ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.08.2018

Справа № 910/7013/18

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О., розглянувши в спрощеному провадженні справу

За позовом

до

Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про

стягнення 9 701, 83 грн

Суддя Підченко Ю.О.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у вигляді нестачі в розмірі 9 701, 83 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що діями відповідача, який допустив незбереження перевезеного вантажу, позивачу заподіяні збитки у вигляді вартості втраченого майна, а саме відсутнього високо-летучого коксівного вугілля.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 ГПК України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2018 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив.

27.06.2018 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому він зазначив про те, що залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

У свою чергу, 06.07.2018 від позивача надійшли письмові пояснення на виконання ухвали суду від 08.06.2018.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Суд також враховує положення частини 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" 04.11.1950 року про право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2017 року між Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" (покупець) та Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" (постачальник) було укладено договір купівлі-продажу № 0103/11606, відповідно до умов якого постачальник зобов’язується передати, а покупець прийняти та оплатити сировинні, паливно-енергетичні, матеріально-технічні матеріали (ресурси), на умовах, передбачених договором.

Кількість, номенклатура ресурсів вказуються в специфікаціях до договору, які є його невід'ємною частиною (п.2.1. договору).

За умовами пункту 4.1. договору, поставка ресурсів здійснюється по цінам, які визначені відповідно до умов поставки, вказаних в специфікації та включають податки, збори та інші обов’язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування та інших витрат постачальника, пов’язаних з постачанням ресурсів.

Згідно приписів статті 908 Цивільного кодексу України (надалі – ЦК України), умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій рахунків-фактур № 91419290 від 28.01.2018, акту приймання-передачі № 91419290 від 01.11.2017 на суму 6 407 222, 87 грн., рахунку-фактури № 91419291 від 29.01.2018, акту приймання-передачі продукції № 91419291 від 01.11.2017 на суму 27 907 276, 08 грн, загальна вартість високо-летучого вугілля переданого до перевезення відповідно до умов договору купівлі-продажу № 0103/11606 від 01.11.2017 склала 34 314 498, 95 грн.

Приписами статуту залізниць України (надалі – Статут) визначено, що накладна – основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони – одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до пункту 37 Статуту, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Так, як вбачається з наявних в матеріалах справи копій залізничних накладних № 41157819, 41181371 на адресу позивача надійшло високо-летуче коксівне вугілля WELMORE у вагонах №№ 55025738, 53465951.

До відправки вказані вагони надійшли з вагою, зазначеною в залізничних накладних, а саме у вагоні № 55025738 – 69,60 тон, у вагоні № 53465951 – 69, 60 тон. Після прибуття вагонів на станцію Авдіївка органом транспорту проведено комісійне переважування маси вантажу на підставі статті 52 Статуту залізниць України та встановлена вагова нестача у спірних вагонах: у вагоні № 55025738 – 2,70 тон, у вагоні № 53465951 – 1,65 тон, складені комерційні акти: № 482803/12 від 31.01.2018, № 482803/16 від 01.02.2018.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б могли свідчити про виявлення невідповідності маси вантажу наведеним у накладних параметрам до його доставки на станцію призначення.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Відповідно до комерційного акту № 482803/12 від 31.01.2018 встановлено, що по документу значиться вага: нетто 69600, тара 22200кг. При переважуванні виявилося: брутто 89100кг, нетто 66900кг, тара 22200кг, що менше ваги накладної на 2700кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Навантаження у вагоні нижче рівня бортів, нерівномірне, хвилеподібна, укочена, слабке маркування вапном, плівкою проти видування не вкривалось. У вагоні над 7 люком мається поглиблення розміром 1,5 м*на ширину вагону*0,8м.

- відповідно до комерційного акту № 482803/16 від 01.02.2018 встановлено, що по документу значиться вага: нетто 69600, тара 23550кг. При переважуванні виявилося: брутто 91500кг, нетто 67950кг, тара 23550кг, що менше ваги накладної на 1650кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені течі вантажу немає. Навантаження у вагоні на рівні бортів, нерівномірне, хвилеподібна, укочена, слабке маркування вапном, плівкою проти видування не вкривалось. У вагоні ліворуч по ходу поїзда мається поглиблення розміром на довжину вагону*1,0м*0,5м, маркування порушено.

Пунктом 129 Статуту встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Згідно частини другої статті 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт" у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України (надалі – Статут). За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Пунктом 105 Статуту встановлено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами. Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству (пункт 110).

Відповідно до пункту 115 Статуту, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси всіх інших вантажів. Для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки, норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються від маси нетто.

Як вбачається з поданого позивачем розрахунку заборгованості, останнім враховано означену обставину при розрахунку суми збитку від втрати частини вантажу, загальна сума збитків, яка виникла у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні склала 9 701,83 грн.

Відповідно до пункту 113 Статуту, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення (пункт 114).

Статтею 314 Господарського кодексу України встановлено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

У письмовому відзиві відповідач зазначив про те, що залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що вартість втраченого вантажу розраховувалася на підставі дійсної його вартості згідно рахунків № 91419290 від 28.01.2018, № 91419291 від 29.01.2018, які сформовано відповідно до договору № 17/131 від 31.03.2017, підписані посадовою особою та скріплені печаткою підприємства), тому твердження відповідача, викладені у відзиві не відповідають дійсним обставинам справи.

Разом з тим, доказами оплати вартості вантажу позивачем відповідно до вказаних вище рахунків є копії банківських виписок, які долучено до матеріалів справи.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доказів спростування обставин, повідомлених позивачем відповідач суду не надав, також, контррозрахунку суми позову не зробив, окрім того відповідно до ст. ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. 113 Статуту залізниць України залізниця не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду – порушено відповідачем, у зв’язку із чим вимоги позивача про стягнення з відповідача 9 701, 83 грн. збитків у вигляді нестачі є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 237, п. 2. ч. 5. ст. 238, 240, 241, 247, ч. 1. ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод” до Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод” (86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1; ) 9 701, 83 грн збитків у вигляді нестачі та 1 762 грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 07.08.2018 року.

Суддя Ю.О. Підченко