ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/1418/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвій Л.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" м.Київ
до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м. Харків
про стягнення 49000,00 грн.
за участю представників:

позивача - не з`явився,

відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 3422 від 29.12.17р.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" шкоду (в порядку регресу), заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 49 000,00 грн. Судові витрати в розмірі 1 762,00 грн. просить покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.06.2018 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" залишено без руху; надано позивачеві строк десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, а саме: надання доказів сплати судового збору за подання позовної заяви на розрахунковий рахунок господарського суду Харківської області.

Ухвалу суду від 04.06.2018 про залишення позовної заяви без руху отримано позивачем 07.06.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Українська страхова група". Таким чином, десятиденний термін (з урахуванням вихідних та святкових днів), встановлений судом на усунення недоліків сплив 18.06.2018 року.

18 червня 2018 року до суду надійшла заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" про усунення недоліків, в якому позивач на виконання ухвали суду від 04.06.2018 просить долучити до матеріалів справи платіжне доручення № 39001 від 13.06.2018 на суму 1 762,00 грн., в якості доказів сплати судового збору на розрахунковий рахунок господарського суду Харківської області (заяву направлено поштою 14.06.2018).

Таким чином, позивач у встановлений ухвалою строк усунув виявлені судом недоліки.

Ухвалою суду від 19.06.18р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи та призначено судове засідання на "16" липня 2018 р. о(об) 12:00.

04.07.18р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечує проти позову в повному обсязі. До відзиву представником відповідача надано документи для долучення до матеріалів справи, які долучено судом до матеріалів справи.

У зв'язку з хворобою судді Шарко Л.В., керуючись рішенням зборів суддів господарського суду Харківської області № 6-1/2016 від 28 березня 2016 року, повідомлено сторін про перенесення судового засідання у справі № 922/1418/18 за позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" м. Київ до Товариство з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м. Харків про стягнення коштів, призначеного ухвалою суду від 19 червня 2018 року, з 16 липня 2018 року на 27 липня 2018 року о(б) 11:20 .

26.07.18р. від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Суд, дослідивши дане клопотання визнав його таким, що не суперечить чинному законодавству та інтересам сторін, а тому вважає за можливе його задовольнити.

Представник позивача в судове засідання 30.07.18р. не з`явився.

Представник відповідача в судовому засіданні 30.07.18р. проти позову заперечував.

Враховуючи те, що норми Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

29 грудня 2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», - надалі Позивач, та ТОВ «Аметрін ФК» (надалі - страхувальник) був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2107-14-00537, предметом якого є страхування транспортного засобу «Фольксваген», державний № НОМЕР_1.

28 вересня 2015 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Фольксваген», державний № НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу «Тойота», державний № НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4 (винний водій).

Згідно Ухвали Московського районного суду, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась в наслідок порушення ОСОБА_4 ПДР України.

До Позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і надав при цьому усі необхідні документи.

Позивачем на підставі експертизи № 108/10/15 від 18.11.2015 року та експертизи № 1601 від 21.01.2016 року, було складено страховий акт та розрахунок суми страхового відшкодування.

На підставі вищевказаних документів Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі: 92 631 (девяносто дві тисячі 631) грн. 52 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 3667 від 01.03.2016 року.

Цивільна відповідальність власника транспортного засобу винної сторони, «Тойота», державний № НОМЕР_2, застраховано у ТДВ «Міжнародна страхова компанія», - надалі Відповідач, за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6970525. Ліміт відповідальності 50 000 грн., франшиза - 1000 грн..

01.08.2017 року Позивачем на адресу Відповідача було направлено претензію про відшкодування шкоди № 0481/2587.

Позивачем було отримано листа № 2791 від 25.10.2017 року, в якому Відповідач відмовляє у виплаті страхового відшкодування у звязку з тим, що ТОВ «Аметрін ФК» не є власником транспортного засобу «Фольксваген», державний № НОМЕР_1, та у звязку з цим не міг передати право вимоги Позивачу.

З даним твердженням Позивач не погодився, у звязку з тим, що факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав.

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до п.п. 2.2 Правил дорожнього руху, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеного у постанові № 6-183цс14 від 03.12.2014 року та постановою Верховного Суду по справі 344/10730/15-н від 14.002.2018 року.

Тобто, у звязку з тим , що ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Фольксваген», державний № НОМЕР_1 на підставі посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію ТЗ та подорожнього листа виданого ТОВ «Аметрін ФК», - ТОВ «Аметрін ФК» мав право на отримання відшкодування, а отже може передати право вимоги Позивачу після отримання страхового відшкодування по договору добровільного страхування.

Також, відповідно до протоколу установчих зборів засновника ТОВ «Аметрін ФК» від 07.06.2012 року, засновником є ОСОБА_5, тобто особа, якій належить транспортний засіб «Фольксваген», державний № НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ.

У зв`язку з відмовою відповідача у виплаті страхового відшкодування, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобовязання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до ст. 1166 та 1188 Цивільного кодексу України (далі-ЦК), винна особа зобовязана відшкодувати шкоду, заподіяну з її вини в повному розмірі.

Згідно ст. 1191 Цивільного кодексу України «особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування».

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяні збитки.

За ст. 1191 Цивільного кодексу України «особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування».

Також, відповідно до правової позиції Постанови Верховного Суду України у справі № 6-2808цс15 «право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.»

Згідно до ст. 1194 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між (Фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В якості обґрунтування позовних вимог Позивачем наданий звіт №108/10/15 від 28.09.2015 року відповідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Caddy Kasten, номерний знак НОМЕР_3, без врахування коефіцієнту зносу становить 97 204,59 грн. Також був наданий звіт №1601 про оцінку працездатних складових частин вказаного ТЗ від 21.01.2016 року, згідно якого вартість таких частин складає 47717,44 грн.

Проте вказані докази з огляду ст.76-78 ГПК України не є належними, допустимими та достовірними доказами розміру страхового відшкодування виходячи з такого.

Верховний суд України в постанові від 12.03.2018 року по справі №910/5001/17 висловив наступну правову позицію. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування).

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов'язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону). Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Отже, страховик (ТДВ "Міжнародна СК ") за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені статтею 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно пункту 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Отже, страховик (ТДВ "Міжнародна СК ") за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі статтею 29, пункту 32.7 статті 32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або працездатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

Е З - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ТДВ "Міжнародна СК ") відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справах №№ 910/3650/16, 910/32969/15 та у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16.

Тому, пред'явлення Позивачем до ТДВ "Міжнародна СК" (страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним.

Згідно положень п. 7.38 вказаної Методики значення Е приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Volkswagen Caddy Kasten, номерний знак НОМЕР_3, рік його випуску 2008. Станом на дату ДТП 28.09.2015 року строк експлуатації вказаного ТЗ становив більше 7 років, отже має бути врахований коефіцієнт зносу при розрахунку вартості відновлювального ремонту.

Відповідно звіту №108/10/15 від 18.11.2015 року була розрахована вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнту зносу (Свр), що не відповідає положенням ст. 29 Закону. (а.с. 30).

Наданий позивачем ОСОБА_6 №1601 про оцінку працездатних складових частин від 21.01.2016 року не визначає вартості ремонту з урахуванням зносу. (а.с. 43-57)

В свою чергу відповідачем надано до суду ОСОБА_6 субєкту оціночної діяльності ФОП ОСОБА_1 Відповідно до звіту №90/09/17 від 24.11.2017 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу вищенаведеного транспортного засобу становить 32 745,28 грн. з урахуванням ПДВ. (а.с. 92-103).

Пунктом 2 полісу АІ/6970525 від 15.12.2014 р. передбачено франшизу в розмірі 1000 грн.

У відповідності до положень п. 12.1. ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Таким чином, беручи до уваги ОСОБА_6 субєкту оціночної діяльності ФОП ОСОБА_1 №90/09/17 від 24.11.2017 року (а.с. 92-103), відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу вищенаведеного транспортного засобу становить 32745,28 грн. з урахуванням ПДВ, приймаючи до уваги пункт 2 полісу АІ/6970525 від 15.12.2014 р., яким передбачено франшизу в розмірі 1000 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме в сумі 31745,28 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 993,1172, 1187,1191, 1192 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України « Про страхування»; ст.9 п.1, ст.9 п.1, ст. 22 п.1, ст. 29, 31, 32, 35, 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (61023, м. Харків, вул. Мироносицька, 99, літ. А-3, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. І Федорова, 32-А, ) шкоду (в порядку регресу) заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 31745,28 грн., судовий збір в сумі 1141,53 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 17254,72 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 02.08.18р.

Суддя ОСОБА_7