РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2018Справа № 910/5942/18
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26)

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (02081, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, 37/122)

про стягнення 2 198,53 грн.

Представники: без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант" (надалі також - «позивач») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" п(надалі також - «відповідач») ро стягнення 2 198,53 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що до нього перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків спричинених внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2018 судом залишено позовну заяву без руху; зобов'язано позивача усунути недоліки та надати суду докази надіслання на юридичну адресу відповідача (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 25) копії позовної заяви та всіх доданих до неї документів до 31.05.2018.

30.05.2018 позивач через відділ діловодства суду подав заяву про усунення недоліків з доказами надіслання на юридичну адресу відповідача (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 25) копії позовної заяви та всіх доданих до неї документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/5942/18, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам строк на подання документів.

18.06.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов.

21.06.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються /в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 04.06.2018 була надіслана на адреси сторін рекомендованим листом та отримана уповноваженими представниками сторін, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

10.03.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант" (Страховик) та ОСОБА_1 (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 06-МR2/02-207-01387, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом та додатковим обладнанням.

За умовами вказаного Договору застрахованим транспортним засобом значиться автомобіль «Chevrolet Epica», д.н.з. НОМЕР_2, 2017 р.в.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2017 у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Chevrolet Epica», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, та транспортного засобу «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, що підтверджується повідомленням про дорожньо - транспортну пригоду (європротокол).

Відповідно до ст.33.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Моторним (транспортним) страховим бюро України було встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до вказаної вище Інструкції у європротоколі зазначаються фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

З відомостей, які містяться в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 01.09.2017, вбачається, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований позивачем автомобіль «Chevrolet Epica», д.н.з. НОМЕР_2, шляхом зіткнення з ним під час руху заднім ходом автомобіля «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_3

Судом встановлено, що європротокол складений обома учасниками ДТП у частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб Б, не містить виправлень, у відповідних пунктах зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема ДТП, а також відсутні будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному європротоколі. У розділі 14 європротоколу водій автомобіля «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_3, визнав свою вину повністю.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 23.04.2015 у справі №910/19243/14.

Крім того, сам лише факт складання та підписання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу) вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

Отже, враховуючи вищенаведене, з урахуванням приписів чинного законодавства, Суд приймає до уваги повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 01.09.2017 як належний доказ вчинення дорожньо - транспортної пригоди, за участю транспортного засобу «Chevrolet Epica», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, та транспортного засобу «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2

Відповідно до Звіту № 33-D/35/1 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Chevrolet Epica», д.н.з. НОМЕР_2, від 20.09.2017, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Chevrolet Epica», д.н.з. НОМЕР_2, складає 24 361,76 грн з ПДВ та 20 301,47 грн без ПДВ.

Згідно з рахунком-фактурою № 00218 від 14.09.2017, виставленим ФОП Кобець Артемом Сергійовичем, та актом виконаних робіт № 00218 від 09.10.2017 вартість ремонту автомобіля «Chevrolet Epica», д.н.з. НОМЕР_2, становить 23 220,00 грн без ПДВ.

За наслідками розгляду заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування 28.09.2017 страховиком складено страховий акт № СТ/17/0203, відповідно до якого розмір страхового відшкодування складає 23 220,00 грн.

На виконання умов Договору позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 23 220,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № ІD-98810 від 28.09.2017.

Відповідно до наявних у справі відомостей, цивільно-правова відповідальність власника транспортного «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_3, на момент настання страхової події була застрахована у відповідача на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4654977 (франшиза - 0, ліміт за шкоду по майну - 100 000,00 грн).

За наслідками звернення позивача до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" із заявою на виплату страхового відшкодування, останнім було сплачено на користь позивача 20 301,47 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 9141 від 21.02.2018.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем безпідставно була зменшена виплата страхового відшкодування. Оскільки частина страхового відшкодування у розмірі 2 918,53 грн до цього часу не виплачена відповідачем, позивач звернувся до суду із даним позовом про її стягнення.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на Звіт № 33-D/35/1 від 20.09.2017, за яким вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Chevrolet Epica», д.н.з. НОМЕР_2, складає 20 301,47 грн без ПДВ, зазначаючи, що позивачем не надано актів виконаних робіт на підтвердження факту оплати проведено ремонту суб'єктом підприємницької діяльності, який є платником податку на додану вартість.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У справі, що розглядається, спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у зв'язку із виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв'язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Частинами 1 та 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як вбачається з матеріалів справи, вина особи, яка керувала транспортним засобом «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_3, підтверджується повідомленням про дорожньо - транспортну пригоду (європротокол) від 01.09.2017.

Враховуючи норми ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", якими регулюються правовідносини між сторонами у справі позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант", виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна", яке застрахувало цивільно-правову відповідальність власника автомобіля «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_3, перед третіми особами за шкоду, завдану внаслідок експлуатації цього транспортного засобу, згідно з полісом № АК/4654977.

Товариство з обмеженою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант" реалізувало своє право кредитора шляхом пред'явлення вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта", оскільки за договором страхування відповідальності (Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") останнє надало згоду на прийняття обов'язку сторони боржника у деліктному зобов'язанні, якщо воно виникне.

За змістом п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з підпунктом 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Абзацом 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Таким чином, виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, спеціальні норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлюють певні умови для визначення розміру шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, а саме: відшкодовується оцінена шкода, розмір шкоди обмежується лімітом відповідальності, встановленим в полісі (пункт 22.1 статті 22 Закону); розмір шкоди обмежується вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону); розмір шкоди зменшується на суму франшизи, встановленої в полісі (статті 9, 12 Закону). Крім того, страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу (пункти 32.4, 32.7 статті 32 Закону).

Таким чином, виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Звітом № 33-D/35/1 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Chevrolet Epica», д.н.з. НОМЕР_2, від 20.09.2017, складеного ТОВ «Всеукраїнська експертна компанія «Сова», вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Chevrolet Epica», д.н.з. НОМЕР_2, складає 24 361,76 грн з ПДВ та 20 301,47 грн без ПДВ.

При цьому, у вказаному звіті зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу становить 24 361,76 грн з ПДВ.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП Кобець Артемом Сергійовичем виставлено страхувальнику рахунок-фактуру № 00218 від 14.09.2017 на суму 23 220,00 грн, та проведено ремонт транспортного засобу «Chevrolet Epica», д.н.з. НОМЕР_2, відповідно до акта виконаних робіт № 00218 від 09.10.2017 на суму 23 220,00 грн, а відповідно до платіжного доручення № ІD-98810 від 28.09.2017 Страховиком було сплачено на користь ФОП Кобець Артема Сергійовича суму у розмірі 23 220,00 грн без ПДВ.

Суд зазначає, що проведення оцінки завданої шкоди суб'єктом оціночної діяльності є необхідним у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом №142/5/2092 від 24.11.2003 Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395.

Відповідно до п.7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників колісних транспортних засобів, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових колісних транспортних засобів виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових колісних транспортних засобів.

Згідно з п.1.6 вищевказаної Методики строк експлуатації - це період часу від дати виготовлення колісного транспортного засобу до дати його оцінки.

З матеріалів справи вбачається, що рік випуску автомобіля «Chevrolet Epica», д.н.з. НОМЕР_2 - 2007, а отже, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди (10.03.2017) строк експлуатації означеного автомобіля перевищував сім років.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, Суд доходить висновку про наявність підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу автомобіля «Chevrolet Epica», д.н.з. НОМЕР_2, при визначенні розміру страхового відшкодування відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Враховуючи вищевикладене, при визначенні розміру заподіяної шкоди, що підлягає виплаті відповідачем як страховиком винної особи, у даному випадку Суд виходить із вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу, який відповідає розміру матеріального збитку, застрахованого автомобіля «Chevrolet Epica», д.н.з. НОМЕР_2, визначеному Звітом № 33-D/35/1 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Chevrolet Epica», д.н.з. НОМЕР_2, від 20.09.2017, а саме із розміру 24 361,76 грн з ПДВ.

Згідно з п.1.6 Методики відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а відповідно до п.2.3 Методики вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Згідно з абзацом 2 пункту 36.2 статті 36 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Суд зазначає, що у даному випадку вартість ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням ПДВ виплачено позивачем на користь ФОП Кобець Артема Сергійовича, який не являється платником податку на додану вартість, тому наявні підстави для зменшення страхового відшкодування на суму ПДВ.

Як визначено Звітом № 33-D/35/1 від 20.09.2017, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Chevrolet Epica», д.н.з. НОМЕР_2, складає 20 301,47 грн без ПДВ.

При цьому, з поданих до суду документів не вбачається, що ФОП Кобець А.С. було здійснено розрахунок відновлювального ремонту транспортного засобу «Chevrolet Epica», д.н.з. НОМЕР_2, з урахуванням зносу, визначеного у порядку, передбаченому законодавством, зокрема статтею 29 Закону України № 1961-IV.

Відповідно до ст.1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Отже, враховуючи визначені Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4654977 розміри лімітів відповідальності та франшизи, Суд доходить висновку, що у відповідача виник обов'язок щодо відшкодування позивачу витрат в розмірі 20 301,47 грн., які ним виплачені в повному обсязі відповідно до платіжного доручення № 9141 від 21.02.2018.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про стягнення 2 198,53 грн не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.Ю. Трофименко