РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.08.2018Справа № 910/7043/18
За позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "АДРЕСА_1"

до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд"

про стягнення 41580,39 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "АДРЕСА_1" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" про стягнення 41580,39 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем як членом об"єднання співвласників багатоквартирного будинку не сплачуються внески і платежі на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку. В зв"язку з цим позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення боргу у розмірі 41580,39 грн з урахуванням втрат від інфляції та 3% річних за період з березня 2017 по березень 2018.

Ухвалою суду від 23.06.2018 відкрито провадження у справі № 910/7043/18, постановлено, розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

04.07.2018 від позивача надійшло клопотання про зменшення розміру позовних вимог. Позивач вказав, що після відкриття провадження у справі, відповідачем було частково сплачено суму заборгованості у розмірі 38484,88 грн. Після зменшення позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача 2445,91 грн втрат від інфляції, 649,60 грн 3% річних, покласти на відповідача судовий збір та 7000,00 грн витрат на правову допомогу.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 46 ГПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 42 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Вищезазначена заява, за своєю правовою природою являється заявою про зменшення розміру позовних вимог і була подана до прийняття рішення у справі, а тому приймається судом до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахування заяви про зменшення позовних вимог.

Позивачем 04.07.2018 подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 7000,00 грн. До клопотання долучено договір про надання правової допомоги № 16/04 від 16.04.2016, укладений між позивачем та Адвокатським бюро "Лев", акт здачі-приймання правової допомоги від 04.07.2018 на суму 7000,00 грн. та платіжне доручення № 299 від 22.05.2018 на суму 7000,00 грн.

05.07.2018 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив про сплату суми основного боргу у розмірі 38484,88 грн та просить закрити провадження в цій частині позовних вимог. Відповідач зазначає, що йому не було повідомлено про проведення загальних зборів, якими вирішено у разі наявності заборгованості стягувати плату за вищим тарифом, а рахунки відповідачу виставлялись з тарифом у розмірі 3,80 грн за 1 кв м. Відповідач вказує, що оскільки у компанії не було ніяких договірних відносин з позивачем, то їй не було відомо про строки оплати внесків. Відповідач підтвердив обставину щодо отримання ним 10.05.2018 претензії, з якої вперше дізналась про існування заборгованості за 2017 рік, а тому розрахунок штрафних санкцій має здійснюватись з 16.05.2018. Відповідач просить відмовити у позові в повному обсязі.

Через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач погоджується з обставиною щодо сплати заборгованості у повному розмірі. Позивач вказує, що відповідач не був позбавлений права оскаржити рішення загальних зборів від 11.02.2017, яким не скористався, а тому рішення є чинним і не впливає на предмет розгляду у даній справі. Позивач зазначає, що правовідносини між сторонами виникли не з договору, а з закону, а тому відповідач зобов'язаний виконувати свої зобов'язання щодо оплати внесків та платежів визначених рішеннями загальних зборів. Позивач спростовує обставини щодо отримання першої вимоги про сплату внесків лише 10.05.2018, оскільки відповідачу направлялась претензія про сплату від 18.12.2017, отримана 22.12.2017, в якій зазначено про рішення прийняте загальними зборами 11.02.2017 та обов'язок оплатити заборгованість по внесках. В рішенні загальних зборів визначено строк оплати внесків, а тому позивачем вірно розраховано 3 % та втрати від інфляції.

Через канцелярію суду 30.07.2018 від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки, відсутній обґрунтований розрахунок наданих послуг.

Відповідно до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "АДРЕСА_1" створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, відповідно до Законів України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" і "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" (п. 1.1. Статуту позивача).

08.02.2016 проведено державну реєстрацію Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "АДРЕСА_1", про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зроблено відповідний запис 1 022034.

Відповідно до наявного в матеріалах справи акту приймання-передачі на баланс житлового будинку по вул. АДРЕСА_1 в Дарницькому районі м. Києва від 29.07.2016 ТОВ "Перший український експертний центр" житловий будинок передано в управління ОСББ "АДРЕСА_1".

Відповідно до положень п. 2.1, 2.2. Статуту Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "АДРЕСА_1" метою створення об'єднання є забезпечення і захист прав співвласників та дотримання ними своїх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна об'єднання, своєчасного надходження коштів від співвласників та мешканців багатоквартирного будинку для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та Статутом. Завданням об'єднання є забезпечення: належного утримання будинку та прибудинкової території; реалізація прав власників приміщень будинку на володіння, користування та розпорядженням спільним майном; сприяння співвласникам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; виконання співвласниками об'єднання своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання; здійснення господарської діяльності для забезпечення власних потреб.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи 21.05.2016 відбулися загальні збори Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "АДРЕСА_1", на яких прийнято рішення (оформлене протоколом № 1 Загальних зборів ОСББ "АДРЕСА_1", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 21.05.2016), зокрема, про здійснення самосійного управління багатоквартирним будинком через статутні органи об'єднання, затвердження розміру загальнообов'язкового щомісячного цільового внеску на утримання спільного майна об'єднання, повідомлення ТОВ "Перший український експертний центр" про прийняте рішення, початок процедури передачі будинку в управління ОСББ "АДРЕСА_1".

Так, відповідно до вказаного рішення, оформленого протоколом № 1 Загальних зборів ОСББ "АДРЕСА_1", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 21.05.2016 встановлено та затверджено розмір загальнообов'язкового щомісячного цільового внеску на утримання спільного майна об'єднання для нежитлових приміщень, що не користуються ліфтами - 3,00 грн. за 1 м. кв. на місяць (п. 2 порядку денного зборів).

Згідно рішення загальних зборів позивача, оформлене протоколом № б/н від 11.02.2017 встановлено та затверджено розмір загальнообов'язкового щомісячного цільового внеску на утримання спільного майна об'єднання у розмірі 4,20 грн/ кв м для власників і користувачів приміщень на поверхах вище 2 та у розмірі 3,80 грн/ кв м для власників (користувачів) нежитлових приміщень, що не користуються ліфтами. Затвердити, що сплата загальнообов'язкового щомісячного цільового внеску на утримання спільного майна об'єднання здійснюється протягом 30 календарних днів після закінчення попереднього місяця. Вказаним рішенням також визначено, що за наявності боргу по сплаті загальнообов'язкового щомісячного цільового внеску за попередні періоди, розраховувати розмір плати загальнообов'язкового щомісячного цільового внеску на кожний наступний місяць за підвищеними тарифами у розмірі 4,99 грн/ кв м для власників (користувачів) приміщень усіх поверхів до моменту погашення заборгованості. При цьому облік заборгованості здійснюється станом на кожне 5 число місяця, наступного після закінчення встановленого строку для сплати загальнообов'язкового щомісячного цільового внеску.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач є власником наступних нежитлових приміщень в будинку по вул. АДРЕСА_1 в м. Києві, а саме:

- нежитлове приміщення НОМЕР_1 в літері "А", площею 115,3 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00;

- нежитлове приміщення НОМЕР_2 (літера "А"), площею 72,6 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00;

- нежитлове приміщення (літера А), площею 56,9 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00;

- нежитлове приміщення, площею 72,4 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00;

- нежитлове приміщення, площею 88,2 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00;

- приміщення, трансформаторна підстанція НОМЕР_3, площею 125,4 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00.

Тобто на день розгляду справи відповідач є власником приміщень за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 530,8 кв м.

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: - нежитлове приміщення НОМЕР_4 в літері "А", площею 79,8 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00, було відчужене згідно договору купівлі-продажу від 06.03.2018 № 455 ОСОБА_1. Як зазначає позивач та не заперечує відповідача вказане майно належало на праві власності відповідачу до 06.03.2018 і саме ним було відчужене ОСОБА_1

Згідно ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Крім того, обставини щодо права власності на приміщення НОМЕР_4 літ "А" встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 06.03.2018 № 910/16423/17, яке набрало законної сили, за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "АДРЕСА_1" до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" про стягнення 14376,54 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже загальна плаща приміщень, власником яких був відповідач в період з 01.03.2017 по 05.03.2018 становила 610,6 кв м, а з 06.03.2018 по 31.03.2018 - 530,8 кв м.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 18.12.2017 № 01/18-12, в якій зазначив про прийняття загальними зборами рішення від 11.02.2017, яким визначено інший розмір внесків, строки їх оплати та підвищений розмір внесків у разі наявності заборгованості за попередні періоди. Позивачем вказано загальний розмір внесків, які має сплачувати відповідач щомісяця. В претензії вказано, що сума заборгованості становить за березень 2017 - 2320,28 грн. та 24375,20 грн за період з 01.04.2017 по 30.11.2017 та просив погасити заборгованість у повному обсязі. Претензія разом з рахунками на оплату була направлена відповідачу 18.12.2017 та отримана 22.12.2017, що підтверджується доданими до матеріалів справи доказами.

Вказана обставина спростовує доводи відповідача, що йому не було відомо про рішення загальних зборів від 11.02.2017 до травня місяця 2018 року.

Відповідач відповіді на претензії не надав, суму заборгованості не сплатив.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 322 Цивільного кодексу України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести - відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Згідно ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Суд звертає увагу відповідача, що власність зобов'язує, а тому саме на нього покладено обов'язок своєчасно сплачувати внески для утримання його власності у визначеному об'єднанням розмірі.

Пунктом 11.2.8. розділу 11.2. Статуту Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "АДРЕСА_1" встановлений обов'язок співвласника, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

08.05.2018 позивач звернувся до відповідача з претензією № 01/08-05, в якій повідомив про існування заборгованості за період з березня 2017 по березень 2018 року у розмірі 39609,70 грн та просив її погасити у строк протягом 5 днів з моменту отримання претензії. До претензії долучено рахунки на оплату: № 81 від 19.04.2018 на суму 4683,44 грн. № 82 від 19.04.2018 на суму 4623,12 грн, № 83 від 19.04.2018 на суму 4610,48 грн, № 84 від 19.04.2018 на суму 3623,38 грн. № 85 від 19.04.2018 на суму 5616,60 грн, № 86 від 19.04.2018 на суму 7342,34 грн, № 87 від 19.04.2018 на суму 7985,52 грн. Претензія була направлена 08.05.2018, докази чого долучена до матеріалів справи та отримана відповідачем 10.05.2018, як зазначено самим відповідачем.

Відповідачем долучено до матеріалів справи докази сплати боргу з обов'язкових щомісячних внесків: платіжне доручення № 25430 від 12.06.2018 на суму 4683,44 грн, № 25431 від 12.06.2018 на суму 4623,12 грн, № 25432 від 12.06.2018 на суму 4610,48 грн, № 25433 від 12.06.2018 на суму 3623,38 грн, № 25434 від 12.06.2018 на суму 5616,60 грн, № 25435 від 12.06.2018 на суму 7342,34 грн, № 25436 від 12.06.2018 на суму 7985,52 грн. Загальна сума сплачених внесків становить 38484,88 грн.

У зв'язку з тим, що відповідачем не сплачувались своєчасно загальнообов'язкові цільові внески на утримання спільного майна, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних із діяльністю об'єднання.

За змістом статті 10 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", вищим органом управління об'єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об'єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків і платежів членами об'єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку.

У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об'єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (частина 6 статті 13 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Відповідно до статті 15 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" співвласник зобов'язаний, зокрема виконувати обов'язки, передбачені статутом об'єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Об'єднання має право відповідно до законодавства та статуту об'єднання, зокрема: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів (ст. 16 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Згідно зі ст.17 вказаного Закону для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об'єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об'єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності (частина 1 статті 20 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку").

на підставі Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", Статуту та рішень загальних зборів позивача зумовлює виникнення у відповідача зобов'язання щодо внесення загальнообов'язкових щомісячних цільових внесків на утримання спільного майна.

При цьому, суд відзначає, що укладення договору між співвласником будинку та об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку законом не передбачена. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати таких послуг, а обов'язок щодо своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених об'єднанням платежів, зборів і внесків від власників приміщень виникає незалежно від членства в об'єднанні.

Крім того, відповідач визнав свій обов'язок з оплати щомісячних внесків, вчинивши конклюдентні дії по їх оплаті у розрахованому позивачем розмірі.

Отже, відповідач, як власник нежитлових приміщень у період з 01.03.2017 по 31.03.2018 повинен був виконувати покладений на нього Законом та статутом ОСББ обов'язок по оплаті внесків і платежів у розмірі, який встановлений відповідними рішеннями загальних зборів ОСББ, оформленими протоколом № 1 від 21.05.2016 та протоколом №0912-16 від 11.02.2017.

Вказані рішення станом на дату вирішення спору по суті в установленому законом порядку не оскаржені та не визнані судом недійсними, а отже є чинними.

В рішенні від 11.02.2017 визначено строк оплати внесків протягом 30 днів наступного за розрахунковим місяця.

Згідно із ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач оплатив внески з пропуском визначеного рішення загальних зборів строків лише 12.06.2018, в зв'язку з чим позивач просить стягнути з нього втрати від інфляції у розмірі 2445,91 грн та 3% річних у розмірі 649,60 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 524 та 533 Цивільного кодексу України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 ЦК, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов'язань.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 01.10.2014 року по справі №6-113цс14 зазначено, що будь-яке зобов'язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов'язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Отже, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія положень частини 2 статі 625 Цивільного кодексу України.

Суд перевірив розрахунок 3 % річних за період з 01.05.2017 по 25.05.2018 у розмірі 649,60 грн та вважає його обґрунтованим та арифметично вірним. Суд також перевірив розрахунок втрат від інфляції за період з травня 2017 року по квітень 2018 року на суму 2445,91 грн та вважає його обґрунтованим та арифметично вірним.

Вимоги позивача про стягнення 3% річних та втрат від інфляції підлягають задоволенню у повному обсязі.

Заперечення відповідача щодо строку нарахування необґрунтовані, оскільки рішенням загальних зборів від 11.02.2017 визначено строк оплати внесків, і саме в цей строк вони мають бути оплачені, а не з моменту отримання претензій позивача. Крім того, матеріалами справи спростовано, що відповідач дізнався про прийняте рішення лише у травні 2018. Також рішення загальних зборів позивача є чинними, відповідач не надав доказів оскарження вказаних рішень, в зв'язку з їх проведенням за неналежного повідомлення відповідача, а тому є обов'язковими для виконання відповідачем, як власником нежитлових приміщень. Крім того відповідач не надав контррозрахунку втрат від інфляції та 3% річних.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України. Згідно зі ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, обставини визнані позивачем у позовній заяві та інших заявах по суті справи та підтверджені матеріалами справи, відповідач не спростував шляхом подання належних та допустимих доказів.

Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн.

У відповідності до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

В якості доказів здійснення витрат на послуги адвоката у даній справі у розмірі 7000,00 грн позивачем долучено до матеріалів справи копію договору №16/04 про надання правової допомоги від 16.04.2018, укладений позивачем з Адвокатським бюро "Лев", відповідно до якого виконавець приймає на себе зобов'язання надати правову допомогу замовнику щодо стягнення заборгованості з ПрАТ "ХК "Київміськбуд" за загальнообов'язковим цільовим внеском, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити правову допомогу га умовах та у строки, що передбачено умовами цього договору. Вартість правової допомоги, що надається на умовах цього договору становить 7000,00 грн без ПДВ.

Згідно акту здачі-прийняття правової допомоги від 04.07.2018 виконавець на виконання умов Договору №16/04 від 16.04.2018 року надав правову допомогу Замовнику в обсязі передбаченому Договором та цим Актом, а Замовник прийняв правову допомогу в повному обсязі та сплатив її вартість. Правова допомога, що була надана Замовнику включає в себе: а) усні консультації щодо стягнення заборгованості з ПрАТ «ХК «Київміськбуд»; б) досудове врегулювання спору, шляхом складання та надсилання Боржнику Замовника претензії щодо сплати заборгованості; в) складання та подання позову до Господарського суду м. Києва щодо стягнення з ПрАТ «ХК «Київміськбуд» на користь Замовника заборгованості за загальнообов'язковим цільовим внеском та інших грошових сум у відповідності до вимог чинного законодавства України; г) аналіз судової практики щодо стягнення заборгованості з ПрАТ «ХК «Київміськбуд» за загальнообов'язковим цільовим внеском у подвійному розмірі; д) складання та подання до Господарського суду м. Києва заяви про усунення недоліків, заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та інших документів; е) представлення інтересів Замовника в Господарському суді м. Києва; є) отримання 19.04.2018р. інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ..., що належить відповідачу. Вартість правової допомоги, що надана на умовах Договору №16/04 від 16.04.2018р. становить: 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп. без ПДВ.

Позивачем надано платіжне доручення № 299 від 22.05.2018, що підтверджує сплату позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Отже до матеріалів справи долучено акт, в якому вказано перелік робіт та витрат понесених адвокатом. Однак не вказано окремо розмір витрат адвоката та не вказано вартість кожної конкретно виконаної роботи (наданої послуги). Крім того, в акті вказано пункт про представлення інтересів замовника в суді, проте представництво не було здійснено, в зв'язку з розглядом справи без проведення судових засідань.

Крім того, суд звертає увагу на те, що сума основного боргу хоч і була сплачена з простроченням і після надходження до суду позовної заяви, проте до відкриття провадження у справі.

Відповідач звернувся до суду з клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

При здійсненні розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, на виконання приписів ч. 4 ст. 126, 129 ГПК України, судом враховано, що дана справа є нескладною (в розумінні ст. 12 ГПК України є малозначною), а виконані адвокатом роботи (надані послуги) не відносяться до категорії складних та не пов'язані із застосуванням значного обсягу законодавства, у зв'язку з цим, а також виходячи з заявленої суми позовних вимог, суд дійшов висновку про обґрунтованість витрат на професійну правничу допомогу на суму 3000,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у сумі 4762,00 грн, з яких 1762,00 грн судовий збір та 3000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 126, 129, 165, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" (01010, м. Київ, вулиця Михайла Омеляновича-Павленка, будинок 4/6; ідентифікаційний код: 23527052) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "АДРЕСА_1" (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 40261408) суму 3% річних у розмірі 649 (шістсот сорок дев'ять) грн 60 коп., втрати від інфляції у розмірі 2445 (дві тисячі чотириста сорок п'ять) грн 91 коп., судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко