ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року Справа № 915/399/18

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Яйченя К.М.

без участі представників сторін, які не явилися в засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

господарську справу № 915/399/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальн6істю “Миколаївгаз Збут”,

вул. Погранична, 159, м. Миколаїв, 54003,

до Відділу культури, туризму, освіти, молоді, спорту та охорони здоров’я Коблівської сільської ради,

вул. Одеська, 4, с. Коблеве, Березанський район, Миколаївська область, 57453,

про стягнення основного боргу, пені, 3 % річних, суми, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції та штрафу за перевищення обсягу постачання природного газу, а всього грошових коштів у сумі 95154 грн. 61 коп. за договором від 12.01.2018 № 41АBMKZ142-18 на постачання природного газу, –

В С Т АН О В И В:

Товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) “Миколаївгаз Збут” пред’явлено позов до Відділу культури, туризму, освіти, молоді, спорту та охорони здоров’я Коблівської сільської ради (далі – Відділ Коблівської сільради) про стягнення з останнього грошових коштів у загальній сумі 86239 грн. 03 коп., із яких: 78129 грн. 20 коп. – основний борг; 598 грн. 29 коп. – 3 % річних; 859 грн. 42 коп. – сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції; 6651 грн. 42 коп. – пеня; з посиланням на неналежне виконання відповідачем грошових зобов’язань за укладеним між ними договором від 12.01.2018 № 41АBMKZ142-18 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (далі – договір), а саме, зобов’язань щодо своєчасної та в повному обсязі оплати вартості поставленого в січні 2018 року природного газу, у зв’язку з чим утворився основний борг у спірній сумі, на яку, на підставі п.п. 6.2.1 договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України, здійснено відповідні нарахування за період прострочення, а саме: з 10 лютого по 4 травня 2018 року.

ТОВ “Миколаївгаз Збут” також просить суд про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування витрат з оплати судовим збором позовної заяви.

За такими вимогами ухвалою від 07.05.2018 відкрито провадження в даній справі, а ухвалою від 05.06.2018 1) відкрито провадження відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 8916 грн. 28 коп. – штрафу за перевищення обсягу постачання природного газу, з посиланням на споживання Відділом Коблівської сільради в січні 2018 року природного газу з перевищенням погодженого сторонами в п. 1.3 договору планового обсягу природного газу, у зв’язку з чим нараховано штраф у спірній сумі на підставі п. 6.2.2 договору, та 2) об’єднано зазначені вимоги з позовом у даній справі для сумісного розгляду в порядку загального позовного провадження.

Від сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи по суті, представники не явилися, проте від Відділу Коблівської сільради до суду надійшла заява від 18.06.2018 № 276 про розгляд справи за відсутності представника відповідача, із змісту якої, крім того, випливає, що відповідач визнає позовні вимоги, з урахуванням вимоги, відносно якої провадження відкрито ухвалою від 05.06.2018, у повному обсязі.

За викладених обставин, суд вважає за можливе розглядати справу, у відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 191 ГПК України, за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Сторонами у справі укладено договір від 12.01.2018 № 41АBMKZ142-18 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, з урахуванням додатків до нього (а.с. 11-14), за умовами якого ТОВ “Миколаївгаз Збут” (постачальник) зобов’язалося передати у власність Відділу Коблівської сільради (споживача) у 2018 році природний газ в обсязі 17 тис. куб. м, а споживач – оплатити вартість газу в розмірах, у строки та порядку, що визначені договором (п.п. 1.1-1.3 договору).

Ціна газу на момент укладення договору становить 11033,64 грн. з ПДВ за 1000 куб.м. (п. 3.2 договору).

Обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті відповідачем, визначається на межі балансової належності між оператором газорозподільної системи (ПАТ “Миколаївгаз”, оператор ГРМ) та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між оператором газорозподільної системи та споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем (далі – Кодекс ГРМ) (п. 2.3 договору).

Визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку. За підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов’язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ. Постачальник протягом трьох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов’язується повернути споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником постачальника та скріплений печаткою постачальника, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу. У випадку ненадання споживачем до 10 числа місяця, наступного за звітним, акта приймання-передачі газу, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника (п. 2.8 договору).

Розрахунки за поставлений відповідачу газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем (п. 3.1 договору).

Сторони домовились, що ціна газу, розрахована у відповідності до пунктів 3.2. та 3.3 цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором (п. 3.4 договору). Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом 2 цього Договору (п. 3.5 договору).

Остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до 10 числа місяця, наступного за звітним місяцем постачання газу (п. 4.2.2 договору).

Сторонами погоджено, що договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін та, відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.01.2018 і діє в частині постачання газу з 01.01.2018 до 31.12.2018, а в частині проведення розрахунків – до повного їх здійснення (п. 9.1 договору).

На виконання умов договору ТОВ “Миколаївгаз Збут” у січні 2018 року поставлено Відділу Коблівської сільради природний газ в загальному обсязі 25,081 тис. куб. м. на загальну суму 276734 грн. 72 коп. з ПДВ, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу (а.с. 15-17) та підтверджується відповідачем.

Згідно з поданим ТОВ “Миколаївгаз Збут” реєстром руху грошових коштів відповідача (ас. 40) та розрахунком його заборгованості (ас. 10), із яких випливає, що Відділом Коблівської сільради оплачено суму вартості придбаного за договором природного газу частково, а саме, 14.02.2018 в сумі 198605 грн. 52 коп.

За твердженнями позивача, Відділ Коблівської сільради не в повному обсязі оплатив спожитий у січні 2018 року природний газ, унаслідок чого за відповідачем обліковується заборгованість у сумі 78129 грн. 20 коп. (276734 грн. 72 коп. - 198605 грн. 52 коп.) - основний борг.

Суд вважає, що до відносини сторін за укладеним між ними договором належить застосувати законодавство про поставки.

Чинним законодавством передбачено, що за договором поставки одна сторона – постачальник зобов’язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні – покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язаний прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.265 ГК України, ст.712 ЦК України).

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов’язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що позовні вимоги ТОВ “Миколаївгаз Збут” про стягнення з відповідача 78129 грн. 20 коп. – заборгованості за поставлений природний газ, – належить задовольнити.

Суд також вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення нарахувань на суму основного боргу: пені, 3 % річних та індексу інфляції.

Законодавством передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України). Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема штраф, пеня (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Умовами укладеного сторонами у справі договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу (пп. 6.2.1 договору).

Суд погоджується із здійсненими позивачем розрахунками нарахувань на суму простроченого платежу Відділу: 3 % річних у сумі 598 грн. 29 коп. та пені в сумі 6651 грн. 42 коп., нарахованих за період 10.02-04.05.2018, а також суми 859 грн. 42 коп., на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції, в березні 2018 року, і вищевказані суми підлягають до стягнення з відповідача.

Вимогу ТОВ “Миколаївгаз Збут” про стягнення з Відділу грошових коштів у сумі 8916 грн. 28 коп. – штрафу за перевищення обсягу постачання природного газу, суд також визнає обґрунтованою, виходячи з такого.

У пункті 5.6 договору зазначено, що сторони мають і інші, крім визначених договором, права та обов’язки, що імперативно встановлені чинними нормативно-правовими актами.

Сторони в договорі підтвердили, що ознайомлені з правами та обов’язками для постачальника та споживача, визначеними Кодексом газотранспортної системи, Кодексом газорозподільних систем, а також Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою від 30.09.2015 № 2496 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827 (далі – Правила); споживач, окрім іншого, зобов’язався дотримуватися дисципліни споживання газу, визначеної розділом II договору, а також Правилами (п.п. 5.1, 5.5.1 договору).

Згідно абз. 3 ч. 10 розділу II Правил, обсяг споживання природного газу споживачем у розрахунковому періоді не повинен перевищувати підтверджений обсяг природного газу. Допускається відхилення споживання обсягу природного газу протягом розрахункового періоду в розмірі ± 5 % від підтвердженого обсягу природного газу.

Споживач, у відповідності до пп. 5.4.2 договору, має право самостійно припинити (обмежити) відбір природного газу для власних потреб з дотриманням вимог чинного законодавства.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов’язань за договором сторони несуть відповідальність згідно договору та чинного законодавства (п. 6.1 договору).

Сторонами в договорі погоджено планові обсяги постачання природного газу, зокрема, в січні 2018 року – 17 тис. куб. м. (п. 1.3 договору).

Натомість, відповідачем у вищевказаний період фактично спожито 25,081 тис. куб. м. природного газу, що підтверджується згаданими вище актами приймання-передачі природного газу.

Договором передбачено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг поставленого споживачеві газу буде перевищувати підтверджений обсяг газу на цей період (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), споживач сплачує постачальнику штраф за перевищення обсягу постачання газу, що розраховується за формулою:

В = (Vф - Vп) * Ц * К, де:

Vф – обсяг фактично поставленого природного газу споживачу протягом розрахункового періоду за договором;

Vп – підтверджний обсяг газу на розрахунковий період;

Ц – вартість газу за договором;

K – коефіцієнт, який дорівнює 0,1 (при цьому, якщо перевищення обсягу газу стало наслідком відмови в доступі до об’єкта споживача, у результаті чого постачальник не здійснив пломбування запірних пристроїв на газових приладах споживача, або оператор ГРМ/ГТС не здійснив обмеження (припинення) розподілу/транспортування природного газу споживачу, або коли споживач не обмежив (припинив) споживання газу на письмову вимогу постачальника, коефіцієнт дорівнює 1) (п. 6.2.2 договору).

Суд вважає, що узгоджена сторонами у пп. 6.2.2 договору формула визначення штрафу фактично є визначенням збитків, заподіяних постачальнику споживанням споживачем природного газу в більших обсягах, ніж передбачено договором. Такий висновок випливає з того, що законодавством штраф визначено як неустойку, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України), а зазначеними вище приписами Правил визначено: “1. Відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках: 2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об’єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об'єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою

В = (Vф - Vп) x Ц х K,

де:

Vф – об’єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу;

Vп - підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період;

Ц - ціна природного газу за договором постачання природного газу;

K - коефіцієнт, який визначається постачальником та не може перевищувати 0,5.” ( пп. 2 п. 1 розділу VI Правил).

Отже, штраф, про стягнення якого просить позивач, є збитками, заподіяними відповідачем перевищенням у січні 2018 року споживання узгодженого у договорі обсягу підлягаючого до постачання природного газу.

Суд погоджується з поданим позивачем розрахунком збитків у сумі 8916 грн. 28 коп. ((Vф 25,081 тис. куб. м. – Vп 17 тис.куб.м.) * Ц 11033,64 грн. * К 0,1), і визнає, що вищевказана сума підлягає стягненню з відповідача.

Отже, позов ТОВ “Миколаївгаз Збут” підлягає задоволенню повністю.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, у разі задоволення позову, – на відповідача (ст. 129 ГПК України).

За такого витрати ТОВ “Миколаївгаз Збут” на оплату позовної заяви судовим збором, згідно з платіжним дорученням від 24.04.2018 № 50, у сумі 1762 грн., яка, у відповідності до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України “Про судовий збір”, є мінімальною сумою судового збору, належить у цій сумі відшкодувати за рахунок відповідача.

У судовому засіданні 01.08.2018, згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд, –

В И Р І Ш И В:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальн6істю “Миколаївгаз Збут” задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відділу культури, туризму, освіти, молоді, спорту та охорони здоров’я Коблівської сільської ради, 57453, вул. Одеська, 4, с. Коблеве, Березанський район, Миколаївська область, ідентифікаційний код 41495536, на користь товариства з обмеженою відповідальн6істю “Миколаївгаз Збут”, 54003, вул. Погранична, 159, м. Миколаїв, ідентифікаційний код 39589483, грошові кошти у загальній сумі 95154 (дев’яносто п’ять тисяч сто п’ятдесят чотири) грн. 61 коп., із яких: 78129 (сімдесят вісім тисяч сто двадцять дев’ять) грн. 20 коп. – основний борг; 598 (п’ятсот дев’яносто вісім) грн. 29 коп. – 3 % річних; 6651 (шість тисяч шістсот п’ятдесят одна) грн. 42 коп. – пеня; 859 (вісімсот п’ятдесят дев’ять) грн. 42 коп. – сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції; 8916 (вісім тисяч дев’ятсот шістнадцять) грн. 28 коп. – збитки, завдані перевищенням обсягу постачання природного газу, а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі зі сплати судового збору в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення підписано 03.08.2018.

Суддя Ю.М. Коваль.