РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.08.2018Справа № 910/6877/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Бугаєнко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи»

до Публічного акціонерного товариства «Інститут транспорту нафти»

про стягнення заборгованості в розмірі 840 408,86 грн.

Представники сторін:

від позивача: Зоріна О.М., довіреність № Д-31/18 від 27.06.2018;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство «КиївГазЕнерджи» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства «Інститут транспорту нафти» про стягнення заборгованості в розмірі 840 408,86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за Договором постачання природного газу (для споживачів, що не є побутовими) № 232299/Е від 03.01.2017, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.06.2018.

05.06.2018 представником відповідача подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

У судове засідання 25.06.2018 представник позивача з'явився, представник відповідача не з'явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2018, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 23.07.2018.

19.07.2018 представником відповідача подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

У судове засідання 23.07.2018 представник позивача з'явився, представник відповідача не з'явився.

За результатами судового засідання, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.08.2018, яку занесено до протоколу судового засідання.

26.07.2018 представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 03.08.2018 представник позивача з'явився.

Представник відповідача у судове засідання 03.08.2018 не з'явився, про час, дату та місце судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 042.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

У судовому засіданні 03.08.2018 представник позивача надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 03.08.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

03.01.2017 між Дочірнім підприємством «КиївГазЕнерджи» (далі - постачальник, позивач) та Приватним акціонерним товариством «Інститут транспорту нафти» (в подальшому змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «Інститут транспорту нафти», далі - покупець, відповідач) укладено Договір постачання природного газу (для споживачів, що не є побутовими) № 232299/Е (далі Договір), за умовами якого, постачальник зобов'язується передати у власність споживачу в 2017 році природний газ в об'ємах і порядку передбачених цим Договором, а споживач зобов'язується прийняти та своєчасно оплатити постачальнику вартість газу в розмірах, строки та в порядку, що передбачені цим Договором.

Згідно з п. 1.2 Договору річний плановий обсяг постачання газу становить 127,3 тис. куб.м.

Середньодобові, місячні та квартальні планові об'єми постачання газу становлять:

МісяцьОбсяг, тис.куб.м. (середньодобовий)Обсяг, тис. куб.м. (місячний)Обсяг, тис. куб.м. (квартальний)
Січень1,0432,072,0
Лютий0,7521,0
Березень0,6219,0
Квітень0,144,05,8
Травень0,051,5
Червень0,010,3
Липень0,010,10,5
Серпень0,010,1
Вересень0,010,3
Жовтень0,134,049,0
Листопад0,6720,0
Грудень0,8125,0
Відповідно до п. 1.3 Договору передача газу за Договором здійснюється на межах балансової належності об'єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування.

Пунктом 1.4 Договору погоджено, що право власності на газ переходить від постачальника до споживача у пунктах призначення, що визначені у п. 1.3 цього Договору.

У відповідності до п. 1.5 Договору споживач отримує послуги розподілу газу газорозподільним системами міста Києва у Публічного акціонерного товариства «Київгаз» на підставі Договору розподілу природного газу, яким регулюються правовідносини між споживачем та оператором ГРМ у частині розподілу/транспортування до пунктів призначення та обліку газу на них.

Обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (пункт 4.3 Договору), що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до Договору розподілу природного газу, укладеного між оператором ГРМ та споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених кодексом ГРС (п. 2.6 Договору).

Відповідно до п. 2.7 Договору фактичний об'єм поставленого у розрахунковому періоді газу, що підлягає оплаті споживачем, підтверджується підписаним між постачальником та споживачем актом приймання-передачі газу, що складається на підставі даних оператора ГРМ та комерційних вузлів обліку газу.

Складання та підписання сторонами актів приймання-передачу газу відбувається в наступному порядку:

- позивач, до п'ятого числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов'язаний надати постачальнику засвідчену копію акту послуг розподілу (транспортування) газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором ГРМ/Оператором ГТС. В іншому випадку, для розрахунку вартості поставленого за цим Договором газу застосовується дані оператора ГРМ/Оператор ГТС про об'єм розподіленого (про транспортного) споживачу газу. Постачальник має право самостійне звернутись до оператора ГРМ/оператор ГТС про об'єм розподіленого (протранспортованого) споживачу газу. Постачальник має право самостійно звернутись до оператора ГРМ/Оператора ГТС для отримання даних про об'єм газу, розподіленого (про транспортованого) для споживача протягом розрахункового місяця;

- на підставі відомостей, отриманих в порядку, передбаченому пп. 2.7.1 цього Договору, постачальник протягом трьох робочих днів готує, підписує у уповноваженого представника, скріплює печаткою та надає для підписання споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період;

- споживач, протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу, зобов'язується повернути постачальнику один примірник акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача, та скріплений печаткою (за її наявності), або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу;

- у випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних оператора ГРМ/Оператора ГТС. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набранням таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника.

Згідно з п. 2.8 Договору акти приймання - передачі природного газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

Розрахунки за реалізований споживачеві природний газ здійснюються за ціною 7 881,1333 грн., крім того ПДВ 20%, разом з ПДВ 9 457,36 грн. за 1000 (тисячу) м. куб. (п.4.1 Договору).

Відповідно до п. 4.6 Договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем в такому порядку:

- оплата вартості планового об'єму поставки газу здійснюється споживачем до 25 числа місяця, що передує місяцю поставки на умовах 100% попередньої оплати планового об'єму постачання газу, визначеного в п. 1.2 Договору;

- споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини планового об'єму (обсягу) газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

Згідно з пунктами 4.6.3 - 4.6.5 Договору у випадку недоплати вартості газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок до десятого числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі переплати споживачем за фактично спожитий газ, сума переплати зараховується постачальником в рахунок оплати газу в наступному розрахунковому періоді. У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу.

Оплата вартості газу за Договором здійснюється споживачем грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок постачальника, зазначений в розділі XI цього Договору (п. 4.7 Договору).

Пунктом 5.3.4 Договору визначено, що споживач зобов'язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати постачальнику вартість поставленого газу на умовах та в обсягах, визначених Договором.

Договір набирає чинності з дати його підписання, діє в частині постачання газу з 01.01.2017 по 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення (п. 10.1 Договору).

Додатковою угодою № 1 від 29.12.2017 до Договору сторонами погоджено викласти пункти 1.2 та 10.1 Договору в новій редакції.

Згідно з п. 1.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 29.12.2017) плановий об'єм постачання газу на 2018 рік становить 118,0 тис.куб.м.

Середньодобові, місячні та квартальні планові об'єми постачання газу становлять:

МісяцьОбсяг, тис.куб.м. (середньодобовий)Обсяг, тис. куб.м. (місячний)Обсяг, тис. куб.м. (квартальний)
Січень0,9730,068,0
Лютий0,7220,0
Березень0,5818,0
Квітень0,144,05,7
Травень0,051,5
Червень0,010,2
Липень0,010,10,3
Серпень0,010,1
Вересень0,010,1
Жовтень0,134,044,0
Листопад0,5015,0
Грудень0,8125,0
Договір набирає чинності з дати його підписання, діє в частині постачання газу з 01.01.2017 до 31.12.2018, а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення (п. 10.1 Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 29.12.2017).

Як зазначає позивач, ним на виконанням умов укладеного між сторонами договору, за період з січня 2017 по червень 2017 року (включно), з жовтня 2017 по березень 2018 (включно) поставлено відповідачу газ на загальну суму 2 135 367,79 грн. згідно наявних у справі актів приймання-передачі, однак відповідач не виконав свої договірні зобов'язання щодо здійснення оплати за поставлений за договором газ у повному обсязі, частково оплативши газ, в зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 730 517,47 грн. яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладений між сторонами договір за своєю природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Поряд з цим, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження Правил постачання природного газу» N 1418 від 11 серпня 2016 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за N 1382/27827, було затверджено Правила постачання природного газу (далі - Правила).

Ці Правила розроблені на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України "Про ринок природного газу" та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС).

Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.

Так розділом II Правил визначено порядок постачання природного газу споживачам, що не є побутовими

Згідно з п. 2 розділу II Правил, постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов'язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об'ємах (обсягах), а споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до пункту 11 розділу II Правил розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу.

У випадку недоплати вартості природного газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок відповідно до умов договору постачання природного газу.

У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу.

Згідно з п. 2.8 Договору акти приймання-передачі природного газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

Судом встановлено, що позивачем було здійснено поставку відповідачу газу на загальну суму 1 920 764,75 грн. згідно актів прийому-передачі природного газу від 31.03.2018 на суму 20 735,15 грн., від 28.02.2018 на суму 286 968,13 грн., від 31.01.2018 на суму 342 814,19 грн., від 31.12.2017 на суму 256 422,78 грн., від 30.11.2017 на суму 153 009,12 грн., від 31.10.2017 на суму 61 593,92 грн., від 31.01.2017 на суму 296 961,11 грн., від 28.02.2017 на суму 230 058,22 грн., від 31.03.2017 на суму 84 210,42 грн., від 30.04.2017 на суму 6 756,54 грн., від 31.05.2017 на суму 936,54 грн., від 30.06.2017 на суму 298,63 грн., які підписані сторонами без заперечень та зауважень.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було частково оплачено товар на суму 1 190 764,75 грн., а відтак неоплаченим залишився газ на суму 730 517,47 грн.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до п. 4.6 Договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем в такому порядку:

- оплата вартості планового об'єму поставки газу здійснюється споживачем до 25 числа місяця, що передує місяцю поставки на умовах 100% попередньої оплати планового об'єму постачання газу, визначеного в п. 1.2 Договору;

- споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини планового об'єму (обсягу) газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

За умовами п. 4.6.3 Договору у випадку недоплати вартості газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок до десятого числа місяця, наступного за розрахунковим.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження оплати поставленого позивачем газу у повному обсязі, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки позивачем відповідачу узгодженого обсягу газу та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманого газу підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 730 517,47 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 45 386,32 грн., інфляційні втрати в розмірі 52 491,02 грн. та 3% річних в розмірі 12 014,05 грн.

За приписами частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексу України, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Згідно з п. 6.2.2 Договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, споживачу сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені в сумі 45 386,32 грн. судом встановлено, що він відповідає фактичним обставинами справи та є арифметично вірним, а відтак судом встановлено, що з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 45 386,32 грн.

При цьому згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 12 014,05 грн. та 52 491,02 грн. інфляційних втрат.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Інститут транспорту нафти» (04050, м. Київ, вулиця Артема, будинок 60; ідентифікаційний код: 00148429) на користь Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» (01103, м. Київ, Михайла Бойчука, будинок 4Б; ідентифікаційний код: 39835779) заборгованість в розмірі 730 517 (сімсот тридцять тисяч п'ятсот сімнадцять) грн. 47 коп., 3% річних в розмірі 12 014 (дванадцять тисяч чотирнадцять) грн. 05 коп., інфляційні втрати в розмірі 52 491 (п'ятдесят дві тисячі чотириста дев'яносто одна) грн. 02 коп., пеню в розмірі 45 386 (сорок п'ять тисяч триста вісімдесят шість) грн. 32 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 12 606 (дванадцять тисяч шістсот шість) грн. 14 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 08.08.2018.

Суддя О.А. Грєхова