Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/334/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Голюк Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Новікова К.Ю., довіреність № 02/01/18-02 від 02.01.2018,

ОСОБА_2 - керівник,

від відповідача: Кладов О.В. - підприємець.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО "А.Т.О.Р"

до Фізичної особи-підприємця Кладова Олександра Володимировича

про стягнення 773800,67 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 752611,80 грн. основного боргу, 6062,13 грн. 3% річних, 15126,74 грн. інфляційних.

В судовому засіданні 24.07.2018, яке призначено в межах підготовчого провадження, сторони підписали письмову згоду про початок розгляду спору по суті, за таких обставин суд згідно положень ч. 6 ст. 183 ГПК України прийшов до висновку, що слід закінчити підготовче судове засідання та перейти до розгляду справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 25.05.2017 між Фізичною особою-підприємцем Кладовим Олександром Володимировичем (постачальник/відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НВО "А.Т.О.Р" (покупець/позивач) уклали договір №25-05 постачання товару, відповідно до якого постачальник зобов'язується поставити покупцю певний товар, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору. Предмет постачання: щит дубовий, заготовка дуб. суха стругана для виробництва щита меблевого. Сума договору становить 1000000,00 грн. Кількість, асортимент, ціна товару згідно видаткових накладних (п. 1 договору).

Згідно п. 2 договору постачання товару здійснюється транспортом покупця.

Покупець оплачує поставлений постачальником товар за цінами, передбаченими в рахунках-фактурах, видаткових накладних (п. 3 договору).

Пунктом 5 договору передача (приймання-здача) товару здійснюється в пункті відвантаження. Поставка товару здійснюється транспортом покупця.

Даний договір набув чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2017 (п. 6 договору).

Відповідач на виконання умов договору виставив відповідачу рахунки №25 від 25.05.2017 на суму 500000,00 грн., №25 від 25.05.2017 на суму 507388,20 грн., №16 від 16.06.2017 (а.с. 18-20).

Позивач же в свою чергу оплатив відповідачу 1260000,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 21-25).

Відповідно до накладної №15 від 15.06.2017 (а.с. 26) відповідач поставив позивачу товар на суму 507388,20 грн.

12.01.2018 позивач за вих. №12 направив відповідачу вимогу про повернення попередньої оплати (а.с. 27-28) в сумі 752611,80 грн.

Відповідач залишив дану вимогу без належного реагування.

За таких обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частина 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України визначає, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ч. 1, ч. 4 ст. 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондує з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Приписами ст. 610 Цивільного кодексу України унормовано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення 752611,80 грн. попередньої оплати.

Щодо стягнення 6062,13 грн. 3% річних та 15126,74 грн. інфляційних, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, договір купівлі-продажу є складним зобов'язанням, що складається з двох поєднаних між собою зобов'язань: по-перше, правовідношення, в якому продавець повинен передати майно, а покупець наділений правом вимагати виконання цього обов'язку; по-друге, правовідношення, в якому покупець зобов'язаний оплатити переданий товар, а продавець має право вимагати від покупця відповідної оплати.

Вимогу про повернення попередньої оплати, підтверджує підставу виникнення приватноправового зобов'язання грошового характеру.

Тобто вимога про стягнення попередньої оплати є грошовим зобов'язанням.

Аналогічної позиції притримується Верховний Суд України в постанові від 18.10.2017 №3-133гс17.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунків позивача, що містяться в матеріалах справи, розмір 3% річних та інфляційних складає відповідно 6062,13 грн. та 15126,74 грн.

Перевіривши зазначені розрахунки, суд дійшов висновку, що останні обраховані вірно, а вимоги в цій частині обґрунтовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кладова Олександра Володимировича (11030, АДРЕСА_1, ід. номер НОМЕР_1)

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО "А.Т.О.Р" (61085, м. Харків, вул. Академіка Проскури, 1 корп. 28, кім. П 402, ід. код 38381956) 752611,80 грн. основного боргу, 6062,13 грн. 3% річних, 15126,74 грн. інфляційних, а також 11607,01 грн. сплаченого судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 01.08.18

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2,3 - сторонам (рек. з повід.)