 гривень штрафу, 8598,17 гривень інфляційних втрат, 2321,75 гривень 3% річних та 2413,79 гривень судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 26.07.2018 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 31.07.2018.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.Д. Лилак