ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

"01" серпня 2018 р. Справа № 916/1469/18

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

за участю представників сторін:

прокурора: Радянський О.Ю., згідно посвідчення №047773 від 04.09.2017р.

позивача: ОСОБА_1, згідно довіреності №02-14/841 від 01.08.2018р.

відповідача: ОСОБА_2, згідно довіреності від 23.07.2018р.,

розглянувши заяву Заступника прокурора Одеської області від 18.07.2018р. за вх.№2-3665/18 про забезпечення позову у справі №916/1469/18 за позовом Заступника прокурора Одеської області (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3) в інтересах держави в особі Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (67543, Одеська область, Лиманський район, с.Визирка, вул. Олексія Ставніцера, 56) до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями Трансінвестсервіс (67543, Одеська область, Лиманський район, с. Визирка, вул. Чапаєва,50) про стягнення 7820130грн.,

ВСТАНОВИВ:

18.07.2018р. за вх.№1576/18 Заступник прокурора Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області, Товариства з обмеженою відповідальністю Трансінвестсервіс про стягнення 7820130грн.

Одночасно із позовом прокурор подав до суду заяву про забезпечення позову від 18.07.2018р. за вх.№2-3665/18.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.07.2018р. відкрито провадження у справі №916/1469/18, постановлено розглядати справу №916/1469/18 в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання суду на „13 серпня 2018 р. об 11год.30хв., призначено судове засідання для розгляду заяви позивача про забезпечення позову на 01 серпня 2018р. о 14год.30хв.

Між тим, положеннями ч.2 ст.136 ГПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п.3, 4, 6 ч.1 ст.139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Так, прокурор просить суд накласти арешт на грошові кошти, що належать ТОВ з ІІ «Трансінвестсервіс», в розмірі 7820130грн., в обґрунтування чого зазначає, що предметом позову є стягнення грошових коштів з субєкта господарювання у вигляді упущеної вигоди в розмірі 7820130грн., яку прокурор вважає заподіяною внаслідок ухилення відповідача від укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Прокурор вважає, що в разі задоволення позову, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, при цьому, прокурор відмічає, що у відповідності до п.3 Постанови Пленуму ВГСУ №16 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Крім того, прокурор зауважує, що аналогічних висновків притримується ВГСУ у постановах від 08.08.2012р. по справі №5011-48/6223-2012, від 26.10.2016р. по справі №916/1461/16, де суд касаційної інстанції зазначив, що для застосування такого заходу до забезпечення позову, як арешт майна, доказування факту вчинення відповідачем дій з метою ускладнення виконання судового рішення не вимагається, оскільки застосування заходів забезпечення позову і має на меті перешкодити таким діям.

В продовження викладеної позиції прокурор зазначає, що згідно п.7.1. Постанови Пленуму ВГСУ №16 від 26.12.2011р., у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат.

Прокурор відмічає, що інформація щодо наявного у відповідача банківського рахунку не надана прокурором до суду, у звязку з тим, що відповідно до ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відомості про банківські рахунки клієнтів є банківською таємницею. Також, прокуратура області не наділена повноваженнями щодо витребування такої інформації безпосередньо від відповідача, що є приватною юридичною особою, у звязку з чим прокурор обєктивно не має можливості надати таку інформацію до суду.

Також, прокурор вказує, що з підстав того, що у даному випадку йдеться про заподіяння субєктом господарювання шкоди державним інтересам, то застосування зустрічного забезпечення позову є недоцільним.

Позивач, Визирська сільська рада Лиманського району Одеської області заперечує проти вжиття заходів забезпечення позову, заявлених прокурором, зазначаючи при цьому про те, що відповідач є містоутворюючим підприємством, за рахунок якого в селі покращується та створюється інфраструктура населеного пункту.

ТОВ з ІІ «Трансінвестсервіс» подало заперечення проти задоволення заяви про забезпечення позову, де вказує, що прокурором не наведено будь-яких обґрунтувань та доказів необхідності забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, не мотивовано наявність припущень чому можливе ускладнення виконання рішення суду та не наведено доказів, які це підтверджують. Також, відповідач зазначає, що у випадку задоволення позову це не призведе до неможливості його виконання або утруднення, оскільки у позивача на праві власності наявний значний обсяг майна, у тому числі обєкти нерухомого майна, а саме: службово-побутові приміщення з оздоровчим пунктом, єдиного майнового комплексу залізничної станції «Хімічна», що підтверджується витягами №30265659 від 10.06.2011р., №11664620 від 29.08.2006р., за рахунок якого є можливим виконання рішення суду.

Одночасно, відповідач зауважує, що накладення арешту на його грошові кошти ставить під загрозу здійснення ним господарської діяльність, внаслідок позбавлення можливості розпорядження обіговими коштами, призведе й до неможливості сплати податків до бюджетів всіх рівнів, виплати заробітної плати працівникам, що порушує принцип адекватності заходу до забезпечення позову.

Крім того, відповідач вказує на необхідність дотримання принципу рівності сторін судового процесу, що полягає у наданні кожній зі сторін розумної можливості представити свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєве менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом, до якого звертався ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема у справі «Устименко проти України».

Також, усно у судовому засіданні 01.08.2018р. відповідач наголосив на тому, що ТОВ з ІІ «Трансінвестсервіс» володіє значною залізничною транспортною інфраструктурою (залізничними підїзними коліями), що забезпечують функціонування пяти морських терміналів товариства, розташованих в морському порту «Южний», обсяг перевалки вантажів на яких склав в минулому році більше 26 млн. тон. Для надання залізничних послуг підприємствам з подачі та збирання залізничних вагонів, з/на які здійснюються вантажні операції, товариство потребує значних обігових коштів, яких воно буде позбавлене у випадку накладення на них арешту. Зокрема, ТОВ з ІІ «Трансінвестсервіс» вказує, що, як вантажовідправник та вантажоодержувач за залізничними перевезеннями, для здійснення приймання та відправлення залізничних вагонів з вантажем, має регулярно сплачувати кошти на користь ПАТ «Укрзалізниця» відповідно до ст.62 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457, та Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000р. №644, на підставі укладеного із ПАТ «Укрзалізниця» договору про надання послуг №04098/ОД-2018 від 19.02.2018р. Несплата вартості послуг залізниці з боку товариства призведе до відмови ПАТ «Укрзалізниця» у наданні послуг та зупинку всього найбільшого в Україні транспортного вузла, а саме морських терміналів відповідача, внаслідок зриву виконання договорів з перевалки вантажів, а відповідно й зовнішньоекономічних контрактів з експорту/імпорту вантажів ключових експортерів та імпортерів України. За останній місяць обсяг коштів, що перераховувався на спеціальний рахунок ПАТ «Укрзалізниця» за червень місяць 2018р. склав 4200000грн.

Крім того, відповідач вказує, що для забезпечення діяльності підприємства є необхідність постійного споживання: електроенергії (витрати за червень 2018р. склали всього 12572776,25грн.), завдяки якими функціонує все його підприємство та залізнична інфраструктура, а також залізничні фронти вивантаження/навантаження. Сплата за електроенергію та її транзит до товариства також здійснюється на умовах передплати (н.4.4. Договору №11243/01 від 14.04.2015р. між ТОВ «ТІС» та ДП «Енергоринок», п.2.2. Договору на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами №12-П від 22.04.2015р. між ТОВ «ТІС» та ПАТ «ЕК Одесаобленерго»); палива та паливо-мастильних матеріалів (витрати за червень 2018р. склали 3470769,05грн ), якими заправляються тепловози підприємства, що фактично здійснюють подачу та збирання вагонів до/з залізничних фронтів навантаження/вивантаження, а отже забезпечують здійснення господарської діяльності з перевалки вантажів.

Відповідач вважає, що зупинення господарських операцій з перевалки вантажів відобразиться на Визирській сільській територіальній громаді внаслідок зменшення грошових надходжень до бюджетів всіх рівнів від діяльності ТОВ «ТІС-Зерно», ТОВ «ТІС-Міндобрива», ТОВ «ТІС-Руда», ТОВ «ТІС-Вугілля», ТОВ «ТІС-Контейнерний термінал» та інших підприємств, які завдяки залізничним послугами та підїзним коліям відповідача здійснюють господарську діяльність з перевалки вантажів в морському порту «Южний» на території с.Визирка Лиманського району Одеської області.

За таких умов, відповідач вважає, що задоволення заяви прокуратури про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти товариства, фактично призводить до згубних наслідків численного ряду підприємств та їх працівників, а відтак не відповідає принципу співмірності.

Одночасно, відповідач зауважує, що арешт коштів призведе до неможливості здійснення інших комунальних, лізингових та інших витрат, а й ставить під загрозу можливість своєчасної виплати заробітної плати його працівникам. Звідси відповідач наполягає на вжитті судом заходів зустрічного забезпечення, за рахунок особи що ініціює вжиття заходів забезпечення та особи, в інтересах якої подано позов, у розмірі, достатньому для покриття збитків, завданих арештом, а саме, в сумі 7829130грн.

Згідно ч.4 ст.137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як розяснено у п.3 Постанови Пленуму ВГСУ №16 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладені пропозиції ВГСУ до застосування судами положень ГПК України щодо забезпечення позову, слід відзначити, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів тощо.

На підтвердження власних заперечень відповідач подав до справи у копіях: договір на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами між постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом та електропередавальною організацією №12-П від 22.004.2015р., укладений між ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» та ТОВ з ІІ «Трансінвестсервіс»; договір №0409810Д-2018 від 19.02.2018р., укладений між ПАТ «Українська залізниця» та ТОВ «Трансінвестсервіс», та до нього додаткову угоду №1 від 19.02.2018р. та додатки №№1, 2, 4; договір №11243/01 від 14.04.2015р., укладений між ДП «Енергоринок» та ТОВ з ІІ «Трансінвестсервіс»; акт звіряння взаємних розрахунків за червень 2018 р., складений та підписаний ТОВ «Лаіка-Ойл» та ТОВ з ІІ «Трансінвестсервіс» за договором поставки №2017-1 від 01.01.2017р.; довідку про обєм перерахованих коштів по контрагентам за червень 2018р., із якого вбачається обсяг перерахованих коштів на користь залізниці, постачальника палива та енергопостачальників у розмірі 20243545,30грн.

Так, як вбачається із поданих відповідачем ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав №30265659 від 10.06.2011р., Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11664620 від 29.08.2006р., у нього наявне на праві власності нерухоме майно.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що прокурором не наведено та не подано доказів на підтвердження того, що є наявні підстави вважати, що невжиття запобіжних заходів може утруднити чи зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду у даній справі, з метою дотримання співвідношення прав, на захист яких направлений позов прокурора, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову, що можуть настати для відповідача, імовірність яких обґрунтовано товариством у запереченнях із доданням відповідних доказів, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Заступника прокурора Одеської області від 18.07.2018р. за вх.№2-3665/18 про забезпечення позову у справі №916/1469/18.

Керуючись ст.ст.136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Заступника прокурора Одеської області від 18.07.2018р. за вх.№2-3665/18 про забезпечення позову у справі №916/1469/18.

2. У відповідності до ч.1 ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 02.08.2018р. та у відповідності до п.4 ч.1 ст.255 ГПК України підлягає оскарженню в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

3. Повну ухвалу складено 02.08.2018р.

Суддя І.А. Малярчук