ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 5/112-Б-10

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Пєсков В.Г.

за участі секретаря судового засідання Кононенко Н.Б.

учасники справи:

позивач - Мале приватне підприємство "Таврія" в особі ліквідатора Акопяна Гаджика Гарагеновича

відповідач - ОСОБА_5

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_6

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_5

на постанову Одеського апеляційного господарського суду

від 26.03.2018

у складі колегії суддів: Богатир К.В. (головуючий), Головей В.М., Таран С.В.

та на ухвалу Господарського суду Херсонської області

від 01.12.2017

у складі судді Сулімовської М.Б.

за заявою Малого приватного підприємства "Таврія" в особі ліквідатора Акопяна Гаджика Гарагеновича

до ОСОБА_5

про зобов'язання повернути майно

в межах справи № 5/112-Б-10

про банкрутство Малого приватного підприємства "Таврія"

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 17.04.2018 поштовим відправленням, направленим на адресу Одеського апеляційного господарського суду, ОСОБА_5 звернулась до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного господарського суду 26.03.2018 та на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 01.12.2017 у справі №5/112-Б-10 в порядку статей 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції Закону України №2147-VІІI від 03.10.2017.

2. 29.05.2018, за наслідком проведеного автоматизованого розподілу справи №5/112-Б-10, оформленого протоколом від 17.05.2018, колегією суддів Верховного Суду у складі: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я. відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26.03.2018 та ухвалу Господарського суду Херсонської області від 01.12.2017 у справі №5/112-Б-10 та призначено її розгляд на 10.07.2018 о 10 год. 30 хв.

3. У зв'язку з відпусткою судді Погребняка В.Я. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №5/112-Б-10 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Білоус В.В., суддя - Пєсков В.Г., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2018.

4. Ухвалою Верховного Суду від 09.07.2018 колегією суддів у складі: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Пєсков В.Г. справу №5/112-Б-10 за зазначеною касаційною скаргою прийнято до провадження та ухвалено здійснити її розгляд в судовому засіданні 10.07.2018 о 10 год. 30 хв., призначеному ухвалою Суду від 29.05.2018.

5. У судовому засіданні Верховного Суду 10.07.2018 оголошено перерву до 12.07.2018 10 год. 00 хв.

6. 08.06.2018 ПАТ КБ "Приватбанк", як голова комітету кредиторів позивача-боржника, та 20.06.2018 ліквідатор Малого приватного підприємства "Таврія" Акопян Г.Г. подали відзиви на касаційну скаргу ОСОБА_5.

7. На розгляд касаційного суду винесено проблему застосування положень статті 216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 77 ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІI від 03.10.2017.

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Розгляд справи в суді першої інстанції та прийняте ним рішення

8. Провадження у справі №5/112-Б-10 про банкрутство Малого приватного підприємства "Таврія" (далі - МПП "Таврія", боржник), порушене ухвалою Господарського суду Херсонської області від 05.11.2010 за заявою ініціюючого кредитора за загальною процедурою відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) в редакції до 19.01.2013, здійснюється на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою місцевого господарського суду від 04.05.2012 з призначенням ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Білоусова О.А. Отже, до ліквідаційної процедури МПП "Таврія" застосовуються положення Закону про банкрутство в редакції до набрання чинності 19.01.2013 змінами згідно із Законом України №4212-VІ від 22.12.2011; виходячи з приписів пункту 1-1 Розділу X Прикінцеві та Перехідні положення цього Закону, процедура продажу майна МПП "Таврія" та його наслідки визначаються Законом про банкрутство в редакції Закону України №4212-VІ від 22.12.2011.

9. Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 01.06.2016 призначено ліквідатором МПП "Таврія" арбітражного керуючого Акопяна Г.Г.

10. 12.12.2014 в ліквідаційній процедурі МПП "Таврія" відбувся аукціон з продажу майна банкрута, за результатами якого реалізовано, зокрема, на користь громадянки України ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5) комплекс нежитлових виробничих будівель та споруд, інв. №б/н, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 3 763,8 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1, до складу якого увійшло обладнання у кількості 57 шт., а саме: стелажі металеві - 4 шт., стелаж дерев'яний 4 полиці - 1 шт., шафа холодильна - 1 шт., калорифер - 5 шт., ваги електронні 150 кг (без номера) - 1 шт., конструкція для сушіння фруктів - 10 шт., транспортер - 1 шт., контейнери для овочів - 32 шт., балон кисневий - 1 шт., столярний станок - 1 шт.

11. 03.04.2017 ліквідатор МПП "Таврія" Акопян Г.Г. звернувся до місцевого господарського суду із заявою про зобов'язання ОСОБА_5 повернути (передати) на користь МПП "Таврія" для включення до ліквідаційної маси ? комплексу нежитлових виробничих будівель та споруд, інв. №б/н, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 3763,8 кв.м., та складається з обладнання в кількості 57 шт.

11.1. В обґрунтування вимог ліквідатор банкрута зазначив, що результати продажу майна МПП "Таврія" в ліквідаційній процедурі у справі №5/112-Б-10 визнано недійсними постановою Вищого господарського суду України від 01.02.2017 за заявою ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", що є підставою для повернення реалізованого зі спірного аукціону 12.12.2014 майна МПП "Таврія" до ліквідаційної маси, в тому числі ? комплексу нежитлових виробничих будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1, придбаного ОСОБА_5 в ліквідаційній процедурі МПП "Таврія" з аукціону 12.12.2014, зважаючи на обставини відчуження нею ? права власності на спірний об'єкт нерухомості на користь громадянина України ОСОБА_6 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 08.07.2015.

12. Ухвалами Господарського суду Херсонської області від 10.04.2017 заяву ліквідатора МПП "Таврія" Акопяна Г.Г. прийнято до розгляду у відокремленому провадженні в межах справи №5/112-Б-10 про банкрутство МПП "Таврія", вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що витребовується, та заборонено органам, що здійснюють функції державного реєстратора речових прав та обтяжень на нерухоме майно, здійснювати будь-які дії, пов'язані з реєстрацією прав та обтяжень на нерухоме майно.

13. Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 11.05.2017 залучено до участі у справі №5/112-Б-10 в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6, як фактичного власника спірного об'єкта нерухомості за даними Інформаційної довідки з відповідних державних реєстрів станом на 12.04.2017.

14. 01.12.2017 Господарський суд Херсонської області частково задовольнив вимоги ліквідатора банкрута про зобов'язання ОСОБА_5, як набувача спірного майна боржника з аукціону, повернути нерухоме майно до ліквідаційної маси МПП "Таврія" та ухвалою зобов'язав ОСОБА_5 повернути на користь МПП "Таврія" для включення до ліквідаційної маси рухоме майно, яке увійшло до складу комплексу нежитлових виробничих будівель та споруд, придбаного ОСОБА_5 з аукціону 12.12.2014, а саме: стелажі металеві - 4 шт., стелаж дерев'яний 4 полиці - 1 шт., шафа холодильна - 1 шт., калорифер - 5 шт., ваги електронні 150 кг (без номера) - 1 шт., конструкція для сушіння фруктів - 10 шт., транспортер - 1 шт., контейнери для овочів - 32 шт., балон кисневий - 1 шт., столярний станок - 1 шт.

15. Місцевим судом встановлено, що за результатами продажу спірного майнового комплексу з аукціону від 12.12.2014 його набувачем стала ОСОБА_5, яка в подальшому на підставі договору дарування від 08.07.2015 відчужила на користь ОСОБА_6 ? комплексу нежитлових виробничих будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1, а також, за договором купівлі-продажу від 07.04.2017 ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_6 решту об'єкта нерухомості, придбаного з аукціону від 12.12.2014.

Отже, на момент розгляду спору щодо повернення спірного майнового комплексу, що у АДРЕСА_1, до ліквідаційної маси МПП "Таврія" зазначене майно вибуло з володіння ОСОБА_5, а його власником є громадянин України ОСОБА_6

За таких обставин, суд першої інстанції відмовив у задоволенні вимог ліквідатора Акопяна Г.Г. в частині витребування у ОСОБА_5 до ліквідаційної маси банкрута спірного об'єкта нерухомості за реєстраційним номером 1, як такого, що перебуває у фактичному володінні третьої особи - ОСОБА_6

16. Місцевим судом встановлено, що за змістом укладених між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 договору дарування від 08.07.2015 та договору купівлі-продажу від 07.04.2017 вбачається, що у власність ОСОБА_6 передано по ? придбаного ОСОБА_5 з аукціону 12.12.2014 в ліквідаційній процедурі МПП "Таврія" нерухомого майна. Разом з тим, відчуження ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 обладнання, що увійшло до складу спірного майнового комплексу, не вбачається.

З огляду на таке, місцевий суд дійшов висновку, що рухоме майно, яке було придбано ОСОБА_5 у складі комплексу будівель і споруд з аукціону 12.12.2014, знаходиться у володінні ОСОБА_5, як переможця спірного аукціону.

17. Місцевим судом встановлено, що з інформаційного повідомлення про результати проведення 12.12.2014 другого повторного аукціону з продажу майна МПП "Таврія", що розмішене на веб-сайті Вищого господарського суду України за №12526 від 16.12.2014, вбачається, що лот №19 складався з комплексу нежитлових виробничих будівель та споруд, що у АДРЕСА_1, до складу якого увійшло обладнання у кількості 57 шт., яке перебувало в експлуатації і частково вимагало ремонту; за даними висновку експерта станом на 30.06.2014 вартість спірного обладнання становила 85 526, 48 грн.

17.1. Судом встановлено, що ОСОБА_5 доводила відсутність у її володінні обладнання, придбаного з аукціону в ліквідаційній процедурі МПП "Таврія", з посиланням на обставини його продажу на металобрухт та дрова, як такого, що перебувало у непридатному для використання стані; зазначене, за твердженням ОСОБА_5, підтверджується інформацією Нововоронцовського районного ВДВС ГТУЮ у Херсонській області за результатами перевірки наявності у ОСОБА_5 спірного рухомого майна.

17.2. Судом встановлено, що на виконання ухвали місцевого суду від 10.04.2017 у даній справі Нововоронцовським районним ВДВС ГТУЮ у Херсонській області постановою від 12.04.2017 у виконавчому провадженні №53760723 накладено арешт на ? частини спірного об'єкта нерухомості та обладнання, що входить до його складу, та надано 14.06.2017 на вимогу суду зазначену постанову ДВС та Інформаційну довідку з державних реєстрів речових прав на нерухоме майно станом на 12.04.2017 щодо спірного майна, а також акт державного виконавця від 30.05.2017, складений за результатами огляду державним виконавцем спірного комплексу нежитлових виробничих будівель та споруд.

17.3. Оцінивши зазначені документи в порядку статті 43 ГПК України, місцевий суд дійшов висновку про непідтвердження ОСОБА_5 належними та достатніми доказами відсутності у її володінні обладнання, що увійшло до складу об'єкта нерухомості МПП "Таврія", яке ОСОБА_5 придбала зі спірного аукціону 12.12.2014.

18. З огляду на преюдиційні обставини визнання недійсними результатів аукціону від 12.12.2014 з продажу майна МПП "Таврія" в ліквідаційній процедурі у справі про банкрутство №5/112-Б-10 постановою Вищого господарського суду України від 01.02.2017 місцевий суд дійшов висновку про застосування до правовідносин, що склалися між боржником - МПП "Таврія", як продавцем, та переможцем аукціону - ОСОБА_5, як покупцем, наслідків недійсності правочину з купівлі-продажу майна з аукціону в порядку статті 216 ЦК України та зобов'язав ОСОБА_5 повернути на користь МПП "Таврія" спірне обладнання у кількості 57 шт., яке було предметом продажу зі спірного аукціону, для його включення до ліквідаційної маси МПП "Таврія".

19. Також, місцевий суд скасував заходи забезпечення, вжиті ухвалою суду від 10.04.2017, та поклав на ОСОБА_5 судові витрати ліквідатора МПП "Таврія" Акопяна Г.Г. при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову.

Провадження в суді апеляційної інстанції та обґрунтування прийнятої ним постанови

20. ОСОБА_5 не погодилася з ухвалою суду першої інстанції від 01.12.2017 та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та відмовити у задоволенні вимог ліквідатора банкрута про зобов'язання ОСОБА_5 повернути спірне рухоме майно для його включення до ліквідаційної маси МПП "Таврія".

20.1. Скаржниця доводила помилковість висновків місцевого суду про застосування до спірних правовідносин положень статті 216 ЦК України про реституцію за наслідками визнання правочину недійсним з посиланням на відсутність між сторонами спору - МПП "Таврія" та ОСОБА_5 договірних правовідносин, а також прийняття оскаржуваного рішення за умов неповноти дослідження обставин справи на предмет наявності спірного рухомого майна у фактичному володінні відповідача ОСОБА_5

21. 26.03.2018 постановою Одеського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Херсонської області від 01.12.2017у справі №5/112-Б-10 в частині повернення банкруту рухомого майна (пункт 2 резолютивної частини ухвали) залишено без змін.

21.1. Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції, керуючись приписами статті 269 ГПК України в редакції з 15.12.2017, перевірив законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 про безпідставність покладення на неї обов'язку з повернення рухомого майна, придбаного з аукціону 12.12.2014, до ліквідаційної маси МПП "Таврія".

21.2. Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про витребування в порядку реституції спірного обладнання у ОСОБА_5, як його набувача в ліквідаційній процедурі МПП "Таврія" з аукціону 12.12.2014, результати якого визнано недійсними в судовому порядку, та не вбачав підстав для зміни чи скасування прийнятої ним ухвали від 01.12.2017.

21.3. Апеляційний суд зазначив про правильність наданої місцевим судом оцінки доводам ОСОБА_5 про відсутність в її володінні спірного рухомого майна у зв'язку з його продажем на металолом та дрова як таким, що не підтверджені належними та достатніми доказами (договорами купівлі-продажу, актами приймання-передачі, квитанціями, накладними) в розумінні статті 34 ГПК України в редакції до 15.12.2017.

22. Доводи апеляційної скарги про помилкове застосування місцевим судом до спірних правовідносин приписів статті 216 ЦК України про реституцію, як правового наслідку недійсності правочину, апеляційний суд спростував з огляду на встановлені обставини набуття ОСОБА_5 спірного рухомого майна у власність з аукціону від 12.12.2014 в ліквідаційній процедурі МПП "Таврія" та недоведення належними та достатніми доказами факту вибуття обладнання з володіння ОСОБА_5, як його покупця, чи відчуження майна власником на користь третіх осіб на підставі цивільно-правових угод на момент розгляду місцевим судом вимог ліквідатора про повернення спірного майна до ліквідаційної маси банкрута у зв'язку з визнанням недійсними результатів аукціону.

23. Доводи скаржниці про відсутність між ОСОБА_5 та боржником - МПП "Таврія" договірних правовідносин, як обов'язкової умови для реституції відповідно до статті 216 ЦК України, апеляційний суд відхилив, як необґрунтовані, з огляду на встановлені обставини набуття ОСОБА_5 спірного рухомого майна з аукціону 12.12.2014, який є сукупністю дій його учасників, спрямованих на відчуження майна банкрута в ліквідаційній процедурі на користь третіх осіб, а, відтак, є правочином, результати якого можуть бути визнані недійсними в судовому порядку із застосуванням наслідків недійсності правочину в порядку статті 216 ЦК України.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржниці (ОСОБА_5)

24. Скаржниця доводила прийняття оскаржуваних судових рішень за неповного з'ясування обставин справи на предмет наявності спірного рухомого майна у фактичному володінні ОСОБА_5 на момент розгляду вимог ліквідатора про його повернення покупцем до ліквідаційної маси банкрута у зв'язку з визнанням недійсними результатів аукціону з продажу обладнання у складі майнового комплексу МПП "Таврія".

25. Скаржниця зазначила, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам ОСОБА_5 про відсутність у неї спірного рухомого майна з посиланням на те, що державним виконавцем на виконання ухвали місцевого суду від 10.04.2017 у даній справі про накладення арешту на спірний комплекс приміщень та споруд, як заходу забезпечення вимог ліквідатора банкрута, не виявлено у ОСОБА_5 обладнання, яке було відчужене зі спірного аукціону у складі майнового комплексу; при цьому, постановою ДВС від 12.04.2017 ВП №53760723 було накладено арешт лише на ? частини спірного об'єкта нерухомості, власником якого є ОСОБА_6

26. Скаржниця доводила помилковість висновків місцевого суду про застосування до спірних правовідносин приписів статей 24, 25 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013, оскільки зазначені норми спеціального закону визначають порядок проведення попереднього судового засідання, тоді як в межах даної справи за заявою ліквідатора розглядалася вимога про повернення до ліквідаційної маси банкрута рухомого майна, відчуженого з аукціону, результати якого визнано судом недійсними.

Доводи інших учасників справи

27. ПАТ КБ "Приватбанк" подало відзив на касаційну скаргу, в якому заперечувало доводи касаційної скарги про помилковість висновків судів про покладення на ОСОБА_5 обов'язку з повернення рухомого майна (обладнання) до ліквідаційної маси банкрута та зазначило, що в силу приписів статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, як пов'язані з його недійсністю, а, відтак, у зв'язку з визнанням в судовому порядку недійсними результатів спірного аукціону ОСОБА_5, як його переможець, не набула права власності на спірне майно і таке майно підлягає поверненню боржнику в порядку реституції.

28. Ліквідатор МПП "Таврія" Акопян Г.Г. у відзиві на касаційну скаргу просив касаційну скаргу залишити без задоволення та погодився з висновками місцевого та апеляційного судів про те, що спірне рухоме майно (обладнання) як таке, що не було відчужено ОСОБА_5 на користь третіх осіб, підлягає поверненню нею до ліквідаційної маси банкрута у зв'язку з визнанням недійсними результатів аукціону з продажу спірного майна банкрута; ліквідатор зазначив про безпідставність доводів скаржниці про помилкове застосування судами до спірних правовідносин приписів статей 24, 25 Закону про банкрутство, так як зазначені норми регулюють повноваження господарського суду та ліквідатора в ліквідаційній процедурі банкрута.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

29. Цивільний кодекс України

Частина 2 статті 11 - підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 цієї статті).

Частини 1, 2 статті 202 - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Частина 1 статті 216 - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частини 1, 2 статті 328 - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 655 - за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 4 статті 656 - до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

30. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до набрання чинності Законом України №4212-VІ від 22.12.2011

Частина 1 статті 25 - ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Частини 1, 10 статті 30 - після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута. Продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

31. З огляду на повноваження суду касаційної інстанції при перегляді судових рішень в касаційному порядку відповідно до статті 300 ГПК України в редакції з 15.12.2017, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржниці про порушення судами положень статті 216 ЦК України при прийнятті оскаржуваних в касаційному порядку судових рішень. Разом з тим, доводи касаційної скарги про неналежну оцінку судами доказів, наданих скаржницею на підтвердження факту відсутності у її фактичному володінні спірного рухомого майна, Верховний Суд вважає неприйнятними, оскільки такі доводи спрямовані на переоцінку касаційним судом доказів у справі, що виходить за межі перегляду справи судом касаційної інстанції.

А.2. Юридична оцінка доводів касаційної скарги та висновків судів попередніх інстанцій

32. Виходячи з аналізу статей 11, 202 ЦК України, учасники цивільних правовідносин вчиняють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, які опосередковуються укладенням цивільно-правових договорів та вчиненням інших правочинів.

33. Положеннями статті 30 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013 передбачено здійснення продажу майна банкрута в ліквідаційній процедурі шляхом проведення відкритих торгів з оформленням їх результатів договором купівлі-продажу, який укладається між ліквідатором банкрута, як продавцем, та переможцем торгів, як покупцем, відповідно до законів України.

34. В силу частини 4 статті 656 ЦК України, до правовідносин, що складаються в процедурі продажу майна банкрута в ліквідаційній процедурі з аукціону (торгів), поряд із спеціальними нормами Закону про банкрутство, застосовуються загальні положення ЦК України про купівлю-продаж, що передбачають підставою для набуття покупцем права власності на майно, придбане у продавця, факт укладення договору купівлі-продажу майна із взаємними зобов'язаннями його сторін щодо передання майна продавцем та його прийняття покупцем з проведенням оплати за таке майно на погоджених сторонами умовах.

35. Виходячи з приписів частини 2 статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відтак, у випадку визнання судом недійсним акта про проведення прилюдних торгів, складанням якого оформляються договірні відносини купівлі-продажу майна на аукціоні (торгах), чи безпосереднього договору купівлі-продажу, якщо він укладався, сторони (боржник в особі ліквідатора та переможець аукціону) зобов'язані повернути одна одній все одержане за зобов'язанням в порядку статті 216 ЦК України, виходячи з того, що правочин, який визнано недійсним в судовому порядку, не створює жодних юридичних наслідків, окрім тих, які пов'язані з його недійсністю та спрямовані на реституцію, тобто повернення сторін до попереднього стану, який існував до вчинення оспорюваного правочину. Так, покупець зобов'язаний повернути продавцю товар у такому стані, в якому його було придбано на аукціоні (торгах), а продавець зобов'язаний повернути грошові кошти, перераховані йому покупцем в рахунок оплати товару.

36. Під час розгляду вимоги ліквідатора МПП "Таврія" Акопяна Г.Г. про зобов'язання ОСОБА_5 повернути в ліквідаційну масу МПП "Таврія" ? майнового комплексу банкрута, придбаного скаржницею з другого повторного аукціону 12.12.2014, результати якого визнано недійсними в судовому порядку, суди встановили, що у фактичному володінні ОСОБА_5 перебуває лише рухоме майно - обладнання у кількості 57 шт., тоді як нерухоме майно, яке увійшло до складу майнового комплексу, що був предметом продажу на спірному аукціоні, ОСОБА_5 відчужила за договорами дарування та купівлі-продажу третій особі - ОСОБА_6

Зазначені обставини суди першої та апеляційної інстанції оцінили як такі, що підтверджують обґрунтованість вимог ліквідатора банкрута в частині покладення на ОСОБА_5, як покупця, обов'язку з повернення до ліквідаційної маси МПП "Таврія" наявного у неї рухомого майна (обладнання) в порядку статті 216 ЦК України, у зв'язку з визнанням недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута в ліквідаційній процедурі, як правочину, яким було опосередковано перехід до ОСОБА_5 від підприємства-банкрута права власності на спірний майновий комплекс з обладнанням.

37. Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про застосування до спірних правовідносин положень статті 216 ЦК України та проведення реституції між сторонами спору (позивачем-продавцем та відповідачем-покупцем), зважаючи на існування між ними договірних правовідносин щодо купівлі-продажу майнового комплексу банкрута з аукціону та враховуючи преюдиційні для розгляду даного майнового спору обставини визнання недійсними результатів аукціону 12.12.2014 з продажу спірного майна банкрута в ліквідаційній процедурі відповідно до постанови касаційного суду від 01.02.2017 у справі №5/112-Б-10.

Зазначене в цілому узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у Постанові від 29.04.2015 у справі №903/134/13-г щодо застосування статті 216 ЦК України та проведення реституції між сторонами недійсного правочину (угоди), від якої колегія Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вбачає необхідності відступати при розгляді даної справи.

38. В рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007, аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов'язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

Аналізуючи мотивацію постановлених судами рішень крізь призму статті 6 Конвенції та зазначеної практики ЄСПЛ, Суд зазначає про належне виконання покладеного на суд обов'язку щодо мотивації прийнятих судами рішень, оскільки обґрунтування щодо відхилення доводів скаржника ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права та демонструє справедливий та однаковий підхід до заслуховування доводів сторін у даній справі.

39. Суд, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", аналізуючи повноту дослідження судами обставин при розгляді даної справи зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов'язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов'язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Аналізуючи через призму зазначених висновків ЄСПЛ повноту дослідження судами обставин даної справи та обґрунтування судових рішень, Суд погоджується з виконанням судами першої та апеляційної інстанцій обов'язку щодо обґрунтування своїх висновків та не вбачає порушення норм матеріального та процесуального права, які могли б потягнути наслідки скасування постанови апеляційного суду та ухвали суду першої інстанції у даній справі.

40. Доводи скаржниці, зазначені в пунктах 24-25 мотивувальної частини даної постанови, Суд вважає необґрунтованими, оскільки такі доводи спрямовані на переоцінку судом касаційної інстанції встановлених місцевим та апеляційним судами обставин перебування спірного обладнання у фактичному володіння ОСОБА_5, що виходить за межі компетенції касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України.

41. Доводи касаційної скарги про помилкове застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин приписів статей 24, 25 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013, які викладено в пункті 26 мотивувальної частини даної постанови, Суд відхиляє з огляду на відповідне правове регулювання зазначеними спеціальними нормами повноважень ліквідатора в ліквідаційній процедурі у справі про банкрутство на повернення незаконно відчуженого майна до ліквідаційної маси боржника та повноважень господарського суду на розгляд таких вимог в межах провадження у справі про банкрутство.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

42. З огляду на зазначене та відсутність порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішень судами попередніх інстанцій, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_5 та скасування постанови апеляційного суду та ухвали місцевого суду у даній справі.

В. Судові витрати

43. У зв'язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд залишаються за скаржником.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду 26.03.2018 та ухвалу Господарського суду Херсонської області від 01.12.2017 у справі №5/112-Б-10 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.В. Білоус

В.Г. Пєсков