ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2018м. ДніпроСправа № 904/2357/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панна С.П. за участю секретаря судового засідання Кравченко Р.В.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Еталон-2010" (49000, м. Дніпро, просп. Гагаріна, 131, цокольний поверх, приміщення XIX, XX)

до Департаменту гуманітарної політики Дніпропетровської міської ради (49047, просп. Д. Яворницького, 75-А, м. Дніпро)

про стягнення заборгованості у сумі 271264,53грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, дов. від 15.05.2018р. №2

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Еталон-2010" звернулось з позовом до Департаменту гуманітарної політики Дніпропетровської міської ради про стягнення заборгованості у сумі 271264,53грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором №97ПТР-17 від 30.06.2017р. в частині своєчасної та повної оплати за виконані будівельні роботи за актами приймання виконаних будівельних робіт за формами КБ-2в та КБ-3.

У судові засідання, які відбулися 16.07.2018р., 31.07.2018р. та 06.08.2018р. представник відповідача не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.06.2017р. між Департаментом гуманітарної політики Дніпропетровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Еталон-2010" укладено договір за №97птр-17.

Відповідно до п.1.1. Договору замовник доручає, а підрядник зобов'язується виконати поточний ремонт зовнішніх мереж Комунального закладу освіти "Середня загальноосвітня школа №97" Дніпровської міської ради, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська, 42 (аварійна).

Згідно п.п. 2.1-2.4 вартість послуг, які доручається виконати Підряднику за даним Договором становить 199 999 грн. 55 коп., у т.ч. ПДВ 20% -33 333 грн. 26 коп. Розрахунок за виконані роботи здійснюється на підставі підписаних ОСОБА_2. Актів виконаних робіт за формою КБ-2в, КБ-3. Всі розрахунки за Договором проводяться в національній валюти України - гривні та у безготівковій формі шляхом перерахування ОСОБА_3 коштів на поточний рахунок підрядника, зазначений в реквізитах Сторін. Вартість цього Договору може бути змінено за взаємною згодою Сторін у вигляді оформлення Додаткової угоди, яка підписується уповноваженими представниками Сторін та підтверджується необхідними для аргументації підстави зміни вартості Договору документами.

Факт виконання та вартість виконаних робіт підтверджується підписаними ОСОБА_2 приймання виконаних робіт за формою КБ-2в, КБ-3 який складає Підрядник. Протягом 3-х (трьох) робочих днів з моменту отримання ОСОБА_3 зобов'язаний розглянути та підписати їх в разі відсутності зауважень або надати обґрунтовану письмову відмову від підписання. У разі ненадання ОСОБА_3 обґрунтованої відмови від підписання ОСОБА_3 в указаний строк, роботі згідно даних ОСОБА_3 вважаються виконаними та прийнятими ОСОБА_3 та підлягають оплаті. (п.3.1-3.2 вищезазначеного договору).

Підрядник відповідно до умов п. 4.1, 4.2, 5.4.1, 5.4.2, 5.4.4 договору у строк встановлений п. 10.2 договору виконав будівельні роботи з поточного ремонту на об'єкті визначеному п. 1.1 договору.

За договором було складено локальний кошторис на будівельні роботи (смету), складено договірну ціну за договором та за фактом виконаних робіт відповідно до умов 3.1, 3.2 Договору замовником підписано 31.07.2017р. акт приймання виконаних будівельних робіт та 11.10.2017р. підрядником замовнику заявлено про сплату наданих послуг за договором.

Як встановлено матеріалами справи відповідач не розрахувався з позивачем по сумі боргу за виконані роботи (надані послуги). Загальна сума заборгованості складає 198 790,13грн., що підтверджується матеріалами справи та підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 877 ЦК України підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Згідно ч. 1 ст. 886 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання замовником обов'язків за договором будівельного підряду він сплачує підрядникові неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки у повному обсязі, якщо не доведе, що порушення договору сталося не з його вини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до п.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не ступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання підрядником своїх зобов'язань по даному договору він сплачує замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі передбаченому ст. 231 Господарського процесуального кодексу України: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1% відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити борг з врахуванням встановлених індексів інфляції, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Перерахувавши у пошуковій системі "Законодавство" заявлені до стягнення позивачем 35 286,61грн. - пені, 3 447, 51грн. - 3% річних, 12 324, 98грн. - втрат від інфляції, 13 915,30грн. - 7% штрафу вартості робіт суд визнав їх обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача по стягненню судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00грн. , суд зазначає наступне:

Згідно з ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом вищенаведених норм ГПК України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні п. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

При цьому, відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами ст. 129 ГПК України, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Вимоги по стягненню 7500,00грн. на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню у повному обсязі та підтверджується копією договору про надання юридичних послуг за №15/и від 12.03.2018р., копією акту здачі-приймання робіт (послуг), копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю за №229 від 28.12.1993р., ордером Серія ДН №000,44249 від 12.03.2018р. та видатковим касовим ордером від 19.03.2018р. на суму 7500грн.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції» звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Ст.13 ГПК України зазначає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", ч.1 ст.6, ст.13 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод»,ст.,ст.55,.124,129 Конституції України, ст.ст. 129, 233, 238 242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Департаменту гуманітарної політики Дніпропетровської міської ради (49047, просп. Д. Яворницького, 75-А, м. Дніпро) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Еталон-2010" (49000, м. Дніпро, просп. Гагаріна, 131, цокольний поверх, приміщення XIX, XX) 198 790,13грн. - суми основного боргу, 35 286, 61грн. - пені, 3 447, 51грн. - 3%річних, 12 324, 98грн. - втрат від інфляції, 13 915,30грн. - суми 7% штрафу, 7500грн. - витрат на професійну допомогу, 4068,97грн. - суми судового збору, про що видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 07.08.2018

Суддя ОСОБА_4