ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2018 р. Справа № 922/131/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В. О. , суддя Шевель О. В.

за участі секретаря судового засідання Курченко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області (вх. № 637 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 07.03.2018 (ухвалене суддею Бринцевим О.В. у приміщені господарського суду Харківської області, повний текст рішення складено 07.03.2018) у справі № 922/131/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків

до Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області, смт. Кегичівка

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Управління Державної казначейської служби України у Кегичівському районі Харківської області

про стягнення 49517,50 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 07.03.2018 у справі №922/131/18 позов задоволено повністю, стягнуто з Управління та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" 3% річних у сумі 9930,91 грн., інфляційні втрати в сумі 39586,59 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762,00грн. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами та не спростованими відповідачем.

Так, місцевий господарський суд зазначив, що неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок постачання природного газу населенню Кегичівського району Харківської області, яке отримує пільги, та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов'язання. При цьому судом зазначено, що законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості, чи власного бажання, а у відповідності до вимог Законів України. Суд першої інстанції зазначив, що Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області є самостійною юридичною особою, яка відповідно до положень частини першої статті 96 Цивільного кодексу України має відповідати за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо з Закону, та така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб. Також, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування суми 3% річних та інфляційних втрат у відповідності до положень ст. 625 Цивільного кодексу України суд дійшов висновку про вірність вказаного розрахунку.

Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області з вказаним рішенням не погодилося та звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 07.03.2018 у справі № 922/131/18 та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "Харківгаз Збут" відмовити у повному обсязі, судові витрати покласти на позивача, справу розглядати за участі представника Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що неправильне тлумачення судом приписів статей 89, 91, 102 Бюджетного кодексу України, Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, а також Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, призвело до помилкового висновку про те, що відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок постачання населенню Кегичівському району Харківської області природного газу на пільгових умовах, повинен здійснювати відповідач.

Відповідач також зазначає, що до повноважень органів соціального захисту населення визначених у п.3 Порядку №256 як головних розпорядників коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, належить лише вчасно та у повному обсязі здійснювати нарахування відповідних компенсацій у межах затверджених видатків та бюджетних асигнувань. Разом з цим позивачеві було вчасно та в повному обсязі нараховано суми компенсації за надані послуги в межах відповідних коштів, отриманих районним бюджетом як цільові субвенції з державного бюджету.

За положеннями Порядку №256 виключно до повноважень органів Державної казначейської служби належить перерахування на рахунки місцевих бюджетів щомісячних сум субвенції з урахуванням їх обсягів, передбачених у обласних бюджетах для відповідних місцевих бюджетів. Отже, в Управління праці та соціального захисту населення відсутні повноваження за публічними зобов'язаннями держави своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати позивачу витрати з оплати житлово - комунальних послуг (житлові субсидії населенню), за винятком зобов'язань, прийнятих Управлінням як головним розпорядником бюджетних коштів.

Крім того, судом першої інстанції не надано правової кваліфікації договору, який укладено між Управлінням та ТОВ "Харківгаз Збут", від 03.01.2017 №8 про взаємне співробітництво та фінансування пільгових нарахувань населенню, що має істотне значення для вирішення справи, оскільки саме на простроченні виконання грошових зобов'язань за договором ґрунтуються вимоги позивача. Адже за положеннями договору повноваження Управління за договором обмежуються проведенням розрахунків за надані послуги в межах сум цільових субвенцій з державного бюджету.

В свою чергу, як зазначає відповідач, зобов'язання Управління щодо здійснення розрахунків з позивачем за надані послуги із споживання природного газу у межах відповідних бюджетних призначень та в обсязі наданих асигнувань згідно умов договору та в силу Закону виконувались своєчасно, розрахунки здійснювались на поточний рахунок позивача із спеціальним режимом використання протягом одного операційного дня з моменту отримання відповідних сум, що надійшли до районного бюджету. Таким чином, на думку відповідача, Управлінням не допускалось прострочення виконання грошового зобов'язання згідно умов договору та згідно приписів Закону.

Також Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що акти за формою « 3-пільга» є фактично письмовою вимогою про оплату та підставою для виконання зобов'язання у відповідності до положень ст. 530 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.04.2018 апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації залишено без руху. Встановлено Управлінню праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання доказів надсилання копії апеляційної скарги ТОВ "Харківгаз Збут" листом з описом вкладення.

25.04.2018 від Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області у встановлений судом строк для усунення недоліків надійшли докази направлення копії апеляційної скарги ТОВ "Харківгаз Збут" листом з описом вкладення (вх.№3176).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.05.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації на рішення господарського суду Харківської області від 07.03.2018 у справі №922/131/18. Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - 5 днів з дня вручення даної ухвали. Повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги Управляння праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації відбудеться 31.05.2018 о 10 год. 00 хв. у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду за адресою: м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі судового засідання №104.

11.05.2018 від ТОВ "Харківгаз Збут" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення залишити без змін. (вх.№3533).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що чинним законодавством не передбачена залежність розміру відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, або повне чи часткове звільнення від обов'язку щодо здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власного бажання, а у відповідності до вимог Законів України. Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації має відповідати за зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону, а тому у відповідача були всі наявні правові підстави для відшкодування позивачу наданих пільг щодо оплати житлово-комунальних послуг в частині оплати вартості природного газу відповідним мешканцям Кегичівського району у 2017.

ТОВ "Харківгаз Збут" посилається на те, що положеннями законодавства передбачено відшкодування позивачу понесених витрат на надання послуг на пільгових умовах, яке повинно здійснюватися головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, яким є Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації (орган, уповноважений державою здійснювати від її імені повноваження в цих правовідносинах), а відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України, неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для позбавлення позивача, як особи, що надає послуги по постачанню природного газу на пільгових умовах, права на відшкодування вказаних вище витрат.

Щодо доводів відповідача про те, що він не несе відповідальності за своєчасні та в повному обсязі розрахунки з надавачами послуг на пільгових умовах, то вони є безпідставними, адже у цих спірних правовідносинах саме Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації (розпорядник коштів бюджетного фінансування) виступає як зобов'язана сторона і є належним відповідачем, оскільки згідно п. 2 Постанови №256, саме відповідач, як розпорядник коштів місцевих бюджетів, здійснює розрахунки з постачальниками послуг, що надає йому право на компенсацію видатків за рахунок коштів державного бюджету, зокрема, і в судовому порядку.

30.05.2018 від відповідача надійшла відповідь щодо відзиву на апеляційну скаргу (вх. № 4076).

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 31.05.2018 оголошено перерву до 11.06.2018, про що відповідною ухвалою повідомлено учасників справи. Залучено Управління Державної казначейської служби України у Кегичівському районі Харківської області до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" терміново направити Управлінню Державної казначейської служби України у Кегичівському районі Харківської області копію позовною заяви та доданих до неї документів. Докази виконання надати суду протягом двох днів з дня отримання даної ухвали. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області терміново направити Управлінню Державної казначейської служби України у Кегичівському районі Харківської області копію апеляційної скарги та доданих до неї документів.

08.06.2018 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення позовної заяви третій особі (вх.№4364) та пояснення по справі (вх.№4365).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2018 у зв'язку з відрядженням судді Шевель О.В. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О., суддя Пуль О.А.

Згідно положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

11.06.2018 від відповідача надійшов лист з доказами направлення апеляційної скарги третій особі (вх.№4416).

У судовому засіданні 11.06.2018 оголошено перерву до 30.07.2018.

25.07.2018 від відповідача надійшли додаткові пояснення в обґрунтування апеляційної скарги (вх.№5779).

30.07.2018 від позивача надійшли заперечення на додаткові пояснення (вх.№5939).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2018 у зв'язку з відпусткою судді Пуль О.А. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О., суддя Шевель О.В.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 07.03.2018 у справі № 922/131/18 - без змін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила таке.

03.01.2017 між ТОВ "Харківгаз Збут" (постачальник) та Управлінням праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації (Управління) укладено договір №8 про взаємне співробітництво та фінансування пільг населенню (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору його предметом є взаємне співробітництво між сторонами в частині проведення пільгових нарахувань за надані населенню послуги із споживання природного газу та фінансування цих пільг. Згідно з умовами договору постачальник здійснює постачання природного газу населенню, яке отримує пільги, а Управління, на підставі наданих постачальником розрахунків на відшкодування пільг, в межах затверджених планових асигнувань та при надходженні субвенції з державного бюджету, здійснює фінансування у частині пільг, пов'язаних із споживанням природного газу населенням, яке має відповідні пільги, відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 №20 та постанови КМУ від 04.03.2002 №256. Сума договору складається із вартості нарахованих пільг на послуги постачальника, наданих населенню щомісяця, прийнятих Управлінням до відшкодування за рахунок субвенції з державного бюджету та підтверджених актом звіряння (пункти 1.2 -1.3 договору).

Згідно п.2.1.3 вказаного договору постачальник зобов'язується щомісяця, до 10 числа місяця, що слідує за звітним, складати та надавати Управлінню для підписання акт звіряння в частині пільг, згідно затвердженої форми « 3 - пільга».

Відповідно до п. 2.2.1 договору Управління зобов'язується при надходженні субвенцій з державного бюджету та в межах затвердженого кошторису відшкодовувати постачальнику нараховані пільги за надані населенню послуги із споживання природного газу, прийняті Управлінням до відшкодування за рахунок субвенції з державного бюджету та підтверджених актом звіряння.

Даний договір набирає чинності з 01.01.2017 і діє в частині реалізації газу до 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків за газ щодо фінансування пільг для населення - до їх повного виконання (п. 7.1. договору).

Позивач зазначає, що протягом 2017 ТОВ "Харківгаз Збут" здійснено постачання природного газу пільговим категоріям населення Кегичівського району, які підпадають під дію норм Законів України "Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закон України "Про прокуратуру" тощо. Загальна вартість послуг у вказаний період становила 2184386,02 грн., проте Управлінням у встановлений строк не проведено у повному обсязі розрахунок за надані послуги з газопостачання пільговій категорії населення та станом на час звернення з позовом заборгованість Управління складає 722520,11 грн.

Звертаючись з позовом ТОВ "Харківгаз Збут" просить стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації на свою користь суму 3% річних у розмірі 9930,91 грн. та інфляційних втрат в розмірі 39586,59 грн. у зв'язку з простроченням виконання Управлінням проведення розрахунку за постачання природного газу пільговим категоріям громадян.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Пунктами 1, 6 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту тощо.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 вказаного Закону встановлено, що виключно законами України визначаються, зокрема, пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (статті 12-15), "Про жертви нацистських переслідувань" (статті 6-1 - 6-4), "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (статті 20, 30), "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" (стаття 6), "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (стаття 12), "Про охорону дитинства" (стаття 13) передбачено соціальні пільги, зокрема, з оплати послуг з газопостачання для окремих категорій громадян.

Відповідно до наведених законодавчих актів України надання послуг пільговій категорії громадян є обов'язком позивача. При цьому в силу положень Конституції України та законів України, якими встановлені пільги окремим категоріям громадян, держава взяла на себе обов'язок відшкодовувати витрати підприємств, що такі пільги надають.

Таким чином, надання пільг ґрунтується на принципі відшкодування витрат підприємствам, які надають послуги пільговим категоріям громадян.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до пункту 6 частини 1 статті 21 якого, виконавець має право отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг і повертати їх у разі ненадання таких послуг чи пільг.

Відповідно до частини 6 статті 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень

Згідно з пп. «б» п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки на покриття витрат з оплати житлово- комунальних послуг (житлові субсидії населенню) здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок № 256), яким встановлено механізм фінансування видатків з місцевих бюджетів щодо надання житлових субсидій населенню на оплату природного газу за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об'єднаних територіальних громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Головним розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг Кегичівського району є Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області.

Таким чином, саме на відповідача відповідно положень Порядку №256 покладено обов'язок щодо здійснення розрахунків, в тому числі і з постачальниками природного газу, за послуги, надані особам, які мають право на відповідні пільги.

З огляду на викладене, між сторонами виникли правовідносини з постачання природного газу окремим категоріям населення на пільговій основі, у яких відповідач як розпорядник відповідних коштів зобов'язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

При цьому, чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов'язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України.

Таким чином, у відносинах щодо розрахунків з постачальниками послуг особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, головні розпорядники бюджетних коштів на фінансування соціальних програм виступають не як суб'єкти владних повноважень, а як боржники у зобов'язальних правовідносинах. Виходячи з положень статей 525, 526, 530 ЦК України і статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших нормативно-правових актів, договору. Сама по собі відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов'язання (вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №906/621/17).

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.3 та 4 статті 11, ч. 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Позивач є суб'єктом господарювання, який надає послуги постачання газу споживачам, метою діяльності позивача як учасника господарських відносин є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку відповідно до частини другої статті 3 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

З огляду на вказані норми законодавства у позивача виникло цивільне право на відшкодування вартості послуг постачання газу, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а у відповідача, як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, - цивільний обов'язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: по-перше, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України); по-друге, держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

За таких обставин Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону та з договору, і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Пунктом 2 Постанови № 256 встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними місячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 29.01.2003 запроваджено Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги та затверджено Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Положення).

Пунктом 3 Положення відповідача визначено уповноваженим органом, який, у тому числі здійснює ведення обліку пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1-пільга".

Відповідно до п. 11 Положення уповноважений орган щомісяця: 1) звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації; 2) після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає: реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою "5-пільга" та реєстр розрахунків згідно з формою "7-пільга"; акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга"; 3) до 15 числа подає фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння розрахунків згідно з формою "3-пільга".

Згідно ч. 1 п. 8 Порядку № 256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки із постачальниками відповідних послуг (ч. 2 п. 8 Порядку № 256).

Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 (далі - Порядок № 20).

Відповідно до п. 6 Порядку № 20 органи Казначейства на підставі платіжних доручень головних розпорядників коштів місцевих бюджетів перераховують кошти на рахунки постачальників ресурсів (товарів, послуг).

Факт належного виконання позивачем своїх зобов'язань щодо постачання природного газу пільговим категоріям населення у 2017 році підтверджується оформленими сторонами актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги.

Частиною другою статті 218 Господарського кодексу України та статтею 617 Цивільного кодексу України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007).

Зокрема, у Рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини (далі -ЄСПЛ), а саме, у справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00), ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

В рішеннях ЄСПЛ від 18 жовтня 2005 року у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» та від 30 листопада 2004 року у справі «Бакалов проти України» також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (пункти 48 та 40 цих рішень відповідно).

Отже, неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок постачання природного газу населенню Кегичівського району Харківської області, яке отримує пільги, та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов'язання.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості, чи власного бажання, а у відповідності до вимог Законів України.

Предметом позову у даній справі є стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації суми 3% річних у розмірі 9930,91 грн. та інфляційних втрат в розмірі 39586,59 грн. у зв'язку з простроченням проведення розрахунку за постачання природного газу пільговим категоріям громадян.

Як вже зазначалося, факт належного виконання позивачем своїх зобов'язань щодо постачання природного газу пільговим категоріям населення у 2017 році підтверджується оформленим сторонами актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги за формою "3-пільга", які підписані та скріплені печатками сторін.

Наслідки прострочення грошового зобов'язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов'язань (вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/10156/17).

Аналіз ст. 625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Постановою Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" встановлено, що оскільки статтею 530 ЦК України не визначена форма пред'явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов'язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв'язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред'явленою.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач, направляючи документи за формою "3-пільга" відповідачу, щомісячно засвідчує факт надання послуг та вказує суму, яка підлягає відшкодуванню, що є письмовою вимогою про оплату та підставою для виконання зобов'язання в розумінні ст. 530 Цивільного кодексу України. (Аналогічну позицію висловив Вищий господарський суд України в постанові від 13.11.2017 у справі № 913/1313/16).

Як вбачається з матеріалів справи, з огляду на положення п.5 Порядку №256 та можливість коригувань актів звірки розрахунків з боку відповідача (вказаних в актах звірки станом на 1 число наступного за звітним) ТОВ "Харківгаз Збут", здійснював розрахунок 3% річних та інфляційних з 1 числа через місяць після звітного, що є правом позивача.

Перевіривши розрахунок позивача, період нарахування суми 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 9930,91грн. та інфляційних втрат у розмірі 39586,59грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідач заперечень щодо наявного розрахунку або контррозрахунку не надав.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду Харківської області від 07.03.2018 у справі № 922/131/18 та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 07.03.2018 у справі № 922/131/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 06.08.18

Головуючий суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Фоміна В. О.

Суддя Шевель О. В.