Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/306/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

секретар судового засідання: Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №б/н від 27.03.18 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного підприємства "АДЛЄР"

до Селянського (фермерського) господарства "Україна"

про стягнення 600 794,27 грн.

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення 600794,27 грн., з яких : 306532,60 грн. основного боргу; 96202,96 грн. - 30% річних; 99408,65 грн. пені; 37343,54 грн. - інфляційних та 61306,52 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовуються не виконанням відповідачем своїх зобов'язань відповідно до договору поставки від 02.02.2017 № 61/АДЛ.

Ухвалою суду від 02.05.2018 провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання.

14.05.2018 до суду від позивача надійшов супровідний лист з доказами часткового сплаченого основного боргу відповідачем. Відповідно до даного листа позивачем повідомлено суд що 27.04.2018 відповідачем було частково сплачено суму основного боргу у розмірі 55 000,00 грн.

04.06.2018 від позивача до суду надійшла заява про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 306532,60 грн. та просить стягнути з відповідача 30% річних у розмірі 96202,96 грн., пеню у розмірі 99408,65 грн., інфляційні у розмірі 37343,54 грн. та штраф у розмірі 61306,52 грн.

Ухвалою суду від 19.06.2018 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в межах заяви про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не надав.

Суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, згідно із ст. 202 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

02.02.2017 між ПП "АДЛЄР" (продавець/позивач) та СФГ "Україна" (покупець/відповідач) був укладений договір поставки №61/АДЛ.

Відповідно до п. 1.2 договору, предметом договору є товар, який належить продавцю на момент укладання договору або буде набутий продавцем у майбутньому.

Асортимент товару, його кількість, ціна визначаються у додатках та/або накладних документах відпуску товару, що є невід'ємною частиною цього договору. У випадку розбіжності даних у додатках щодо найменування, кількості і ціни товару в порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній перевагу має видаткова накладна (п. 2.1 договору).

Всі рахунки та накладні документи, що виписані в період дії даного договору є його невід'ємною частиною (п. 2.2 договору).

Згідно п. 3.2 договору, товар вважається переданим покупцю з моменту підписання видаткових накладних.

Поставка товару за домовленістю та або усною домовленістю сторін на умовах EXW (передано на складі продавця) або СРТ ( до місця вказаного покупцем) (п. 3.4 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору, покупець здійснює оплату партії товару за ціною, вказаною в додатках, що є невід'ємною частиною цього договору. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони дійшли згоди, що ціна на товар та загальна сума договору зазначені у додатках і визначені у національній валюті України в сумі, еквівалентна курсу USD на міжбанківському валютному ринку України на день підписання даного договору.

Товар оплачується на розрахунковий рахунок продавця в національній валюті, згідно цін вказаних у відповідних додатках до договору, скоригованих пропорційно зміні USD на міжбанківському валютному ринку України до гривні на дату оплати товару (п. 5.2 договору).

Згідно п. 5.3 договору, оплата товару проводиться наступним чином:

без виставляння рахунку - фактури.

Пунктом 5.3.1 договору передбачено, що у випадку, якщо курс USD на міжбанківському валютному ринку України до гривні на дату оплати товару є нижчим курсу USD на міжбанківському валютному ринку України до гривні на дату відвантаження такого товару, покупець зобов'язується використовувати курс USD на міжбанківському валютному ринку України до гривні на дату відвантаження такого товару для цілей оплати такого товару.

Відповідно до п. 11.1 договору, цей договір діє з моменту його підписання обома сторонами до повного виконання сторонами обов'язків по договору.

02.02.2017 між сторонами був підписаний додаток № 1 до 02.02.2017 між сторонами був підписаний додаток № 1 до договору поставки № 61/АДЛ від 02.02.2017, згідно якого сторони погодили найменування, кількість, ціну, термін поставки та термін оплати товару. договору поставки № 61/АДЛ від 02.02.2017, згідно якого сторони погодили найменування, кількість, ціну, термін поставки та термін оплати товару.

Відповідно до вказаного додатку № 1, позивач зобов'язувався поставити відповідачу товар (насіння кукурудзи) в термін до 31.03.2017 на загальну суму 1 073 605,20 грн.

Сторони погодили, що покупець сплачує вартість товару в наступні строки:

-10% вартості товару в строк до 25.02.2017;

-90% вартості товару в строк до 24.11.2017.

05.04.2017 між сторонам був підписаний додаток № 2 до договору поставки 61/АДЛ від 02.02.2017, згідно якого позивач зобов'язувався поставити відповідачу в термін до 06.04.2017 товар (соняшник (насіння)) на суму 40000,80 грн.

В свою чергу покупець зобов'язувався оплати товарів наступні строки:

-10% вартості товару в строк до 15.04.2017;

- 90% вартості товару в строк до 20.10.2017.

На виконання умов договору та додатків до нього, позивачем був поставлений, а відповідачем прийнятий товар на загальну суму 1 113 606,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № 234 від 14.03.2017 на суму 579600,00 грн., № 449 від 05.04.2017 на суму 494005,20 грн., № 530 від 06.04.2017 на суму 40000,80 грн., актами прийому-передачі № 234 від 14.03.2017, № 449 від 05.04.2017, №530 від 06.04.2017 та довіреностями на отримання товару № 852 від 14.03.2017, № 865 від 06.04.2017.

За отриманий товар згідно платіжних доручень №108 від 21.02.2017, № 1003 від 08.12.2017, № 266 від 13.04.2018 відповідач провів частковий розрахунок на суму 317360,00 грн.

18.04.2018р. між сторонами була підписана угода про зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно якої зобов'язання , що виникли між сторонами припиняються на суму 489713,40 грн. оскільки зустрічні вимоги на дану суму є рівними.

Відповідно до п. 3 даної угоди, з моменту її підписання сторони визначили, що СФГ "Україна" є зобов'язаною перед ПП "АДЛЄР" за договором № 61/АДЛ від 02.02.2017р. в сумі 306532,60 грн.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Приписами ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Однак, в порушення умов договору, відповідач за отриманий товар в погоджений між сторонами у додатках № 1 та № 2 строк розрахунок не провів.

На день подачі позову до суду, борг відповідача перед позивачем становив 306532,60 грн.

04.06.2018р. позивачем до початку розгляду справи по суті подана заява про закриття провадження в справі в частині стягнення основного боргу у зв'язку із тим, що відповідачем в добровільному порядку погашено основний борг перед позивачем в сумі 306532,60 грн. після звернення останнього з позовом до суду, що підтверджується платіжними дорученнями №49 від 27.04.2018 на суму55000,00 грн., №87 від 23.05.2018 на суму 50000,00 грн., № 90 від 24.05.2018 на суму 201532,00 грн., №91 від 24.05.2018 на суму 0,60 грн.

Відповідно до п. 2 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Із врахуванням вищевикладених норм та фактичних обставин справи, суд вважає що провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 306532,60 грн. підлягає закриттю за відсутністю предмета спору між сторонами.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 99408,65 грн., нараховану за період з 25.11.2017 по 14.04.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 8.2 договору, за прострочення виконання зобов'язання покупець зобов'язаний сплатити на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Зважаючи на п. 8.2 договору, за розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 99408,65 грн.

Вказана сума пені є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 61306,52 грн. штрафу.

Згідно п. 8.4 договору, покупець, у випадку порушення умов оплати вартості товару, сплачує на користь продавця штраф в розмірі 20% від вартості неоплаченого товару.

Перевіривши розрахунок позивача, щодо нарахування штрафу в розмірі 61306,52 грн., суд вважає його правильним та обґрунтованим.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 96202,96 грн. 30% річних нарахованих за період з 25.11.2017 по 17.04.2018 та 37343,54 грн. інфляційних втрат нарахованих за період з грудня 2017 по березень 2018.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

Пунктом 8.6 договору сторони дійшли згоди, що згідно п. 2 ст. 625 ЦК України покупець у випадку прострочення оплати товару за користування коштами продавця сплачує на користь останнього 30% річних.

За розрахунками позивача, перевіреними судом, до стягнення з відповідача підлягає 30% річних у сумі 96202,96 грн. та інфляційних нарахувань у сумі 37343,54 грн.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду, були порушені відповідачем, тому заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення 99408,65 грн. пені, 61306,52 грн. штрафу, 96202,96 грн. 30% річних, 37343,54 грн. інфляційних.

Провадження по справі в частині позовних вимог, щодо стягнення 306532,60 грн. основного боргу, підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, за відсутністю предмету спору, оскільки відповідачем після звернення позивача з даним позовом до господарського суду, перераховано на користь позивача вказану суму основного боргу.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача внаслідок неправильних дій сторони у результаті яких спір доведено до вирішення у судовому порядку.

Керуючись статтями123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1 Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Селянського (фермерське) господарства "Україна" (13635, Житомирська область, Ружинський район, с. Бистрик, код ЄДРПРОУ) на користь Приватного підприємства "АДЛЄР" (10007,Житомирська область, м. Житомир, вул. Авіаторів, буд 9,) - 30% річних у розмірі 96 202 (дев'яносто шість тисяч двісті дві) гривні 96 копійок; пеню у розмірі 99 408 (дев'яносто дев'ять тисяч чотириста вісім) гривень 65 копійок; інфляцію у розмірі 37 343 (тридцять сім тисяч триста сорок три) гривні 54 копійки; штраф у розмірі 61 306 (шістдесят одна тисяча триста шість) гривень 52 копійки, 9012,00 грн витрат зі сплати судового збору.

3. В решті позову провадження у справі закрити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 27.07.18

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3 - сторонам (рек. з повід.)