ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 914/1351/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючий, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Корпусенка А.О.

за участю представників: ПАТ "Європейський газовий банк" - Шевченко В.Г., довір. Від 25.05.2018 №26 та Мушкало С.М., довір. Від 16.07.2018 № 47; ліквідатора ТОВ "Трускавецьінвест" Плесканка О.В. посв. №1813; ТОВ "Факторингова компанія "Стандарт Кепітал" - Медвідь Л.М., дов. від 16.03.2018 б/н; ТОВ "Вілік Буд" - Панченко Є.В., дов. від 16.03.2018 б/н; ТОВ "ФК "Ідеа Капітал" - директор Кальмук Н.Б. та представник Кауфман К.В., дов. від 20.12.2017 б/н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконфенренції з господарським судом Львівської області касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" в особі уповноваженої особи на ліквідацію АТ "Єврогазбанк" Оберемка Р.А.

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.05.2017

(Суддя - Артимович В.М.)

та на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017

(Головуючий суддя - Желік М.Б.; судді - Галушко Н.А., Костів Т.С.)

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вілік Буд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трускавецьінвест"

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

1. У провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/1351/16 порушена за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вілік Буд" (Далі - ТОВ "Вілік Буд") про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Трускавецьінвест" (Далі - ТОВ "Трускавецьінвест", боржник)

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.05.2017 у справі № 914/1351/16 визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» (Далі - ПАТ «Європейський газовий банк») (04073, м. Київ, проспект Московський, 16, ідентифікаційний код 34693790) в сумі 108 341 184,06 грн, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Трускавецьінвест» (вул. Суховоля, 61, м. Трускавець, Львівська область, 82200, ідентифікаційний код 30439207), з яких: 2 756,00 грн (судовий збір) - перша черга; 105 843 307,43 грн (основний борг) - четверта черга; 2 495 120,63 грн (пеня) - шоста черга.

2.1. Окремо внесено до реєстру вимог кредиторів боржника вимоги, які забезпечені заставою майна в сумі 331 528 888,34 грн.

2.2. У решті заявлені грошові вимоги Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» відхилено.

3. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що на підставі договорів іпотеки №967-200412 від 25.04.2012 р.; № 1172-260613/1 від 26.06.2013 р.; № 1119-170413/1 від 17.04.2013 р. та договору застави транспортних засобів № 924/270212/А, укладених між банком та ТОВ «Трускавецьінвест», які забезпечували виконання зобов'язань відповідно за кредитним договором № 559-190412 від 19.04.2012 р. між банком та ТОВ «Компанія Сітібуд»; кредитним договором № 697-300513 від 30.05.2013 р. між банком та ТОВ «Лакшмі-8»; кредитним договором № 436-290611 від 29.06.2011 р. між банком та ТОВ «Сеторі Консалтинг Груп»; кредитним договором №640-281212 від 28.12.2012 р. між банком та ТОВ «Фінансова компанія «Базель-Фінанс», ПАТ «Єврогазбанк» заявлено грошові вимоги до боржника (майнового поручителя) у справі про банкрутство, який не є одночасно боржником в основних зобов'язаннях, на суму 734218728,71 грн (298192595,66 грн + 157275425,22 грн + 275914307,83 грн + 2836400,00 грн). При цьому, погоджена сторонами у відповідних договорах вартість предметів іпотеки та застави складала 192281873,34 грн (139366640,00 грн + 49454000,00 грн + 624833,34 грн + 2836400,00 грн);

3.1.Суд виходив з того, що відповідальність майнового поручителя як іпотекодавця, який не є одночасно боржником в основному зобов'язанні, обмежується вартістю майна, переданого в іпотеку, у разі невиконання основним боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання іпотекодержатель як кредитор, має право вимагати виконання основного зобов'язання як від боржника і його майнового поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо, а у разі пред'явлення таких вимог до майнового поручителя останній відповідає в межах узятих на себе зобов'язань перед іпотекодержателем.

3.2. При цьому місцевий господарський суд посилався на правову позицію, яка міститься в постанові Верховного Суду України від 29.03.2017 у справі № 918/169/16.

3.3. Врахувавши наведене, суд дфйшов до висновку щодо часткового визнання кредиторських вимог ПАТ «Єврогазбанк», заявлених на підставі договорів іпотеки №967-200412 від 25.04.2012 р.; №1172-260613/1 від 26.06.2013 р.; № 1119-170413/1 від 17.04.2013 р. та договору застави транспортних засобів № 924/270212/А до боржника-майнового поручителя, який не є одночасно боржником в основному зобов'язанні, у розмірі вартості предметів іпотек та застави, погодженому сторонами цих договорів, а саме 192281873,34 грн. (139366640,00 грн. + 49454000,00 грн. + 624833,34 грн. + 2836400,00 грн.) та включення їх до реєстру вимог кредиторів окремо як забезпечених заставою майна боржника.

3.4. Розглядаючи заявлені ПАТ «Єврогазбанк» грошові вимоги до боржника в сумі 12086664,15 доларів США, еквівалентних 304173014,17 грн, господарський суд першої інстанції встановив, що такі вимоги виникли на підставі кредитного договору №450-140711 від 14.07.2011р. (зі змінами та доповненнями від 27.07.2011 р.; від 02.09.2011 р.; від 04.10.2011 р.; від 14.12.2011 р.; від 31.01.2012 р.; від 03.02.2012 р.; від 03.03.2012 р.; від 04.04.2012 р.; від 25.04.2012 р.; від 26.04.2012 р.; від 28.04.2012 р.; від 05.07.2012 р.; від 11.07.2012 р.; від 25.07.2012 р.; від 30.11.2012 р.; від 14.12.2012 р.; від 27.05.2013 р.; від 09.07.2013 р.; від 27.02.2014 р.; від 04.04.2014 р.; від 30.04.2014 р.; від 23.05.2014 р.; від 03.06.2014 р. та від 03.07.2014 р.) між банком та ТОВ «Вілік Буд», а також на підставі договору іпотеки № 2158 від 27.07.2011 р., укладеного між банком та ТОВ «Трускавецьінвест».

3.5. Предметами іпотеки за вказаним договором є належні ТОВ «Трускавецьінвест» на праві власності будівля готельного комплексу № 4, загальною площею 6208,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Суховоля, 65; земельна ділянка, загальною площею 2,1472 га, кадастровий номер :02:001:0008. Згідно п. 1.4 договору іпотеки № 967-200412 від 25.04.2012 р. погоджена сторонами вартість предметів іпотеки складає 139247015,00 грн.

3.6 При цьому, як встановлено господарським судом першої інстанції, окрім майнової поруки на підставі згадуваного договору іпотеки № 2158 від 27.07.2011 р., виконання зобов'язань за кредитним договором № 450-140711 від 14.07.2011 р. (зі змінами та доповненнями) забезпечувалося також фінансовою порукою ТОВ «Трускавецьінвест» на підставі укладеного з банком договору поруки № 147-310513/П від 31.05.2013 р., відповідно до п. 1.1. якого поручитель (ТОВ «Трускавецьінвест») зобов'язується відповідати перед кредитором солідарно з ТОВ «Вілік Буд» (позичальником за належне виконання останнім умов кредитного договору № 450-140711 від 14.07.2011 р., в тому числі щодо погашення суми кредиту в розмірі 6716733,00 доларів США, сплати процентів, комісій а також можливих штрафних санкцій.

3.7. За встановлених фактичних обставин господарський суд дійшов висновку про те, що в даному випадку відповідальність боржника (ТОВ «Трускавецьінвест»), який не є одночасно боржником в основному зобов'язанні, не обмежується лише вартістю майна, переданого в іпотеку, а поширюється на весь обсяг обґрунтованих грошових вимог за основним зобов'язанням, з огляду на те, що що заборгованість за таким кредитним договором була предметом розгляду в межах справи № 910/369/15-г господарського суду м. Києва.

3.8. Суд першої інстанції встановив, що рішенням господарського суду м. Києва від 01.03.2016 р. у справі № 910/369/15-г на користь ПАТ «Єврогазбанк» солідарно стягнуто з ТОВ «Вілік Буд» та ТОВ «Трускавецьінвест» заборгованість за кредитним договором № 450-140711 від 14.07.2011 р. в сумі 6715253,45 дол. США -основної заборгованості; 1328127,89 дол. США - процентів за користування кредитом; 2495120,63 грн - пені за прострочення сплати кредиту та процентів за користування кредитом. Вказана заборгованість не погашена станом на дату порушення справи про банкрутство.

3.9. Місцевий господарський суд дійшов висновку, що розмір заборгованості боржника перед кредитором в частині стягнення основної суми заборгованості, процентів за користування кредитом, пені в розмірі 2495120,63 грн за кредитним договором встановлений рішенням господарського суду у справі № 910/369/15-г, яке набрало законної сили, відтак, згідно ч. 3 ст. 35 ГПК України встановлює преюдиціальні обставини для даної справи.

3.10. Розрахунок розміру процентів нарахованих за період, що не охоплений рішенням суду в господарській справі № 910/369/15-г судом перевірено та встановлено, що такий розрахунок є вірним.

3.11. Окрім того, у зв'язку з невиконанням боржником та поручителем своїх зобов'язань по сплаті кредиту та процентів за кредитом протягом періоду з 01.08.2013 р. по 31.05.2016 р. нараховано три проценти річних на суму 181655,63 дол. США (еквівалент станом на дату порушення справи про банкрутство 2541221,36 грн. (кредит) + 2030324,59 грн. (проценти)). Загалом, у зв'язку із простроченням сплати кредиту та процентів банком нараховано до стягнення з боржника трьох процентів річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України на суму 4571545,95 грн, судом розрахунок перевірено та визнано його вірним.

3.12. За результатами розгляду вимог кредитора в частині стягнення пені, нарахованої за прострочення сплати кредиту та процентів за користування ним, суд дійшов висновку про задоволення таких вимог частково в розмірі 2495120,63 грн, виходячи з того, що стягнення пені за неналежне виконання кредитного договору №450-140711 від 14.07.2011 р. (основного зобов'язання) було предметом розгляду в межах справи № 910/369/15-г господарського суду м. Києва та рішенням господарського суду м. Києва від 01.03.2016 р. у справі № 910/369/15-г на користь ПАТ «Єврогазбанк» солідарно стягнуто з ТОВ «Вілік Буд» та ТОВ «Трускавецьінвест», зокрема, пеню нараховану станом на 13.05.2015 р. в сумі 2495120,63 грн за прострочення сплати кредиту та процентів за користування кредитом.

3.13. Натомість, як встановив суд, кредитором ПАТ «Єврогазбанк» нараховано пеню за період з 28.08.2014 р. по 21.10.2015 р. в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму 1848777,25 дол. США, що еквівалентно станом на дату порушення справи про банкрутство 46526331,97 грн, а також нараховано пеню за прострочення сплати процентів за період з 01.12.2015 р. по 31.05.2016 р. в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму 498941,38 дол. США, що еквівалентно станом на дату порушення справи про банкрутство 12556359,77 грн.

3.14. Відмовляючи в задоволенні пені за несвоєчасну сплату кредиту, нарахованої за період з 14.05.2015 р. по 21.10.2015 р., а також пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, нарахованої за період з 01.12.2015 р. до 31.05.2016 р., суд відзначив, що ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

3.15. Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

3.16. Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців, проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування. Разом з тим, судом не встановлено, а кредитором не надано доказів, які б підтверджували встановлення інших умов нарахування штрафних санкцій (пені, неустойки).

3.17. Таким чином, врахувавши приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, роз'яснення п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України 17.12.2013 р. № 14, правову позицію Верховного Суду України викладену у постановах від 15.04.2015 р. № 3-53гс15, від 30.09.2014 р. у справі № 904/9083/13, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків за користування кредитом, нарахованої кредитором з перевищенням встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України шестимісячного періоду для такого нарахування.

3.18. З урахуванням наведеного вище місцевий господарський суд дійшов до висновку, що із заявлених ПАТ «Єврогазбанк» на підставі кредитного договору №450-140711 від 14.07.2011 р. грошових вимог задоволенню підлягають вимоги в сумі 247585443,06 грн, з яких 6715253,45 доларів США, еквівалентних 168996081,75 грн (станом на 31.05.2016 р.) - заборгованість за кредитом; 2842036,44 доларів США, еквівалентних 71522694,73 грн (станом на 31.05.2016 р.) - заборгованість за процентами; 2495120,63 грн - пеня за кредитом; 181655,63 доларів США, еквівалентних 4571545,95 грн (станом на 31.05.2016 р.) - три проценти річних.

3.19. При цьому, як встановив суд першої інстанції розмір грошових вимог забезпечених заставою майна боржника складає 139247015,00 грн, які підлягають внесенню окремо до реєстру вимог кредиторів. В шосту чергу - підлягають внесенню грошові вимоги в сумі 2495120,63 грн, які складаються з нарахованої пені. Інша частина визнаних господарським судом грошових вимог ПАТ «Єврогазбанк», заявлених на підставі кредитного договору № 450-140711 від 14.07.2011 р. в сумі 105843307,43 грн є конкурсними та підлягає внесенню до четвертої черги реєстру вимог кредиторів.

3.20. Враховуючи наведене, господарський суд дійшов до висновку про визнання та внесення до реєстру вимог кредиторів заявлених ПАТ «Європейський газовий банк» до боржника у справі про банкрутство грошових вимог в сумі 439870072,40 грн, з яких до першої черги вноситься сплачена сума судового збору за подачу заяви в розмірі 2756,00 грн; 105843307,43 грн є конкурсними та підлягають внесенню до четвертої черги реєстру вимог кредиторів; грошові вимоги в сумі 2495120,63 грн, які складаються з нарахованої пені підлягають включенню до шостої черги реєстру вимог кредиторів. Грошові вимоги ПАТ «Єврогазбанк» в сумі 331528888,34 грн є забезпеченими іпотекою (заставою) майна боржника, у зв'язку із чим вносяться окремо до реєстру вимог кредиторів.

3.21. Іншу частину заявлених ПАТ «Єврогазбанк» до боржника у справі про банкрутство грошових вимог суд визнав необґрунтованими та відхилив.

4. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 апеляційну скаргу ПАТ "Європейський газовий банк" вих.№913 від 22.05.2017 року задоволено частково.

4.1. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.05.2017 у справі № 914/1351/16 змінено в частині розміру вимог шостої черги. Пункт 1 резолютивної частини ухвали змінено, вказавши суму пені, віднесену до шостої черги в розмірі 38 455 614,37 грн.

4.2. В решті ухвалу залишено без змін.

5. Постанова апеляційного господарського суду мотивована тим, що: майновий поручитель відповідає за виконання основного зобов'язання виключно в межах вартості заставного майна;

5.1. Суд другої інстанції відхилив заперечення наведені в апеляційній скарзі та визнав обґрунтованими висновки суду першої інстанції стосовно визнання забезпечених вимог лише в розмірі вартості заставного майна, пославшись на позицію Верховного Суду України у постанові від 29.03.2017 у справі № 918/169/16.

5.2. Крім того, апеляційний господарський змінив ухвалу суду першої інстанції в частині включення до шостої черги реєстру вимог кредиторів 38 455 614,37 грн пені по кредитному договору №450-140711 замість 2 495 120,63 грн включених судом першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

6. Публічне акціонерне товариство "Європейський газовий банк" в особі уповноваженої особи на ліквідацію АТ "Єврогазбанк" Оберемка Р.А. (Далі - ПАТ "Європейський газовий банк", скаржник) звернулось до Суду касаційної інстанції зі скаргою, у якій просить скасувати наведені судові рішення та прийняти нове рішення про задоволення заявлених вимог у повному обсязі.

7. Підставою для скасування скаржник вважає невірне застосування та порушення норм матеріального та процесуального права:, зокрема, ст. ст. 1, 23, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Далі - Закон про банкрутство), ст. ст. 541, 543, 554, 572, 575 Цивільного кодексу України (Далі - ЦК України), ст. 19 Закону України "Про заставу", ст. ст. 7, 11 Закону України "Про іпотеку", ст. 33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України в редакції чинній до 15.12.2017.

7.1. Скаржник вважає, що суди не врахували у прийнятих рішеннях, що законодавство про банкрутство не пов'язує включення до реєстру вимог забезпечених заставою (іпотекою) майна боржника, із встановленням договірної вартості предметів забезпечення як єдиного критерію визначення розміру забезпечених заставою (іпотекою) вимог. Розмір таких вимог встановлюється виходячи з розміру заборгованості за кредитом та розміру дійсних на момент подання заяви з кредиторськими вимогами зобов'язань майнової поруки по даному кредитному договору, незалежно від вартості предметів застави (іпотеки).

Короткий зміст вимог інших учасників у справі

8. Відзиву на касаційну скаргу до Касаційного господарського суду не надано..

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.05.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ "Європейський газовий банк" в особі уповноваженої особи на ліквідацію АТ "Єврогазбанк" Оберемка Р.А. на ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.05.2017 (щодо розгляду грошових вимог ПАТ "Європейський газовий банк") та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі №914/1351/16.

9.1. Призначено до розгляду касаційну скаргу ПАТ "Європейський газовий банк" в особі уповноваженої особи на ліквідацію АТ "Єврогазбанк" Оберемка Р.А. на 12 липня 2018 року о 12 год. 45 хв. у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м.Київ, вул. О.Копиленка, 6, в залі судових засідань № 330.

10. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з такого.

11. Відповідно ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

12. Згідно з п. 9 ч. 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній з 15.12.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

13. Як встановлено судами під час розгляду даної справи, згідно поданої заяви ПАТ «Єврогазбанк» останній просить визнати його вимоги на суму 11 849 025,35 доларів США, еквівалентних станом на 31.05.2016 р. 298 192 595,66 грн, які виникли на підставі кредитного договору № 559-190412 від 19.04.2012 р. (зі змінами та доповненнями від 06.07.2012 р., 25.12.2012 р., 17.04.2013 р. та 27.02.2014 р.) між банком та ТОВ «Компанія Сітібуд», а також на підставі договору іпотеки № 967-200412/І від 25.04.2012 р. між банком та ТОВ «Трускавецьінвест».

13.1. Предметом іпотеки за вказаним договором є належна ТОВ «Трускавецьінвест» на праві власності нежитлова будівля «SPA-Wellnes» центр з басейнами, площею 7228,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Суховоля, 63-Б. Згідно п. 1.4 договору іпотеки № 967-200412/І від 25.04.2012 р. погоджена сторонами вартість предмету іпотеки складає 139366640,00 грн.

13.2. Встановлено, що заборгованість ТОВ «Компанія Сітібуд» за кредитним договором № 559-190412 від 19.04.2012 р. була предметом розгляду в межах справи № 910/6522/15-г господарського суду м. Києва. Так, рішенням господарського суду м. Києва від 05.06.2015 р. у справі № 910/6522/15-г з ТОВ «Компанія Сітібуд» стягнуто на користь ПАТ «Єврогазбанк» заборгованість за кредитним договором №559-190412 від 19.04.2012 р. в сумі 7903969,44 доларів США, з якої 6926406,93 доларів США (еквівалентних 154112554,19 грн) - заборгованості за кредитом; 848484,85 доларів США (еквівалентних 18878787,91 грн) - заборгованості за відсотками; 64399,73 доларів США (еквівалентних 1432893,99 грн) - пені за несвоєчасне повернення кредиту; 64677,93 доларів США (еквівалентних 1439083,94 грн) - пені за несвоєчасну сплату відсотків.

13.3. Таким чином, звертаючись до господарського суду із заявою про грошові вимоги до боржника у справі про банкрутство, ПАТ «Єврогазбанк» просить визнати його кредитором боржника на суму, встановлену рішенням господарського суду м. Києва, яке набрало законної сили, тобто еквівалента 7903969,44 доларів США та додатково 3945055,91 доларів США нарахованої заборгованості за період, що не охоплений вказаним судовим рішенням.

14. Також, згідно поданої заяви ПАТ «Єврогазбанк» просить визнати його вимоги на суму 157275425,22 грн, які виникли на підставі кредитного договору № 697-300513 від 30.05.2013 р. (зі змінами та доповненнями від 05.06.2013 р., 11.06.2013 р., 21.06.2013 р., 11.06.2014 р. та 27.02.2014 р.) між банком та ТОВ «Лакшмі-8», а також на підставі договору іпотеки № 1172-260613/І від 26.06.2013 р. між банком та ТОВ «Трускавецьінвест».

14.1. Предметом іпотеки за вказаним договором є належні ТОВ «Трускавецьінвест» на праві власності спальний корпус санаторію «Женева», 5А, загальною площею 2451,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Суховоля, 63; земельна ділянка площею 0,0934 га, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Суховоля, 63, кадастровий номер :02:001:0006. Згідно п. 1.6 договору іпотеки № 1172-260613/І від 26.06.2013р. погоджена сторонами вартість предмету іпотеки складає 49454000,00 грн.

14.2. Судами встановлено, що заборгованість ТзОВ «Лакшмі-8» за кредитним договором № 697-300513 від 30.05.2013 р. була предметом розгляду в межах справи № 910/7846/15-г господарського суду м. Києва. Так, рішенням господарського суду м. Києва від 12.05.2015 р. у справі № 910/7846/15-г з ТОВ «Лакшмі-8» стягнуто на користь ПАТ «Єврогазбанк» заборгованість за кредитним договором № 697-300513 від 30.05.2013 р. в сумі 99790403,17 грн, з якої: 81626079,50 грн - борг за кредитом; 16849536,86 грн - борг по процентах за користування кредитом; 1314786,81 грн - пеня.

14.3. Таким чином, звертаючись до господарського суду із заявою із грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство, ПАТ «Європейський газовий банк» просить визнати його кредитором боржника на суму, встановлену рішенням господарського суду м. Києва, яке набрало законної сили, тобто 99790403,17 грн та додатково 57485022,05 грн, нарахованої заборгованості за період, що не охоплений вказаним судовим рішенням.

15. Крім цього, згідно поданої заяви ПАТ «Єврогазбанк» просить визнати його вимоги на суму 275914307,83 грн., які виникли на підставі кредитного договору № 436-290611 від 29.06.2011 р. (зі змінами та доповненнями від 17.03.2014 р.) між банком та ТОВ «Сеторі Консалтинг Груп», а також на підставі договору застави транспортних засобів № 924/270212/А від 28.02.2012 р. між банком та ТзОВ «Трускавецьінвест».

15.1. Предметами застави за вказаним договором є належні ТОВ «Трускавецьінвест» на праві власності автомобіль марки SKODA SUPERB AMBITION 1.8, 2010 року випуску, реєстраційний номер ВС1909СІ, кузов №TMBJB43T5BB300202; автомобіль марки VOLVO S 80, 2011 року випуску, реєстраційний номер ВС7325СІ, кузов №YV1AS5250B1144095; автомобіль марки VOLKSWAGEN CARAVELLE, 2010 року випуску, реєстраційний номер ВС1910СІ, кузов №WV2ZZZ7HZBH045956; автомобіль марки SKODA Octavia Elegance 2.0i, 2007 року випуску, реєстраційний номер АТ 5559АМ, кузов №TMBBD41Z98B152344. Згідно п. 1.4. договору застави транспортних засобів №924/270212/А погоджена сторонами вартість предметів застави складає 624833,34 грн.

15.2. Судами встановлено, що заборгованість ТОВ «Сеторі Консалтинг Груп» за кредитним договором № 436-290611 від 29.06.2011 р. була предметом розгляду в межах справи № 910/12759/15 господарського суду м. Києва. Так, рішенням господарського суду м. Києва від 14.07.2015 р. у справі № 910/12759/15 з ТОВ «Сеторі Консалтинг Груп» стягнуто на користь ПАТ «Єврогазбанк» заборгованість за кредитним договором № 436-290611 від 29.06.2011 р. в сумі 7768517,58 доларів США, еквівалентних станом на 18.05.2015 р. 174415882,36 грн, з яких: 6205932,15 доларів США - заборгованість по кредиту; 1134351,66 доларів США - відсотки за користування кредитом; 428233,77 доларів США - неустойка.

15.3. Таким чином, звертаючись до господарського суду із заявою з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство ПАТ «Єврогазбанк» просить визнати його кредитором боржника на суму, встановлену рішенням господарського суду м. Києва, яке набрало законної сили, тобто 195502513,42 грн, що станом на 31.05.2016 р. відповідає еквіваленту 7768517,58 доларів США та додатково 80411794,41 грн нарахованої заборгованості за період, що не охоплений вказаним судовим рішенням.

16. Крім цього, згідно поданої заяви ПАТ «Єврогазбанк» просить визнати його вимоги на суму 334949972,34 грн забезпеченими, в тому числі, які виникли на підставі кредитного договору № 640-281212 від 28.12.2012 р. між банком та ТОВ «Фінансова компанія «Базель-Фінанс», а також на підставі договору іпотеки № 1119-170413/І від 17.04.2013 р., укладеного між банком та ТОВ «Трускавецьінвест».

16.1. Предметом іпотеки за вказаним договором є належний ТОВ «Трускавецьінвест» на праві власності об'єкт нерухомого майна - приміщення кафе-клубу, 1Г, загальною площею 326,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Трускавець вул. Суховоля, буд. 63 «а».

16.2. Згідно п. 1.5 договору іпотеки № 1119-170413/І від 17.04.2013 р. погоджена сторонами вартість предмету іпотеки складає 2836400,00 грн., хоча банком помилково вказано 6257484,00 грн.

16.3. Крім цього, як встановлено місцевим господарським судом, такі грошові вимоги на вказану суму виявлені самостійно розпорядником майна, які ним визнані та включені до реєстру вимог кредиторів.

17. Надаючи правову оцінку обсягу відповідальності майнового поручителя, як іпотекодавця (заставодавця), який не є одночасно боржником в основному зобов'язанні, суд першої інстанції рішення якого підтримав апеляційний господарський суд, дійшов висновків, що ТОВ «Трускавецьінвест» несе відповідальність перед заставним кредитором за невиконання боржниками основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки (застави).

18. Таким чином, враховуючи що Банк звернувся з грошовими вимогами до ТОВ «Трускавецьінвест» як до майнового поручителя, і, що боржник не є позичальником за основними кредитними договорами та не є особою, яка отримувала кредитні кошти, суди дійшли висновку, що відповідальність майнового поручителя, як іпотекодавця, який не є одночасно боржником в основному зобов'язанні, обмежується переданим у іпотеку/ заставу майном (його вартістю, визначеною сторонами в договорах іпотеки/застави), відтак визнали заявлені Банком кредиторські вимоги частково.

19. Проте, колегія суддів Верховного Суду не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій в частині встановлення розміру кредиторських вимог ПАТ "Єврогазбанк", що визнані судами забезпеченими заставою майна Боржника та підлягають внесенню окремо до реєстру вимог кредиторів, як забезпечених заставою майна, з огляду на таке.

20. Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права, зроблених за результатами розгляду справи №902/492/17 (постанова від 15.05.2018), забезпеченими зобов'язаннями в розумінні ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та, відповідно, вимогами забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, є всі вимоги кредитора, які існують за основним зобов'язанням (кредитним договором), і є дійсними на момент визнання вимог та можуть бути задоволені за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення відповідно до умов забезпечувального договору та чинного законодавства. Господарські суди, визначаючи розмір забезпечених кредиторських вимог та включаючи їх окремо до реєстру, повинні застосовувати положення ст. 19 Закону України "Про заставу" та ст. 7 Закону України "Про іпотеку" та встановити на підставі належних та допустимих доказів, які саме вимоги кредитора, зазначені в його заяві, забезпечені заставою майна, а також склад та розмір цих вимог.

21. Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (аналогічну норму містить ч.4ст.236 ГПК України) висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

22. З огляду на викладене вище та приписи чинного законодавства, колегія суддів касаційної інстанції враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у справі №902/492/17, яка відступила від висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладеного в ухваленій раніше постанові Верховного Суду України від 29.03.2017 у справі № 918/169/16, на яку в свою чергу спирався господарський суд першої інстанції та апеляційний господарський суд при розгляді кредиторських вимог ПАТ "Єврогазбанк".

23. Тобто, слід врахувати, що Закон про банкрутство не пов'язує включення до реєстру вимог, забезпечених заставою майна боржника, із встановленням договірної вартості предметів забезпечення, як єдиного критерію визначення розміру забезпечених заставою вимог. Розмір таких вимог встановлюється виходячи з розміру заборгованості за кредитом та розміру дійсних на момент подання заяви з кредиторськими вимогами зобов'язань майнової поруки по даному кредитному договору, незалежно від вартості предметів застави.

24. Зважаючи на викладене, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку про обґрунтованість в цій частині доводів скаржника та помилковість висновків господарського суду першої та господарського суду апеляційної інстанцій стосовно необхідності при включенні до окремої черги вимог виходити виключно із договірної вартості предметів іпотеки (застави), яка була зазначена сторонами у забезпечувальних договорах на момент їх укладення банком та боржником.

25. Разом з тим, за приписами ст. 101 ГПК України (в редакції Кодексу №1798-ХІІ від 06.11.1991), у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

26. Метою розгляду судом апеляційної інстанції є перевірка правильності й законності рішення суду першої інстанції, а способом досягнення цієї мети - розгляд справи по суті повторно, з урахуванням обмежень встановлених приписами процесуального закону.

27. Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

28. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми; а обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.

29. Проте, апеляційний господарський суд, змінюючи ухвалу суду першої інстанції в частині включення до шостої черги реєстру вимог кредиторів пені на суму 38 455 614,37 грн по кредитному договору №450-140711 замість 2 495 120,63 грн, у цій частині жодним чином не мотивував таке рішення, чим порушив приписи ст. 43, 84, 101, 103 ГПК України (в редакції Кодексу №1798-ХІІ від 06.11.1991).

30. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" від 03.04.2008р. (заява №3236/03), "Рябих проти Росії" від 03.12.2003р. (заява №52854/99), "Нєлюбін проти Росії" від 02.11.2006р. (заява №14502/04)), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

31. В силу приписів ч. 2 ст. 300 ГПК України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

32. Таким чином, у касаційної інстанції відсутні процесуальні повноваження щодо встановлення або переоцінки фактичних обставин справи, встановлених під час розгляду справи місцевим господарським судом та під час здійснення апеляційного провадження стосовно розміру забезпечених вимог, який має бути встановлений виходячи з розміру заборгованості за кредитом та розміру дійсних на момент подання заяви з кредиторськими вимогами зобов'язань майнової поруки по заявлених кредитних договорах.

33. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 та ч. 4 ст. 310 ГПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування дослідження або огляд доказів, або інше клопотання(заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

34. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

35. З урахуванням викладеного, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги ПАТ "Європейський газовий банк" в особі уповноваженої особи на ліквідацію АТ "Єврогазбанк" Оберемка Р.А., скасування ухвали господарського суду Львівської області від 17.05.2017 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 щодо розгляду грошових вимог Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" у справі №914/1351/16 з передачею справи на новий розгляд до місцевого господарського суду.

36. Отже, суду під час перевірки кредиторських вимог ПАТ "Європейський газовий банк" у даній справі, у залежності від встановлених обставин під час нового розгляду, належить врахувати висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права, на які Суд касаційної інстанції посилався вище, а також врахувати, у залежності від встановлених обстави, висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права зроблених за результатами розгляду справи №444/9519/12 (постанова від 28.03.2018), у якій Суд звертає увагу судів попередніх інстанцій на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

37. У зв'язку зі скасуванням судових рішень і передачею справи на новий розгляд, розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 3 09, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" в особі уповноваженої особи на ліквідацію АТ "Єврогазбанк" Оберемка Р.А. на ухвалу господарського суду Львівської області від 17.05.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 щодо розгляду грошових вимог Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" у справі №914/1351/16 задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду Львівської області від 17.05.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 щодо розгляду грошових вимог Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" у справі №914/1351/16 скасувати.

3 Справу №914/1351/16 у скасованій частині направити на новий розгляд до господарського суду Львівської області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

Н.Г. Ткаченко