КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2018 р. Справа№ 910/13704/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання Котенко О.О.

за участю представників:

від позивача (стягувача): Палажченко О.О.

від відповідача (боржника): Петроченко С.О.

від третьої особи: Кустова Т.В.

державний виконавець: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного банку України

на ухвалу господарського суду міста Києва

від 04.06.2018 (повний текст ухвали складено 11.06.2018)

у справі №910/13704/16 (суддя Головіна К.І.)

за скаргою Національного банку України на дії та бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В.

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "КБ" Фінансова ініціатива" Кашути Д.Є.

до Національного банку України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення коштів за цінними паперами

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.06.2018 відмовлено у задоволенні скарги Національного банку України про визнання дій та бездіяльності головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. неправомірними щодо винесення постанови у ВП № 55531552 про закінчення виконавчого провадження, зобов'язання вчинити певні дії.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Національний банк України звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 04.06.2018 у справі № 911/13704/16 повністю і ухвалити нове рішення, яким скаргу Національного банку України на бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. задовольнити повністю.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив порушення судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі скаржником викладено обставини, аналогічні тим, які викладено у скарзі на дії та бездіяльність головного державного виконавця. Також скаржник зазначив про те, що ним 26.01.2018 було подано скаргу на рішення та дії державного виконавця, в якій скаржник просив визнати неправомірними рішення та дії головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Рубель І.В. щодо винесення постанови від 15.01.2018 про відкриття виконавчого провадження №55531552; визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Рубель І.В. від 15.01.2018 про відкриття виконавчого провадження №55531552; зобов'язати головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Рубель І.В. повернути стягувачу наказ господарського суду міста Києва від 04.07.2018 про відкриття виконавчого провадження №55531552. Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.01.2018 у справі 910/13704/16 відкладено вирішення питання про прийняття скарги Національного банку України на рішення та дії державного виконавця до повернення матеріалів справи №910/13704/16 до господарського суду міста Києва.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національного банку України на ухвалу господарського суду міста Києва від 04.06.2018 у справі №910/13704/16; призначено справу до розгляду на 24.07.2018.

У відзиві на апеляційну скаргу, Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "КБ " Фінансова ініціатива" Кашути Д.Є. просить залишити без змін ухвалу суду, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування ухвали суду є безпідставними та необґрунтованими, а ухвала суду винесена у відповідності до вимог чинного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просить залишити без змін ухвалу суду, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування ухвали суду є безпідставними та необґрунтованими, а ухвала суду винесена у відповідності до вимог чинного законодавства.

23.07.2018 через канцелярію суду від скаржника надійшли письмові пояснення на відзив стягувача.

В судове засідання апеляційної інстанції 24.07.2018 державний виконавець не з'явився.

Оскільки явка представників учасників справи у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення учасників справи про місце, дату та час судового розгляду, апеляційний суд визнав можливим розглядати апеляційні скарги у відсутність державного виконавця.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників стягувача, боржника, третьої особи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

До господарського суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "КБ " Фінансова ініціатива" Кашути Д.Є. (далі - ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива") з позовом до Національного банку України (далі - НБУ) про стягнення з відповідача неотриманого ним купонного доходу у сумі 89191860,00 грн., доходу від погашення цінних паперів в сумі 524658000,00 грн., пені в сумі 71600254,41 грн., інфляційних нарахувань в сумі 28482633,51 грн. та 3 % річних у сумі 3886120,48 грн., а всього - 646218613,99 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.10.2016 у даній справі позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" задоволено частково, стягнуто з Національного банку України купонний дохід у сумі 89 191 860, 00 грн., дохід від погашення цінних паперів у розмірі 524658000, 00 грн., в іншій частині - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 рішення господарського суду міста Києва від 20.10.2016 частково скасовано, прийнято нове рішення, яким стягнуто з Національного банку України купонний дохід у розмірі 89191860,00 грн., дохід від погашення цінних паперів у розмірі 524658000,00 грн., 3% річних у сумі 2885725,04 грн., інфляційні втрати в розмірі 1405321,39 грн., в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.04.2017 рішення господарського суду міста Києва від 20.10.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 в частині відмови в задоволенні позову про скасування стягнутої пені у сумі 71600254,41 грн. залишено без змін, в іншій частині рішення - скасовано та справу в цій частині направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.06.2017 у справі №910/13704/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2017, позов ПАТ "КБ" Фінансова ініціатива" задоволено частково, стягнуто з НБУ отриманий купонний дохід у розмірі 89191860,00 грн, дохід від погашення цінних паперів у розмірі 524658000,00 грн, 3 % річних в розмірі 2885725,04 грн, інфляційні втрати в розмірі 1405321,39 грн, судовий збір у сумі 197719,04 грн.

На виконання вказаного рішення господарським судом міста Києва 04.10.2017 був виданий відповідний наказ.

Наказ господарського суду міста Києва від 04.10.2017 був пред'явлений стягувачем до ВПВР Департаменту ДВС МЮУ на примусове виконання, на підставі чого 15.01.2018 державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №55531552.

Національний банк України, не погодившись із судовими актами у справі №910/13704/16, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду міста Києва від 26.06.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2017.

Ухвалою Верховного Суду від 10.01.2018 касаційну скаргу НБУ було прийнято до розгляду та вирішено зупинити виконання рішення господарського суду міста Києва від 26.06.2017 до закінчення його перегляду у касаційному порядку.

На підставі зазначеної ухвали головний державний виконавець ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Рубель І.В. 25.01.2018 зупинив примусове виконання наказу господарського суду міста Києва від 04.10.2017, про що виніс відповідну постанову.

За результатами розгляду касаційної скарги Національного банку України постановою Верховного Суду від 12.03.2018 рішення господарського суду міста Києва від 26.06.2017 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2017 були частково скасовані, а саме: в частині задоволення позовних вимог про стягнення з НБУ 3 % річних в розмірі 2885725,04 грн, інфляційних втрат в розмірі 1405321,39 грн, та розподілу судового збору; в цій частині прийнято нове рішення, яким в позові про стягнення з Національного банку України на користь ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ "Фінансова ініціатива" 3 % річних та інфляційних втрат відмовлено, в іншій частині рішення від 26.06.2017 та постанову від 20.09.2017 залишено без змін.

13.04.2018 головний державний виконавець ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Рубель І.В. поновив виконавче провадження №55531552 та продовжив примусове виконання судового рішення в частині стягнення заборгованості, підтвердженої у постанові Верховного Суду від 12.03.2018.

27.04.2018 до господарського суду міста Києва від Національного банку України надійшла скарга про визнання неправомірними дій та бездіяльності головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ВПВР Департаменту ДВС МЮУ) Рубель І.В. щодо вчинення виконавчих дій та не здійснення дій із закінчення виконавчого провадження №55531552 і винесення відповідної постанови.

Скарга обґрунтована тим, що на примусовому виконанні ВПВР Департаменту ДВС МЮУ перебуває рішення господарського суду міста Києва від 26.06.2017, яке було залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2017, щодо стягнення з НБУ купонного доходу в сумі 89191860 грн.; отриманого доходу від погашення цінних паперів у сумі 524658000 грн.; інфляційних втрат у сумі 1405321,39 грн. та 3 % річних у сумі 2885725,04 грн. У подальшому постановою Верховного Суду від 12.03.2018 зазначені судові рішення були скасовані в частині стягнення з НБУ в частині задоволення позовних вимог про стягнення з НБУ 3 % річних в розмірі 2885725,04 грн, інфляційних втрат в розмірі 1405321,39 грн, та розподілу судового збору. Скаржник вважає, що після винесення вказаної постанови касаційним судом, державний виконавець повинен був вжити заходів, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" щодо закінчення виконавчого провадження № 55531552. Проте, не зважаючи на те, що рішення суду скасовано, державний виконавець продовжує вчиняти виконавчі дії.

Також скаржник посилається на те, що після винесення постанови Верховного Суду від 12.03.2018, державний виконавець продовжує протиправно вчиняти виконавчі дії у виконавчому провадженні №55531225, зокрема, 17.04.2018 Національним банком України було отримано платіжні вимоги №16/8 грн на суму 675453336,64 грн від 16.04.2018, №16/8/1 грн на суму 675453336,64 грн від 16.04.2018, №16/8/2 грн на суму 162393372,00 грн від 16.04.2018.

Крім того, скаржник зазначає про те, що розмір постановлено до стягнення з Національного банку України виконавчого збору фактично перевищує встановлений законодавством розмір на 448876,55 грн. При цьому боржник вказує, що відповідно до п.3 ч.5 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не підлягає стягненню.

У скарзі Національний банк України просив суд:

- визнати неправомірними вчинення виконавчих дій головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Рубель І.В. у виконавчому провадженні №55531552;

- визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Рубель І.В. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №55531552;

- зобов'язати головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Рубель І.В. винести постанову про закінчення виконавчого провадження №55531552.

У заперечення на скаргу на дії та бездіяльність державного виконавця та у відзиві на апеляційну скаргу стягувач - ПАТ "КБ" Фінансова ініціатива" зазначив, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки судові рішення першої та апеляційної інстанцій, на виконання яких господарським судом міста Києва був виданий наказ від 04.10.2017, лише частково скасовані Верховним Судом, тобто є сума заборгованості, правомірність стягнення якої перевірена та підтверджена судом касаційної інстанції та яка підлягає стягненню з НБУ, тому відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження у даному випадку. Вказував на те, що державний виконавець діє у межах своїх повноважень, визначених Законом України "Про виконавче провадження".

У поданому відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України суду першої інстанції відзиві на скаргу зазначено, зокрема, що пункт 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає закриття виконавчого провадження з примусового виконання лише у разі повного скасування судового рішення, а не в частині такого рішення. У даному випадку державний виконавець зменшує суму, яка підлягає стягненню з боржника, відповідно до висновків суду касаційної інстанції, при цьому закінчення виконавчого провадження буде суперечити меті та цілям, визначеним Законом України "Про виконавче провадження".

У наданих суду першої інстанції Фондом гарантування вкладів фізичних осіб поясненнях та у відзиві на апеляційну скаргу, третя особа зазначила, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки судові рішення першої та апеляційної інстанцій, на виконання яких господарським судом міста Києва був виданий наказ від 04.10.2017, лише частково скасовані Верховним Судом, тобто є сума заборгованості, правомірність стягнення якої перевірена та підтверджена судом касаційної інстанції та яка підлягає стягненню з НБУ, тому відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження у даному випадку. Вказував на те, що державний виконавець діє у межах своїх повноважень, визначених Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Колегією суддів встановлено, що скаржником було дотримано процесуальний строк для подання скарги.

За приписами статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Законом України "Про виконавче провадження", крім органів державної виконавчої служби, визначено й інші органи, до повноважень яких віднесено виконання рішень судів.

Частиною другою статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до вимог статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду (частини перша і друга статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень").

Порядок стягнення коштів з державних органів, державного або місцевих бюджетів або боржників регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (в редакції станом на 15.01.2018; далі - Порядок).

Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

В пункті 3.1 рішення Конституційного Суду України від 26.02.2009 №6-рп/2009 зазначено, що Конституція України визначила правовий статус Національного банку України як центрального банку держави, основною функцією якого є забезпечення стабільності грошової одиниці України (стаття 99 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про Національний банк України" НБУ є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

З огляду на викладене, з урахуванням наявної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації, згідно з якою НБУ за своєю організаційно-правовою формою є органом державної влади, колегія суддів дійшла висновку, що на виконавчі документи, за якими боржником виступає НБУ, поширюється дія Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядок стягнення коштів з державних органів, державного або місцевих бюджетів або боржників; наказ господарського суду міста Києва від 04.06.2018 у справі №910/13704/16 не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби.

Вищевказані правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 25.06.2018 у справі №910/12226/16, від 03.07.2018 у справі №910/3057/16.

За приписом частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки наказ господарського суду міста Києва від 04.06.2018 у справі №910/13704/16 не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, суд апеляційної інстанції вважає, що дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. щодо винесення постанови від 15.01.2018 про відкриття виконавчого провадження №55531225 та подальші дії державного виконавця в межах даного виконавчого провадження є неправомірними, оскільки державний виконавець зобов'язаний був повернути наказ господарського суду міста Києва від 04.06.2018 у справі №910/13704/16 стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", з огляду на те, що НБУ є державним органом, і виконання судового рішення про стягнення грошових коштів у такому випадку належить до компетенції Державної казначейської служби.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги Національного банку України, викладені у скарзі про визнання дій та бездіяльності головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. неправомірними є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що у виставлених державним виконавцем платіжних вимогах №16/8, 16/8/1,16/8/2 від 16.04.2018 неправомірно визначено розмір боргу, який підлягає стягненню та відповідно розмір виконавчого збору з урахуванням зазначеної в наказі господарського суду міста Києва від 04.10.2017 суми судового збору, тоді як рішення суду, за яким видано виконавчий документ, скасовано в частині розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, крім того неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені в ухвалі місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення скарги ТОВ Національного банку України на дії та бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В.

У зв'язку із скасуванням ухвали господарського суду міста Києва та прийняттям нового рішення у справі про задоволення скарги НБУ на дії та бездіяльність державного виконавця, витрати НБУ зі сплати судового збору за розгляд касаційної скарги та апеляційної скарги підлягають стягненню з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь НБУ.

Разом з тим в матеріалах справи відсутні докази понесення учасниками справи судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 275, 277, 281 - 284, 339 - 344 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного банку України задовольнити.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 04.06.2018 у справі №910/13704/16 скасувати.

Скаргу Національного банку України на дії та бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. задовольнити.

Визнати неправомірними вчинення виконавчих дій головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. у виконавчому провадженні №55531552.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №55531552.

Зобов'язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. винести постанову про закінчення виконавчого провадження №55531552.

Стягнути з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь Національного банку України 1762,00 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити господарському суду міста Києва.

Матеріали справи №910/13704/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

(повний текст постанови складено 26.07.2018)

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко