ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/13024/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електрична станція" (далі - Підприємство)

на рішення господарського суду міста Києва від 05.10.2017 (суддя Привалов А.І.) та

постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 (головуючий суддя - Зубець Л.П., судді Мартюк А.І. і Алданова С.О.)

у справі №910/13024/17

за позовом Підприємства

до товариства з обмеженою відповідальністю "Гідромеханіка ЛТД" (далі - Товариство)

про стягнення 39 304,80 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про стягнення з Товариства 39 304,80 грн. штрафу.

Позов мотивовано тим, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору поставки товару від 11.05.2017 №53-123-01-17-03277 (далі - Договір) постачання продукції мало бути здійснено з 01.06.2017 по 30.06.2017, проте відповідач листом від 19.06.2017 №786 відмовився виконати вказане зобов'язання, у зв'язку з чим відповідно до пункту 4.4 згаданого договору зобов'язаний сплатити штраф у заявленому розмірі.

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.10.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2017, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані відсутністю вини відповідача в порушенні зобов'язання з поставки трансформаторів за укладеним з позивачем Договором, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що відповідач відмовився від виконання зобов'язань за вказаним Договором.

Не погоджуючись з прийнятими судовими актами, Підприємство звернулося з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на те, що судами неправильно застосовані норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Господарського кодексу України (далі - ГК України), а висновки, викладені у судових рішеннях, не відповідають обставинам справи та наданим документам, просить суд касаційної інстанції: скасувати рішення господарського суду міста Києва від 05.10.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 у справі №910/13024/17; прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог; стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.

Так, згідно з доводами Підприємства, викладеними в касаційній скарзі:

- статтями 193, 199, 216 ГК України передбачено, що виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим кодексом та іншими законами;

- заходи відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій передбачені частиною першою статті 216 ГК України та частиною першою статті 546 ЦК України;

- судами порушені статті 526, 530 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Розгляд касаційної скарги Підприємства здійснено судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи, у відповідності до частини четвертої статті 301 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі встановлено, зокрема, таке.

Відповідно до умов укладеного Підприємством (покупець) та Товариством (постачальник) Договору:

- постачальник зобов'язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов'язання прийняти та оплатити товар категорії №31170000-8 по ДК 021:2015 - трансформатори (трансформатори; далі - товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації №1 (додаток до договору №1), що є невід'ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2016 року (пункт 1.1);

- постачальник забезпечує виконання гарантійних зобов'язань відповідно до розділу 6 договору (пункт 1.2);

- загальна вартість товару складає разом: 163 770 грн. без ПДВ, крім того, ПДВ 20% - 32 754 грн., всього з ПДВ - 196 524,00 грн. (пункт 2.1);

- постачання здійснюється з 01.06.2017 по 30.06.2017 транспортом постачальника з обов'язковою присутністю представника, на умовах DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП "Складське господарство" відповідно до Правил Інкотермс-2010. Термін постачання може бути змінений за погодженням сторін шляхом укладання додаткової угоди (пункт 3.1);

- датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару (пункт 3.3);

- у разі односторонньої відмови постачальника від виконання своїх зобов'язань по договору постачальник зобов'язаний сплатити покупцю штраф у розмірі 20 % від суми договору (пункт 4.4);

- дострокове розірвання договору може мати місце за узгодженням сторін або на підставах, передбачених чинним законодавством, з відшкодуванням понесених збитків (пункт 9.3);

- цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати реєстрації в ДП "НАЕК "Енергоатом" (пункт 12.1);

- дія терміну цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 12.1 договору, та закінчується 31.12.2018 (пункт 12.2).

У додатку №1 до Договору сторони погодили специфікацію №1, в якій вказано: найменування, тип товару - трансформатор напруги ЗНОМП-40,5 УХЛ1, Uh=35kB, 35000.v5, 100:v3, 100:3; технічні характеристики, ГОСТ, ТУ, ДСТУ - ТТ.0.0009.0094 ТУ У 05755559.014-99; кількість - 3 шт.; ціна без ПДВ - 54 590,00 грн.; ціна з ПДВ - 196 524,00 грн.; виробник - КТ "ЗЗВА", Україна.

На виконання умов Договору Товариство звернулося до виробника товару командитного товариства "ЗЗВА" з пропозицією укласти договір на виготовлення згаданих трансформаторів.

Листом від 16.06.2017 №2/37-99 командитне товариство "ЗЗВА" повідомило відповідача про те, що у зв'язку з тяжким матеріальним становищем, невиплатою заробітної плати, наявністю великої кількості судових справ та виконавчих проваджень, по яких здійснюються заходи стягнення, командитне товариство "ЗЗВА" з травня 2017 року повністю припинило виробництво всієї продукції, в тому числі і трансформаторів напруги ЗНОМП-40,5 УХЛ, Uh=35kB, 35000.v5, 100:v3, 100:3 на невизначений термін. У командитного товариства "ЗЗВА" відсутні в наявності вироблені трансформатори напруги ЗНОМП-40,5 УХЛ, Uh=35kB, 35000.v5, 100:v3, 100:3, у тому числі вироблені не раніше 2016 року.

Товариство направило Підприємству листа від 19.06.2017 №786, в якому повідомило про обставини, викладені в згаданому листі командитного товариства "ЗЗВА", та, зазначаючи про те, що умовами Договору передбачено постачання товару чітко визначеного виробника - КТ "ЗЗВА" і посилаючись на пункт 9.3 Договору, запропонувало підприємству розглянути питання дострокового розірвання Договору без застосування штрафних санкцій.

Відповіді на згаданий лист від позивача на адресу відповідача не надійшло.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання про наявність або відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до приписів ЦК України:

- зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 525, 526);

- зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599);

- договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629);

- за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 712);

- неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частини перша та друга статті 549);

- особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання (частини перша та друга статті 614).

Згідно з положеннями ГК України:

- учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання (частини перша та друга статті 216);

- підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення (частини перша та друга статті 218).

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи суди попередніх інстанцій, встановивши, що: позивач просив суд стягнути з відповідача 39 304, 80 грн. штрафу, нарахованого на підставі пункту 4.4 Договору, яким передбачено, що у разі односторонньої відмови постачальника від виконання своїх зобов'язань за договором постачальник зобов'язаний сплатити покупцю штраф у розмірі 20% від суми договору; вина відповідача в порушенні зобов'язання з поставки трансформаторів за укладеним Договором відсутня, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що відповідач відмовився від виконання зобов'язань за Договором; підстави для застосування до відповідача штрафу в розмірі 20% від суми Договору також відсутні, - дійшли висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Аргументи касаційної скарги не можуть слугувати підставами для скасування оскаржуваних судових актів, оскільки вони спростовуються викладеними обставинами, що встановлені судовими інстанціями на підставі досліджених ними доказів, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин.

Однак відповідно до частин першої та другої статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права і не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових актів - без змін як таких, що ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, які застосовані судами з урахуванням встановлених ним фактичних обставин справи і наявних у ній доказів.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, витрати з оплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електрична станція" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 05.10.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 у справі № 910/13024/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов