ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"30" липня 2018 р. м. Київ Справа № 10/029-12

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Цукурова Ю.В., розглянувши матеріали заяви Басейнового управління водних ресурсів річки Рось про поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання у справі № 10/029-12

за позовом Басейнового управління водних ресурсів річки Рось

09114, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Глиняна, буд. 51,

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

09800, Київська обл., Тетіївський р-н, м. Тетіїв, вул. Кармелюка, буд. 25, РНОКПП НОМЕР_1

про розірвання договору та стягнення 14530,50 грн.

за участю представників:

позивача (заявника) ОСОБА_2 (довіреність № 287/07 від 27.07.2018); ОСОБА_3В.(довіреність № 288/07 від 27.07.2018);

відповідача не зявився;

встановив:

До господарського суду Київської області (вх. № 13859/18 від 19.07.2018) надійшла заява Басейнового управління водних ресурсів річки Рось про поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання.

Заява Басейнового управління водних ресурсів річки Рось обґрунтована таким.

Рішенням господарського суду Київської області від 29.05.2012 позовні вимоги задоволено частково; розірвано договір № 29 про спільну діяльність по обслуговуванню та ремонту сільськогосподарської техніки від 14.08.2008р., що укладений між Білоцерківським міжрайонним управлінням водного господарства, правонаступником якого є Басейнове управління водних ресурсів річки Рось, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1; стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Басейнового управління водних ресурсів річки Рось 15213,00 грн. заборгованості, 931,78 грн. пені; в частині стягнення 2281,62 грн. пені відмовлено; зобовязано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 звільнити нежитлове приміщення за адресою: Київська область, Тетіївський район, вул. Плоханівська, 33-А; стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в доход Державного бюджету України 2483,21 грн. судового збору; стягнуто з Басейнового управління водних ресурсів річки Рось в доход Державного бюджету України 199,29 грн. судового збору.

03.07.2012 господарським судом Київської області на виконання рішення видано відповідні накази.

25.07.2012 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Тетіївського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення боргу у сумі 16144,78 грн. з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Басейнового управління водних ресурсів річки Рось.

02.11.2012 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Тетіївського районного управління юстиції складено акт опису й арешту майна, яким описано і накладено арешт на транспортний засіб ГАЗ-3307, державний номер НОМЕР_2.

22.08.2013 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Тетіївського районного управління юстиції винесено постанову про звільнення майна за під арешту та знято арешт з транспортного засобу ГАЗ-3307, державний номер НОМЕР_2.

25.06.2014, враховуючи відсутність у боржника іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, керуючись пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України Про виконавче провадження державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Тетіївського районного управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

02.06.2016 вступила в дію нова редакція Закону України Про виконавче провадження.

Згідно з статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. На момент прийняття рішення господарським судом Київської області від 29.05.2012, діяв Закон України Про виконавче провадження в редакції від 21.04.1999, відтак, його норми застосовуються у даному випадку.

Відповідно до частини 5 статті 47 Закону України Про виконавче провадження, в редакції від 21.04.1999, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Статтею 22 Закону України Про виконавче провадження, в редакції від 21.04.1999, встановлено, що виконавчі документи (накази) можуть бути предявлені до виконання протягом року.

Всупереч встановленим вимогам, представник позивача - ОСОБА_4 не подав повторно наказ № 10/029 до виконання.

02.06.2015 звільнено працівника позивача - ОСОБА_4, який передав за актом приймання-передачі судову справу новому працівнику, проте, оскільки, ОСОБА_4І не подав повторно судовий наказ у справі № 10/029-12 до виконання, новий представник не знав про наявність виконавчого провадження у цій судовій справі.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.07.2018 прийнято заяву Басейнового управління водних ресурсів річки Рось про поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання та призначено судове засідання з її розгляду на 30.07.2018.

У судове засідання 30.07.2018 зявились представники заявника (позивача), представник відповідача не зявився.

У судовому засіданні 30.07.2018 представниками заявника заяву підтримано повністю.

При розгляді вказаної заяви судом враховано таке.

03.07.2012 господарським судом Київської області на виконання рішення від 29.05.2012 видано наказ про примусове виконання.

25.07.2012 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення боргу у сумі 16144,78 грн. з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Басейнового управління водних ресурсів річки Рось.

02.11.2012 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Тетіївського районного управління юстиції складено акт опису й арешту майна, яким описано і накладено арешт на транспортний засіб ГАЗ-3307, державний номер НОМЕР_2.

22.08.2013 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Тетіївського районного управління юстиції винесено постанову про звільнення майна за під арешту та знято арешт з транспортного засобу ГАЗ-3307, державний номер НОМЕР_2.

25.06.2014 у виконавчому провадженні на примусове виконання рішення у справі № 10/029-12 винесено постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві, у звязку із відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення.

02.06.2016 вступила в дію нова редакція Закону України Про виконавче провадження, якою збільшено строк пред'явлення виконавчого документу до виконання до трьох років.

Строк предявлення спірного у заяві наказу до виконання, на момент набрання чинності нової редакції Закону України «Про виконавче провадження», вже сплинув, відтак, строк, у даному випадку, визначається нормами законодавства, що діяли на момент закінчення строку пред'явлення наказу до виконання.

Відповідно до частини 5 статті 47 Закону України Про виконавче провадження, в редакції від 21.04.1999, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Статтею 22 Закону України Про виконавче провадження, в редакції від 21.04.1999, встановлено, що виконавчі документи (накази) можуть бути предявлені до виконання протягом року.

Статтею 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999) встановлено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред'явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення; після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується; у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Згідно з частиною 5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Однак, стягувачем, не подано повторно наказ № 10/029-12 до виконання.

02.06.2015 звільнено з посади юрисконсульта ОСОБА_4 та прийнято на дану посаду ОСОБА_2

Заявником зазначено, що наявність виконавчого провадження у справі № 10/029-12 встановлена лише у листопаді 2016 року, оскільки ОСОБА_2 передано попереднім працівником лише матеріали судової справи і він не міг знати про наявність виконавчого документу.

Враховуючи, що постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві винесено 25.06.2014, стягувач мав право повторно предявити виконавчий документ до виконання до 25.06.2015, тобто, у межах строку роботи юрисконсульта ОСОБА_4 Отже, доводи заявника про встановлення стягувачем про наявність виконавчого провадження лише у листопаді 2016 року, не відповідають дійсності.

Також судом враховано, що за наслідками повернення 25.06.2014 державним виконавцем спірного наказу стягувачу, керівником стягувача ОСОБА_5 з цього питання направлявся лист державній виконавчій службі від 26.06.2014 № 206/07.

За матеріалами справи, ОСОБА_5 по даний час являється керівником стягувача, отже, відповідальній особі стягувача було відомо про повернення виконавчого документу без повного виконання 26.06.2014.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що скаржник, як стягувач у виконавчому провадженні, з моменту пред'явлення виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження був обізнаний про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні та, відповідно, не був позбавлений можливості скористатись відповідними механізмами контролю та захисту своїх прав у визначені законодавством строки.

Крім того, суд відзначає, що, враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV (3477-15) Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа ОСОБА_6 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "ОСОБА_7 проти України", заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007, та "Трух проти України" (ухвала), заява № 50966/99, від 14.10.2003).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Моргуненко проти України" від 06.09.2007 наголошено, що виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес.

Відповідно до частин 1, 2 статті 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для предявлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено; заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Отже, у зв'язку з відсутністю обставин, які б перешкоджали стягувачу вжити відповідних механізмів контролю та захисту своїх прав у визначені законодавством строки, враховуючи, що відповідальній особі стягувача було відомо про повернення виконавчого документу без повного виконання 26.06.2014, що підтверджується направленням листа державній виконавчій службі від 26.06.2014 № 206/07, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання у зв'язку з відсутністю поважних причин пропуску відповідного строку.

Керуючись статтями 234, 329 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви (вх. № 13859/18 від 19.07.2018) Басейнового управління водних ресурсів річки Рось (09114, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Глиняна, буд. 51, код ЄДРПОУ 0356226) про поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання у справі № 10/029-12 відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів.

Суддя С.О. Саванчук