ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2018 р. Справа № 922/1010/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Гребенюк Н. В. , суддя Істоміна О.А.

за участю секретаря судового засідання Кохан Ю.В.

за участю представників:

стягувача ОСОБА_1 (довіреність № 14-120 від 08.06.2018)

боржника ОСОБА_2 (довіреність № Др-36-0218 від 23.02.2018)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ (вх. №1404 Х/3)

на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.03.2018 у справі № 922/1010/16 (суддя Сальнікова Г.І.; повний текст ухвали виготовлений та підписаний 30.03.2018), прийняту за результатами розгляду заяви Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» про розстрочку виконання рішення по справі № 922/1010/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до Публічного акціонерного товариства «Харківгаз», м. Харків

про стягнення 13567100,72 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» на свою користь заборгованість, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу №13-229-Н від 04.01.2013 щодо своєчасної оплати за поставлений природний газ. Згідно вимог позовної заяви, заявлена до стягнення сума заборгованості становить 13567100, 72 грн., з яких 8057005, 76 грн. пені, 1198175,65 грн. 3% річних, 4311919, 31 грн. інфляційних.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 11.12.2017 у справі №922/1010/16 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 рішення Господарського суду Харківської області від 11.12.2017 у справі №922/1010/16 скасовано в частині відмови Публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у стягненні з Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» 882485,35 грн. 3% річних, 299995,78 грн. інфляційних, 2881684,51 грн. пені та 60962,48 грн. судового збору та прийнято в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 882485,35 грн. 3% річних, 299995, 78 грн. інфляційних, 2881684, 51 грн. пені та 60962,48 грн. судового збору за розгляд позовної заяви. В іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 11.12.2017 у справі №922/1010/16 залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 12.06.2018 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 залишено без змін.

Публічне акціонерне товариство «Харківгаз» звернулось до Господарського суду із заявою про розстрочку виконання рішення по справі №922/1010/16 (вх. №7800 від 22.03.2018).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.03.2018 задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» про розстрочку виконання рішення по справі №922/1010/16 (вх. №7800 від 22.03.2018).

Судом вирішено розстрочити виконання рішення суду в частині стягнення з ПАТ «Харківгаз» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» суми 4 216 571,84 грн. на строк один рік з квітня 2018 року до квітня 2019 року, з щомісячною виплатою вказаної суми по місяцям:

- квітень 2018 року - 351 380,99 грн.;

- травень 2018 року - 351 380,99 грн.;

- червень 2018 року - 351 380,99 грн.;

- липень 2018 року - 351 380,99 грн.;

- серпень 2018 року - 351 380,99 грн.;

- вересень 2018 року - 351 380,99 грн.;

- жовтень 2018 року - 351 380,99 грн.;

- листопад 2018 року - 351 380,99 грн.

- грудень 2018 року - 3511580,98 грн.

- січень 2019 року - 351 380,98 грн.;

- лютий 2019 року - 351 380,98 грн.;

- березень 2019 року - 351 380,98 грн.

Позивач, ПАТ «НАК «Нафтогаз України», із даною ухвалою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що при ухваленні рішення про розстрочення виконання рішення суду у даній справі в частині стягнення з ПАТ «Харківгаз» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» суми 4216571,84 грн. місцевим господарським судом порушено норми процесуального права та надано невірну оцінку фактичним обставинам справи, у звязку з чим порушено вимоги щодо законності й обґрунтованості судового рішення. Скаржник зазначає, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення безпідставно прийнято до уваги висновок ТПП від 29.03.2016 №394/05.0-4 про наявність форс-мажорних обставин, а також не надано оцінки доводам позивача щодо його фінансового стану. За таких обставин позивач просить ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.03.2018 по справі № 922/1010/16 скасувати та відмовити відповідачеві у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення (вх. №7800 від 22.03.2018) у повному обсязі.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2018 для апеляційного розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Барбашова С.В., суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н.В.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 11.07.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.03.2018 у справі № 922/1010/16. Публічному акціонерному товариству «Харківгаз», м. Харків надано строк до 23.07.2018 для подачі відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 263 ГПК України. Справу № 922/1010/16 призначено до розгляду на 24.07.2018 о 15:00 год.

23.07.2018, тобто у встановлені судом строки, ПАТ «Харківгаз» надало відзив на апеляційну скаргу (вх. № 5658), в якому вважає ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.03.2018 про розстрочення виконання рішення по справі № 922/1010/16 такою, що прийнята у повній відповідності з нормами матеріального та процесуального права, оскільки судом правильно враховано головну причину несвоєчасної оплати ПАТ «Харківгаз» коштів на користь ПАТ «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» - несвоєчасне проведення розрахунків контрагентів ПАТ «Харківгаз» за поставлений природний газ, наявність дебіторської заборгованості за постачання та розподіл природного газу. Крім того, ПАТ «Харківгаз» звертає увагу суду на те, що ним своєчасно прийняті всі необхідні заходи по стягненню заборгованості зі споживачів природного газу шляхом проведення позовної роботи, але тривалість судових процесів та виконавчих проваджень не дало змогу своєчасно перерахувати кошти позивачу. Судом першої інстанції вірно встановлено, що розстрочення виплати присудженої суми дозволить запобігти її одноразовому примусовому списанню та стабілізувати вкрай тяжке фінансове становище ПАТ «Харківгаз» та дозволить одночасно поступово сплачувати заборгованість та виконувати функції Оператора ГРМ. В підтвердження готовності виконати рішення господарського суду Харківської області від 30.03.2017 по справі № 922/1010/16 ПАТ «Харківгаз» сплатило частину заборгованості у сумі 1054142,70 грн., про що свідчать додані до відзиву платіжні доручення № 6619 від 24.04.2018 на суму 351380,99 грн., № 8202 від 25.05.2018 на суму 351380,99 грн., № 9983 від 26.06.2018 на суму 351380,99 грн.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2018 у зв'язку з відпусткою судді Білецької А.М. для апеляційного розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Барбашова С.В., суддя Гребенюк Н.В., суддя Істоміна О.А.

Згідно зі статтею 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Частиною першою статті 271 цього ж Кодексу передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, заслухавши у судовому засіданні уповноважених представників сторін, які підтримали свої правові позиції по справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав та обставин.

Відповідно до частини першої статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Користуючись наданим правом, Публічне акціонерне товариство «Харківгаз» звернулось до Господарського суду Харківської області із заявою про розстрочку виконання рішення по справі №922/1010/16 (вх. №7800 від 22.03.2018).

Заява Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» про розстрочку виконання рішення обґрунтована важким фінансовим становищем підприємства, що викликане несвоєчасним проведенням розрахунків контрагентами відповідача за поставлений природний газ; стягнення в повному обсязі з відповідача спірної суми призведе до неможливості вчасного проведення поточних ремонтів газопроводів та споруд на них, що загрожує безпеці газопостачання та створить умови для виникнення непоправних наслідків; розстрочення виконання рішення суду дозволить стабілізувати тяжке становище відповідача та належно виконувати функції оператора ГРМ.

Так, звертаючись до суду із даною заявою ПАТ «Харківгаз» вказує про те, що відповідно до Статуту підприємство створене з метою задоволення попиту споживачів на послуги та роботи по газопостачанню, реалізації і транспортуванню газу і газифікації.

Предметом діяльності ПАТ «Харківгаз», зокрема, є створення, технічне обслуговування і експлуатація газових мереж, споруд, обладнання і приладів для газопостачання природного і скрапленого газу; виконання ремонтів газопроводів, газових приладів і пристроїв, локалізація і ліквідація аварійних ситуацій тощо.

Здійснюючи відповідну діяльність підприємство зобовязане забезпечувати безперебійне та безаварійне надання послуг, утримувати газові мережі, споруди на них, систему газопостачання та газифікації в належному стані.

Однак стягнення з ПАТ «Харківгаз» одночасно і в повному обсязі суми боргу в розмірі 4216571,84 грн. може призвести до скрутного майнового стану ПАТ «Харківгаз» у господарській діяльності та створює ризик банкрутства, що зробить неможливим вчасне проведення поточних ремонтів газопроводів та споруд на них, та загрожує безпеці газопостачання та створить умови для виникнення негативних наслідків. У звязку з цим відповідач стверджує, що завадити таким негативним наслідкам можливо лише за умови поступової сплати суми боргу.

При цьому, заявником зазначено про те, що до 01.07.2015 на підставі відповідної ліцензії ПАТ «Харківгаз» здійснювало ще й поставку природного газу, а тривала криза неплатежів за спожитий природний газ вимушено призвела до порушення дисципліни розрахунків з боку ПАТ «Харківгаз» по всім категоріям споживачів.

Станом на 16.03.2018 дебіторська заборгованість за постачання природного газу становить 97731216, 06 грн. в т.ч.:

- населення, гуртожитки - 93 584 894,88 грн.,

- УПСЗН по пільгах 8323,31 грн., по субсидіях - 25,10 грн.,

- бюджетні організації - 87,83 грн.,

- релігійні організації - 4 380,98 грн.,

- промислові підприємства - 4 133 503,96 грн.

Станом на 16.03.2018 дебіторська заборгованість за розподіл природного газу становить 250322695,54 грн. в т.ч.:

- населення - 160287 214,57 грн.,

- бюджетні організації - 1777875,37 грн.,

- промислові підприємства - 6676285,11 грн.,

- підприємства ТКЕ - 81581320,49 грн.

Однак ПАТ «Харківгаз» зазначає, що його підприємство, як субєкт природної монополії, обмежений у своєму праві здійснення інших видів господарської діяльності (розділ ІІ Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017 № 201, статті 23 Закону України «Про ринок природного газу»), тариф на розподіл природного газу є основним джерелом фінансування діяльності боржника. Діяльність з розподілу природного газу здійснюється боржником в умовах імперативного державного регулювання, в тому числі, в частині встановлення тарифів на послуги з розподілу природного газу. Так, встановлення тарифів на розподіл природного газу належить до повноважень НКРЕКП відповідно до пункту 7 частини 3 статті 4 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» від 8 липня 2010 року № 2467-VI (діяв до 01.10.2015), частина 3 та частина 6 статті 4 Закону України «Про ринок природного газу» від 9 квітня 2015 року № 329-VIII (діє з 01.10.2015).

При цьому, заявником наголошено про те, що тариф повинен забезпечувати ліцензіату відшкодування його обґрунтованих витрат виробництва, сплату всіх податків, обовязкових платежів та бюджетних відрахувань відповідно до чинного законодавства України, а також отримання обґрунтованого рівня прибутку (пункт 2.1 регламентуються Порядком формування тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженого постановою НКРЕ від 28.07.2011 року № 1384; пункт 1.5, 1.7, 4.1, розділу 5 Методикою розрахунку тарифів на транспортування та постачання природного газу для підприємств з газопостачання та газифікації, затвердженої постановою НКРЕ від 04.09.2002 № 983, Процедура встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженій постановою НКРЕ від 03.04.2013 № 369).

Додатково заявником вказано про те, що тариф на послуги з транспортування природного газу розраховується за визначеною методикою формулою, яка враховує власні, нормовані виробничо-технічні витрати та втрати природного газу (технічно неминучі збитки). Таким чином, обсяг виробничо-технологічних втрат (витрат) газу безпосередньо впливає на формування тарифу на послуги з транспортування природного газу та відповідно на відпускну ціну природного газу для споживачів.

Проте, протягом 2014-2015 років НКРЕ (НКРЕКП) всупереч вищевказаним Методикам та Порядку затверджувалися економічно необґрунтовані занижені тарифи на розподіл природного газу, зокрема в частині витрат ПАТ «Харківгаз» на виробничо-технологічні витрати та виробничо-технологічні (нормовані втрати газу) (далі-ВТВ та Втр). Водночас підставою для встановлення занижених тарифів стало затвердження Міністерством енергетики та вугільної промисловості занижених обсягів ВТВ та Втр.

Наказом Мінпаливенерго України № 664 від 24.09.2014 затверджено розмір ВТВ на 2014 рік для ПАТ «Харківгаз» у обсязі 40130,00 тис.куб.м., що на 28693,063 тис. куб. м. менше, ніж передбачено Методиками, обсяг ВТВ занижено на 41,7 %.

Наказом Мінпаливенерго № 122 від 02.03.2015 затверджено розмір ВТВ для ПАТ «Харківгаз» у обсязі 36659,00 тис. куб.м., що на 31635,145 тис. куб. м. менше від розрахованих згідно Методик, обсяг ВТВ занижено більш як на 46,3 %.

Вищевказані обставини ПАТ «Харківгаз» підтверджує висновком (сертифікатом) ТПП від 29.03.2016 за № 394/05.0-4 (том 3 аркуш справи 104), яким встановлена істотна зміна обставин з 01.05.2014, тобто з моменту набрання чинності затверджених для ПАТ «Харківгаз» Міненерговугіллям України розмірів ВТВ та Втр за наявності затвердженого тарифу на транспортування природного газу, який встановлено без урахування розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат, а також з порушенням методик їх розрахунку.

ПАТ «Харківгаз» вказує, що зазначені дії державних органів знаходяться поза його контролем, як Оператора ГРМ, та призвели до виникнення невиправданих витрат виробництва, зниження обґрунтованого прибутку, достатнього для забезпечення нормальної виробничо-господарської діяльності, встановлення економічно необґрунтованої ціни на природний газ та поставили ПАТ «Харківгаз» у вкрай невигідне становище.

При цьому тарифи на розподіл природного газу є фінансово-розрахунковими величинами і хоча законодавство дає можливість відповідачу здійснити розрахунок витрат, необхідних для закладення в тариф, проте ПАТ «Харківгаз» не може самостійно встановлювати такі тарифи та зобовязаний дотримуватися імперативних норм, встановлених НКРЕКП та іншими державними органами.

Також, заявником в обґрунтування заяви вказано про те, що обставини, що склалися протягом 2014-2015 років не були усунуті в 2017 році та призвели до суттєвого погіршення фінансово-економічної діяльності ПАТ «Харківгаз», дефіциту коштів для виконання своїх зобовязань перед кредиторами, в тому числі ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», що підтверджується балансом з дефіцитом прибутку.

Відповідно до Звіту про фінансові результати ПАТ «Харківгаз» (Звіту про сукупний дохід) за 2015 рік та Балансу (Звіт про фінансовий стан) за 2015 рік: чистий збиток ПАТ «Харківгаз» за 2015 рік склав 209 млн. грн.; дебіторська заборгованість за продукцію, товари роботи послуги (код рядка Балансу 1125) перед ПАТ «Харківгаз» за 2015 рік становила 181,9 млн. грн.

Прибуток отриманий у 2016 році в розмірі 30,05 млн. був повністю направлений на покриття збитків минулих періодів, у тому числі на погашення заборгованості перед ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Так, у 2016 році ПАТ «Харківгаз» сплачено по договірним та іншим зобовязанням на користь ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 160,94 млн. грн.

По підсумкам роботи за 2017 рік ПАТ «Харківгаз» отримало збитки у сумі 169 630 тис. грн. Станом на березень місяць 2018 року тільки на виконанні у відділах виконавчої служби перебуває 129 виконавчих проваджень на загальну суму близько 20 млн. грн.

Відповідно до частини першої статті 23 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи є юридичною особою, яка не є складовою вертикально інтегрованої організації і здійснює свою господарську діяльність незалежно від діяльності з видобутку, розподілу, постачання природного газу, діяльності оптових продавців. Оператор газотранспортної системи не може провадити діяльність з видобутку, розподілу або постачання природного газу.

Окрім цього заявник вказав на те, що в результаті проведення реформування ринку природного газу, ПАТ «Харківгаз» позбавлене права здійснювати постачання природного газу, у звязку з чим значно зменшився дохід підприємства, що призводить до неможливості вчасно та в повному обсязі виконувати грошові зобовязання.

Водночас, фінансовий стан ПАТ «Харківгаз», як підприємства, яке здійснює розподіл природного газу усім категоріям споживачів, є вкрай тяжким, що ставить під загрозу його нормальне функціонування та надання послуг з безперебійного та безаварійного газопостачання.

За таких умов, ПАТ «Харківгаз» наголошує, що додаткове покладення на підприємство надмірних економічних санкцій призведе до ускладнення і без того тяжкого матеріального становища та фактичної неплатоспроможності підприємства і нездатності вести господарську діяльність.

ПАТ «Харківгаз» у своїй заяві також вказує на те, що підприємство має розстрочені зобовязання, які сумлінно виконує згідно ухвали господарського суду Харківської області від 09.09.2014 по справі № 922/303/14 про розстрочку виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 02.07.2014 по стягненню з ПАТ «Харківгаз» на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» суми 3400787,59 грн. рівними платежами по 40485,57 грн.

Крім того, згідно рішення господарського суду Харківської області від 19.10.2016, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2016 у справі № 922/2874/16 за позовом ПАТ «Харківгаз» до ХОКП «Дирекція розвитку інфраструктури території» про стягнення 7375403,49 грн. існують відстрочені зобовязання ХОКП «Дирекція розвитку інфраструктури території» перед ПАТ «Харківгаз» в сумі 2228421,95 грн., які станом на серпень місяць 2017 року не виконані.

Окремо заявник зазначив, що особливості господарської діяльності ПАТ «Харківгаз» не дозволяють йому впливати на цінову політику в сфері газопостачання та стан розрахунків споживачів за надані послуги, а вкрай незадовільний фінансовий стан підприємства обумовлений економічно необґрунтованими тарифами, що не відповідають фактичним витратам, зумовлюють складність та неможливість виконання рішення суду в даній справі без його розстрочення на термін, достатній для виплати присудженої суми без тяжких економічних наслідків для підприємства. Натомість розстрочення виплати присудженої суми дозволить боржнику запобігти її одноразовому примусовому списанню, стабілізувати вкрай тяжке фінансове становище ПАТ «Харківгаз» та дозволить одночасно поступово сплачувати заборгованість і виконувати функції Оператора ГРМ.

Позивач проти задоволення вищенаведеної заяви відповідача заперечував з підстав відсутності обєктивних непереборних обставин у розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України, які б свідчили про реальну неможливість сплати відповідачем заборгованості.

Згідно статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина третя).

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина четверта).

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частина пята).

Отже, лише за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, суд може розстрочити чи відстрочити виконання рішення.

Дослідивши та оцінивши у сукупності подані заявником докази, суд першої інстанції встановив наявність об'єктивних обставин, що ускладнюють виконання рішення суду, зокрема, скрутний фінансовий стан заявника, а тому враховуючи матеріальні інтереси обох сторін та їх фінансовий стан, здійснення відповідачем заходів, спрямованих на погашення заборгованості перед ПАТ «НАК «Нафтогаз», дійшов висновку про доцільність задоволення заяви Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» про розстрочку виконання рішення по справі №922/1010/16 (вх. №7800 від 22.03.2018) відповідно до запропонованого боржником графіку.

Заперечуючи обґрунтованість вказаних висновків суду першої інстанції ПАТ «НАК «Нафтогаз» у своїй апеляційній скарзі зазначає, що ПАТ «Харківгаз» не надало до заяви належних доказів в підтвердження наявності тих виключних обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а саме: відсутності коштів на рахунках; відсутності майна, на яке можливо звернути стягнення; наявності реальної загрози банкрутства. Крім того, на думку скаржника незадовільний фінансовий стан ПАТ «Харківгаз», який виник внаслідок несвоєчасності розрахунків споживачів за отримані послуги, а також відсутність затвердженого економічно обґрунтованого тарифу на розподіл природного газу в частині компенсації витрат ПАТ «Харківгаз» на нормовані втрати газу, що підтверджені висновком ТПП від 29.03.2016 №394/05.0-4, за змістом статті 331 Господарського процесуального кодексу України не може вважатися обставиною, що може слугувати підставою для розстрочення виконання рішення.

Також заявник апеляційної скарги звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що відповідач може виконати своє зобовязання за рахунок інших надходжень, не повязаних з його основною діяльністю, зокрема, за рахунок кредитів банків, яких, на відміну від позивача, останній немає.

Окрім цього, на думку скаржника, судом першої інстанції не враховано вину відповідача у виникненні спору та майнові інтереси позивача, що передбачено статтею 331 Господарського процесуального кодексу України.

Так, згідно наказу № 922/1010/16 з ПАТ «Харківгаз» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз» підлягає стягненню 82 485,35 грн 3% річних, 299 995,78 грн інфляційних, 2 881 684,51 грн пені та 60 962,48 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 91 443,72 грн витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги за невиконання умов Договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 № 13-229-Н.

Пунктом 6.1. Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 28 квітня 2014 року) сторони передбачили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Позивачем на виконання умов договору протягом січня 2013 року - червня 2015 року було поставлено, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 1234291 399,82 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (том 1 аркуші справи 32-64). Отже остаточно розрахуватись за отриманий газ відповідач повинен був до 20.07.2015.

Водночас, остання проплата поза межами спільних протокольних рішень була здійснена відповідачем лише 02.11.2015, тобто зі спливом значного проміжку часу.

При цьому, у відповідності до опублікованої Звітності Відповідача: «Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)- 2014/2015/2016 рр. - відповідно 1205810/2249474/5042844 тис. грн», що на думку ПАТ «НАК «Нафтогаз» свідчить про обєктивну можливість не допустити порушення своїх зобовязань за Договором.

Також, щодо майнових інтересів ПАТ «НАК «Нафтогаз», скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що внаслідок зовнішньополітичних чинників, у звязку із втратою контролю над ПАТ «Чорноморнафтогаз» та інших підприємств, що знаходяться на території АР Крим, позивач відобразив в своїй звітності знецінення інвестицій у вказаних підприємствах в сумі 899806,00 тис. грн., знецінення запасів природного газу, розташованого у підземних сховищах АР Крим у сумі 1903484 тис. грн., у тому числі у складі витрат за 9 місяців, що закінчились 30.09.2014, у сумі 1708365 тис. грн. Стосовно Луганської та Донецької областей позивач провів знецінення інвестицій у частці підприємств в сумі 61179 тис. гри. Також збитки, понесені на окупованих територіях за 9 місяців, що закінчились 30.09.2014, складають 1886247 тис. грн. (фінансові відомості у відкритому доступі і є загальновідомими). Крім цього, на лютий місяць 2018 року тільки на виконанні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває 227 виконавчих документів на загальну суму стягнення більше 15 млрд. грн. Згідно з вимогами Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту України від 02.04.2012 № 512/5, на зазначений орган ДВС покладається виконання рішень, за якими сума зобовязання становить двадцять та більше мільйонів гривень. З вказаної кількості за 139 виконавчими документами стягненню підлягає більше 11,7 млрд. грн. з боржників, які розташовані на території Луганської, Донецької областей та АР Крим.

Враховуючи наведені обставини, позивач вважає, що він не має фінансової можливості відстрочувати та/або розстрочувати виконання зобовязань своїх контрагентів, оскільки його фінансовий стан також є досить тяжким. Протягом 2013-2016 років в державі відбулись інфляційні процеси, наслідком яких стало здешевлення національної валюти майже втричі. Вказана обставина є суттєвою, оскільки Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», як державне підприємство, є обєктом, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Позивач для безперервного постачання газу споживачам, повинен постійно проводити розрахунки за отриманий газ з іноземними постачальниками природного газу, що нерозривно повязано з оплатою вартості газу вітчизняними споживачами на її користь. Внаслідок недоотримання та несвоєчасного проведення розрахунків за спожитий природний газ позивач змушений залучати комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками, що складають 20-24% річних. Господарська діяльність позивача у відповідності до звіту про фінансовий стан на 30 вересня 2017 року обтяжена комерційними кредитами у розмірі 63137 млн. грн. (короткострокові зобовязання) та 10279 млн. грн. (довгострокові зобовязання). При цьому дебіторська заборгованість перед Компанією складає 49672 млн. грн. Єдиним джерелом часткової компенсації понесених позивачем втрат є стягнення з боржників передбачених законами України та умовами договорів всіх можливих штрафних санкцій, а також 3% річних та інфляційних втрат. Скаржник наголошує, що несплата боргів перед іноземними постачальниками газу може потягнути за собою взагалі зупинення постачання природного газу на територію України, що майже і сталося 1 січня 2006 року, відбулось 1 січня 2009 року та 16 червня 2014 року.

Враховуючи зазначене заявник апеляційної скарги вважає, що обставини, на які посилається боржник у своїй заяві не є тими виключними обставинами для надання розстрочки виконання судового рішення, а є лише способом для затягування виконання рішення суду у справі № 922/1010/16, адже надавши розстрочку виконання вказаного рішення суд не стимулює процедуру погашення заборгованості, а сприяє відповідачу в подальшому порушувати свої зобовязання, оскільки надана розстрочка буде істотно порушувати майнові інтереси позивача, внаслідок надзвичайно тривалого перенесення терміну виконання зобовязання відповідача у спірних правовідносинах. В тому числі враховуючі стрімкі інфляційні процеси в державі.

Однак зазначені скаржником аргументи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ним ухвали суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що підставою для розстрочки виконання рішення, у розумінні частини третьої статті 331 Господарського процесуального кодексу України можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк, а розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Поряд з цим, за змістом частини четвертої статті 331 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення суд, зокрема, враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору.

Водночас, зазначена норма не наводить вичерпного переліку обставин, за наявності яких може бути здійснено розстрочку виконання судового рішення, і покладає розв'язання цього питання, як і визначення періоду (але не більше 1 року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови), протягом якого можливо здійснити розстрочку виконання рішення суду, безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи.

З огляду на вказане, колегія суддів відзначає, що оцінка судом доказів, які підтверджують обставини неможливості чи ускладнення виконання рішення, повинна здійснюватися за правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень статей 13, 76, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що розглядаючи питання щодо розстрочки виконання рішення суду, судом першої інстанції враховані доводи обох сторін, їх матеріальні інтереси та фінансовий стан, причини неналежного виконання відповідачем зобов'язань перед позивачем, скрутне фінансове становище відповідача, яке підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що викликане несвоєчасним проведенням розрахунків контрагентами відповідача за поставлений природний газ.

Крім того, надавши правову оцінку наведеним у заяві про розстрочку виконання рішення обставинам та наданим на їх підтвердження доказам, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку, що стягнення в повному обсязі з відповідача спірної суми призведе до неможливості вчасного проведення поточних ремонтів газопроводів та споруд на них, що загрожує безпеці газопостачання та створить умови для виникнення непоправних наслідків. Натомість розстрочення виконання рішення суду дозволить стабілізувати тяжке становище відповідача та належно виконувати функції Оператора ГРМ.

Такі факти, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції свідчать про винятковість обставин, з якими закон повязує можливість надання розстрочки виконання судового рішення.

Поряд з цим із матеріалів справи вбачається, що стягнута з відповідача на користь позивача за рішенням суду першої інстанції сума, не є сумою основної заборгованості, а складається із сум неустойки, 3% річних та інфляційних втрат, при цьому, основна заборгованість відповідача перед позивачем вже сплачена.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розумним строком розстрочки виконання рішення суду є 12 місяців і така розстрочка сприятиме як реальному його виконанню для позивача, так і запобігатиме настанню негативних наслідків для відповідача, чим буде дотримано баланс інтересів сторін.

Вказані висновки суду першої інстанції ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають нормам процесуального права.

Окрім цього, в підтвердження готовності виконувати рішення суду, ПАТ «Харківгаз» вже сплатило на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз» частину заборгованості у сумі 1 054 142,70 грн., що підтверджується наданими до відзиву на апеляційну скаргу платіжними дорученнями № 6619 від 24.04.2018 на суму 351380,99 грн., № 8202 від 25.05.2018 на суму 351380,99 грн., № 9983 від 26.06.2018 на суму 351380,99 грн.

Обставини щодо часткової сплати боргу згідно визначеного боржником та судом першої інстанції графіку позивачем не спростовані.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє аргументи позивача про те, що оскаржуване ним судове рішення прийнято з порушенням статті 331 Господарського процесуального кодексу України, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків місцевого господарського суду.

Зважаючи на вищевказане, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Згідно статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на те, що викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, яке ухвалене з дотриманням норм процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ залишена без задоволення, то згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 271, 273, пунктом 1 частини першої статті 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.03.2018 у справі № 922/1010/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26.07.18

Головуючий суддя Барбашова С.В.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Істоміна О.А.