ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2018 р. Справа № 922/6102/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В. І. , суддя Россолов В.В.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

прокурора Ногіна О.М., посвідчення від 11.02.2015 року №032167;

1-го позивача ОСОБА_1, за довіреністю від 28.12.2017 року №69;

2-го позивача не зявився;

1-го відповідача ОСОБА_2, за довіреністю від 01.07.2016 року;

2-го відповідача не зявився;

3-го відповідача не зявився;

4-го відповідача не зявився;

третьої особи - не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства Агрохолдинг Торнадо, с. Ватутіне (вх. №3669Х1/18)

на рішення господарського суду Харківської області від 06.11.2017р., ухвалене в приміщенні господарського суду Харківської області (колегія суддів у складі: головуючий суддя Жельне С.Ч., суддя Сальнікова Г.І., суддя Бринцев О.В.), повний текст якого складено 13.11.2017 року

у справі №922/6102/15

за позовом Прокурора Нововодолазького району Харківської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, м. Київ та Міністерства аграрної політики та продовольства України, м. Київ

до 1-го відповідача ОСОБА_3 сільської ради Нововодолазького району Харківської області

до 2-го відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Промбудскло, м. Луганськ

до 3-го відповідача Державної акціонерної компанії Хліб України, м. Київ

до 4-го відповідача ОСОБА_5 підприємства Державної акціонерної компанії Хліб України Хлібна база №84, с. Ватутіне

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні 1-го відповідача Приватне підприємство Агрохолдинг Торнадо, с. Ватутіне

про скасування рішення

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 14.06.2016 року у справі №922/6102/15, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.09.2016 року, в позові відмовлено частково.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.03.2017 року рішення господарського суду Харківської області від 14.06.2016 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28.09.2016 року у справі №922/6102/15 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення попередніх інстанцій та передаючи справу на новий розгляд до господарського суду Харківської області, зокрема, вказав на те, що кваліфікуючи правочин за статтею 228 ЦК України, слід ураховувати вину сторін або однієї з них у намірі порушити публічний порядок, проте наявність такої вини судами не встановлювалась (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 30.09.2015р. у справі №6-54цс15).

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.11.2017р. у справі №922/6102/15 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Жельне С.Ч., суддя Сальникова Г.І., суддя Бринцев О.В.) позов задоволено частково; визнано незаконним та скасовано пункт 1 рішення правління Державної акціонерної компанії "Хліб України" від 16.08.2010 року, оформлене протоколом №231, у частині затвердження статуту ОСОБА_5 підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Хлібна база №84" у новій редакції; визнано недійсними зміни до статуту ОСОБА_5 підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Хлібна база №84" від 16.08.2010 року, в частині передачі до статутного фонду ОСОБА_5 підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Хлібна база №84" майна Державної акціонерної компанії "Хліб України" на праві власності та надання повноважень щодо розпорядження ним; визнано незаконними та скасовано рішення XLVI сесії ОСОБА_3 сільської ради Нововодолазького району Харківської області V скликання від 05.10.2010 року про видачу свідоцтв про право державної власності ОСОБА_5 підприємству Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Хлібна база №84" на наступне майно: нежитлові будівлі робочої вежі, силосного корпусу №1, №2 і силосного розширеного корпусу №1, №2, зерносушарки, пиловід'ємника, нежитлова будівля контори елеватора, залізничнодорожні ваги, електромайстерня з трансформаторною підстанцією, механічна майстерня, автовагова, лабораторія, адміністративний корпус, розташовані за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Ватутіне, вул. Нова, буд. 5; визнано незаконними та скасовано рішення XLVII сесії ОСОБА_3 сільської ради Нововодолазького району Харківської області V скликання від 19.10.2010 року про видачу свідоцтв про право приватної власності ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Промбудскло" на наступне майно: нежитлові будівлі робочої вежі, силосного корпусу №1, №2 і силосного розширеного корпусу №1, №2, зерносушарки, пиловід'ємника, нежитлова будівля контори елеватора, залізничнодорожні ваги, електромайстерня з трансформаторною підстанцією, механічна майстерня, автовагова, лабораторія, адміністративний корпус, розташовані за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Ватутіне, вул. Нова, буд. 5; стягнуто з Державної акціонерної компанії "Хліб України" на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.; стягнуто з ОСОБА_5 підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Хлібна база №84" на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 218 грн. 00 коп.; стягнуто з ОСОБА_3 сільської ради на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 436 грн. 00 коп.; в частині позовних вимог до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Промбудскло" провадження у справі припинено.

Приватне підприємство Агрохолдинг Торнадо з рішенням суду першої інстанції не погодилося та звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 06.11.2017р. у справі №922/6102/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт в обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує про наступне.

Місцевий господарський суд дійшов необгрунтованого висновку про те, що вчинений між ДП ДАК «Хліб України» та ДП ДАК «Хліб України» «Хлібна база №84» правочин щодо передачі майна до статутного капіталу ДП ДАК «Хліб України» є нікчемним в силу закону, оскільки порушує встановлений законом порядок.

Визнаючи правочин з передачі майна до статутного капіталу таким, що порушує публічний порядок, а отже, нікчемним, з приводу застосування чи незастосування вказаної правової позиції Верховного Суду України у оскаржуваному рішенні не вказав та мотивів відступлення від вказаної правової позиції не навів.

Правочин з передачі майна до статутного капіталу, який прокурор вважає нікчемним має містить ознаки злочину, передбаченого статтями 191 та 365 Кримінального кодексу України.

Однак, матеріали справи не містять доказів притягнення будь-яких посадових осіб ДП ДАК «Хліб Україна» «Хлібна база №84», ДП ДАК «Хліб України», ТОВ «Промбудскло» до кримінальної відповідальності за вказані правопорушення.

Крім того, на думку апелянта, необґрунтованим є висновок місцевого

господарського суду про те, що в матеріалах справи відсутні докази обізнаності

позивачів - Кабінету Міністрів України та Міністерства аграрної політики та

продовольства України до моменту подання позову прокурором про факт прийняття спірних положень статутів ДП ДАК «Хліб України» «Хлібна база №84» і ТОВ «Промбудскло» та про факт прийняття спірних рішень ОСОБА_3 сільської ради.

Зокрема, апелянт вказує на те, що предметом позову прокурора є рішення та

установчі документи, видані у період серпня - жовтня 2010 року, про які, як зазначає прокурор, стало відомо лише у 2015 році під час здійснення перевірки.

Разом з тим, прокурор дізнався про факт прийняття спірних положень

статутів ДП ДАК «Хліб України «Хлібна база №84» і ТОВ «Промбудскло» та про факт прийняття спірних рішень ОСОБА_3 сільської ради ще в липні 2012 року, коли останній звертався з позовом до господарського суду Харківської області про витребування майна елеватору на користь держави та про визнання права власності на майно за ДАК «Хліб Україна».

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.03.2013 року у справі №5023/3330/12 в задоволенні позову було відмовлено.

Вказане рішення було залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 19.02.2014 року.

Обставини, на які посилався прокурор при розгляді справи №5023/3330/12 є

тотожними змісту позовних вимог при розгляді даної справи, що в свою чергу

спростовує твердження прокурора про виявлення порушень інтересів держави щодо майна Хлібної бази №84 лише під час здійснення перевірки у 2015 році.

Апелянт, з посиланням на пункти 29, 31, 83 Статуту ДАК «Хліб України»

вважає, що факт того, що Кабінет Міністрів України та Міністерство аграрної політики та продовольства України дізналися про порушення своїх прав та законних інтересів лише отримавши позов прокурора свідчить про недбале ставлення останніх до виконання своїх обовязків з управління державною власністю, а про факт вибуття з власності ДАК «Хліб Україна» спірного майна останні повинні були дізнатися ще в 2011-2012 роках.

Таким чином, на думку апелянта, позивач як юридична особа здійснює свої

права та обовязки через свої органи, а тому, його обізнаність про порушення його

прав або можливість такої обізнаності слід розглядати через призму обізнаності його органів та інших осіб, до повноваження яких належить контроль за майном

елеватору.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2017 року, суддею доповідачем у справі №922/6102/15 визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 30.11.2017 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 12.12.2017 року, апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 09.01.2018 року.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.01.2018 року розгляд справи було відкладено на 16.01.2018 року, у звязку з наданням учасникам справи можливості подати заяви і клопотання, повязані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин раніше (за наявності таких заяв чи клопотань та обґрунтування поважності причин).

16.01.2018 року на адресу суду від 1-го відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи електронного доказу в порядку статті 96 Господарського процесуального кодексу України, а саме: статті ОСОБА_6, розміщеної на веб-сайті Укрінформу від 27.08.2015 року (вх.№458), який долучений до матеріалів справи.

Вказаний доказ не приймається колегією суддів, оскільки він не підтверджує та не спростовує наявні в матеріалах справи докази.

16.01.2018 року на адресу суду від 1-го відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог Міністерства аграрної політики та продовольства України на підставі статті 226 Господарського процесуального кодексу України (вх.№459), я

ке долучено до матеріалів справи.

Вказане клопотання відхиляється колегією суддів, у звязку з тим, що явку представників 2-го позивача не було визнано обовязковою та його неявка в судове засідання не перешкоджає вирішенню спору.

16.01.2018 року на адресу суду від 1-го відповідача надійшло клопотання про визнання обовязкової явки належним чином уповноваженого представника Міністерства аграрної політики та продовольства України (вх.№460) та представників Державної акціонерної компанії Хліб України та ОСОБА_5 підприємства в судове засідання (вх.№461), які долучені до матеріалів справи.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для розгляду апеляційної скарги, зважаючи на належне повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції в ході апеляційного розгляду даної справи, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України, а тому, в задоволенні клопотання 1-го відповідача про визнання обовязкової явки належним чином уповноваженого представника Міністерства аграрної політики та продовольства України та представників Державної акціонерної компанії Хліб України та ОСОБА_5 підприємства в судове засідання слід відмовити.

16.01.2018 року на адресу суду від апелянта надійшли додаткові обґрунтування апеляційної скарги, які долучені до матеріалів справи (вх.№463)

Апелянт зазначає, що місцевий господарський суд не дослідив питання та не надав жодної правової оцінки обставинам обізнаності прокурора з фактом порушення прав держави та можливості прокурора своєчасно повідомим про це позивачів.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 року розгляд справи було відкладено на 30.01.2018 року, у звязку з неявкою в судове засідання представників 2-го позивача, 3-го відповідача, 4-го відповідача та третьої особи та відсутності відомостей щодо їх належного повідомлення.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2018 року, у звязку з відпусткою судді Слободіна М.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Россолов В.В.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 року розгляд справи відкладено на 20.02.2018 року, у звязку зі зміною складу колегії суддів та неявкою в судове засідання представників 2-го позивача, 2-го, 3-го та 4-го відповідачів та відсутністю відомостей про направлення ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання 4-му відповідачу.

20.02.2018 року на адресу суду від представника апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку з зайнятістю представника в іншому судовому засіданні (вх.№1691), яке долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 20.02.2018 року оголошено перерву у розгляді справи до 12.03.2018 року.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.03.2018 року розгляд справи відкладено на 26.03.2018 року, у звязку з відсутністю відомостей щодо повідомлення 4-го відповідача про дату, час і місце судового засідання.

23.03.2018 року на адресу суду від 1-го відповідача надійшли додаткові пояснення, які долучені до матеріалів справи (вх.№2469).

Перший відповідач вказує на те, що рішенням господарського суду Харківської області від 06.11.2017 року у даній справі скасовано рішення органу місцевого самоврядування, які є ненормативними актами та вичерпали свою дію внаслідок їх виконання.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2018 року, у звязку з відпусткою судді Россолова В.В. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.03.2018 року розгляд справи відкладено на 10.05.2018 року, у звязку з відсутністю відомостей щодо повідомлення 2-го позивача, 2-го, 3-го та 4-го відповідачів про дату, час і місце судового засідання та зміною складу колегії суддів.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.05.2018 року, у звязку з відпусткою судді Слободіна М.М., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Россолов В.В.

10.05.2018 року на адресу суду від 1-го відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (вх.№3460), яке долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.05.2018 року розгляд справи відкладено на 05.06.2018 року, у звязку з відсутністю відомостей щодо повідомлення 4-го відповідача про дату, час і місце судового засідання та зміною складу колегії суддів.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2018 року, у звязку з відпусткою судді Россолова В.В., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 року розгляд справи відкладено на 06.07.2018 року, у звязку з відсутністю відомостей щодо повідомлення 2-го позивача, 3-го та 4-го відповідачів про дату, час і місце судового засідання та зміною складу колегії суддів.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2018 року, у звязку з відпусткою судді Слободіна М.М., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Россолов В.В.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.07.2018 року розгляд справи відкладено на 02.08.2018 року, у звязку з відсутністю відомостей щодо повідомлення 2-го позивача, 3-го та 4-го відповідачів про дату, час і місце судового засідання та зміною складу колегії суддів.

У судовому засіданні 02.08.2018 року прокурор та представник 2-го позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник 1-го відповідача просив скасувати рішення господарського суду Харківської області від 06.11.2017р. у справі №922/6102/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представники 2-го позивача, 3-го відповідача, 4-го відповідача та апелянта в судове засідання не зявились, про причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень №901, №863, №898, №880, проте не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні.

Представник 2-го відповідача, також, був повідомлений про час та місце розгляду справи, що вбачається з повідомлення розміщеного на офіційному сайті Харківського апеляційного господарського суду від 09.07.2018 року.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.1996р. № 1000 Про утворення державної акціонерної компанії Хліб України утворено Державну акціонерну компанію Хліб України (далі - Компанія).

Пунктом 4 вказаної постанови доручено Міністерству сільського господарства і продовольства за участю Компанії організувати перетворення державних підприємств, зазначених у додатках № 1, 2 і 3, у державні відкриті акціонерні товариства у порядку, визначеному Указом Президента України від 15.06.1993 р. №210 Про корпоратизацію підприємств (із змінами), передбачивши передачу до статутного фонду Компанії акцій відкритих акціонерних товариств: (100 відсотків - створених на базі підприємств, зазначених у додатку №1).

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 05.11.1997року за № 1218 Про прискорення приватизації хлібоприймальних і хлібозаготівельних підприємств, згідно п. 2 якої Міністерство агропромислового комплексу зобовязано передати у двомісячний термін до статутного фонду Державної акціонерної компанії Хліб України державне майно підприємств, зазначених у додатку № 3, перетворивши їх у дочірні підприємства Компанії, а також адміністративні будинки, що належать до державної власності, згідно з додатком № 4.

Згідно з додатком № 3 цієї Постанови до статутного фонду Компанії передано Хлібна база №84.

Пунктом 2 статуту Компанії, в редакції від 20.09.2010р., визначено, що Компанія є відкритим акціонерним товариством, а згідно з пп. 29, 30 Статуту засновником Компанії є держава в особі Кабінету Міністрів України, а акціонерами є: держава в особі Кабінету Міністрів України - до прийняття в установленому порядку рішення про приватизацію акцій Компанії та в особі Фонду державного майна - після передачі йому акцій Компанії, визначених для продажу згідно з прийнятим в установленому порядку рішенням про їх приватизацію.

Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії Хліб України Хлібна база №84 створене шляхом реорганізації Державного підприємства Хлібна база №84 і зареєстроване Нововодолазькою райдержадміністрацією, реєстраційний №04059645Ю0010024 від 11.08.1998 року.

Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії Хліб України Хлібна база №84 відповідно до Закону України Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації від 07.07.1999 року (в редакції від 03.12.2009 р.) включено до даного переліку (22685903, Хлібна база N 84, 313010, Нововодолазький район, с. Ватутіне) та відповідно, майно підприємства не підлягає відчуженню з державної власності в будь-якій формі.

Пунктом 1.1 Статуту ОСОБА_5 підприємства Державної акціонерної компанії Хліб України Хлібна база №84 передбачено, що статут визначає порядок утворення, діяльності та ліквідації дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії Хліб України Хлібна база №84, засновником (власником) якого є державна акціонерна компанія Хліб України.

У п. 29 Статуту Державної акціонерної компанії Хліб України передбачено, що засновником Компанії є держава в особі Кабінету Міністрів України. Повноваження щодо управління корпоративними правами держави стосовно Компанії здійснює Міністерство аграрної політики України, правонаступником якого є Міністерство аграрної політики та продовольства України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 року №764.

Уповноваженим органом управління майном, що знаходиться за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Ватутіно, вул. Нова, 5, є Міністерство аграрної політики та продовольства України.

Відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Нововодолазького району Харківської області № 99/1 - №99/12 від 17.08.2004р. ДАК Хліб України видані свідоцтва на право власності на нежитлові будівлі робочої вежі, силосного корпусу №1, № 2 і силосного розширеного корпусу №1, №2, зерносушарки, пиловід'ємника, нежитлова будівля контори елеватора, залізнично-дорожні ваги, електромайстерня з трансформаторною підстанцією, механічна майстерня, авто-вагова, лабораторія, адміністративна будівля (Надалі по тексту ОСОБА_7) ДАК Хліб України, які зареєстровані 01.10.2004р. Нововодолазьким МКПТІ.

Відповідно до п. 38 статуту ДАК Хліб України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2001р. за №240, в редакції станом на 16.08.2010р., компанія стосовно переданого їй засновником до статутного фонду державного майна, яке включене до переліку об'єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може вчиняти дії, наслідком яких може бути відчуження майна, в тому числі передача його до статутного фонду інших господарських організацій, передача в заставу тощо, до виключення такого майна із зазначеного переліку об'єктів.

Рішенням правління ДАК Хліб України від 16.08.2010р. затверджено Статут ОСОБА_5 підприємства ДАК Хліб України Хлібна база №84, відповідно до п. 4.1- 4.3 якого майно підприємства складається з основних фондів, обігових коштів, цінних паперів, а також фінансових та інших активів, відображених у бухгалтерському балансі підприємства. Джерелом формування майна підприємства є: грошові та матеріальні внески ДАК Хліб України, кредити банків, доходи від реалізації цінних паперів та корпоративних прав, доходи від провадження господарської діяльності, інші надходження, не заборонені чинним законодавством України. Майно ДАК Хліб України передається підприємству у власність. Майно, що набуте підприємством в результаті власної господарської діяльності належить підприємству на праві власності. Підприємство має право вчиняти щодо майна будь-які дії відповідно до вимог чинного законодавства.

Попередньої згоди органу, який здійснює управління корпоративними правами держави, а саме Міністерства аграрної політики та продовольства України, на зазначену передачу отримано не було.

На думку прокурора, включення ДП ДАК Хліб України Хлібна база №84 до свого статутного фонду майна, із зазначенням права вчиняти щодо нього будь-які передбачені законодавством дії, прямо суперечить вимогам ст. 38 Статуту ДАК Хліб України, ст. 11 Закону України Про управління об'єктами державної власності.

Рішеннями ХLVІ сесії V скликання ОСОБА_3 сільської ради Нововодолазького району Харківської області від 05.10.2010 року, Про видачу свідоцтва на право державної власності на ОСОБА_7, розташоване в селі Ватутіне по вулиці Нова,5, ДП ДАК Хліб України Хлібна база № 84, було скасовано рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради від 17.08.2004 року Про видачу свідоцтва на право державної власності на будівлі та споруди ДАК Хліб України, та видані свідоцтво про право власності на ОСОБА_7, ДП ДАК Хліб України Хлібна база № 84, доля ціла.

На підставі свідоцтв на право власності, виданих ОСОБА_3 сільською радою 05.10.2010 р. за ДП ДАК Хліб України Хлібна база №84 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до витягів право власності на наступне майно: нежитлова будівля адміністративного корпусу за №7695244, витяг №27595204; господарська будівля авто вагова за №7696919, витяг №27593487; нежитлова будівля контора елеватора за №7695598, витяг №27595279; господарська будівля робоча вежа за №7698480, витяг №27594337; нежитлова будівля з трансформаторною підстанцією за №7699036, витяг №27594042; нежитлова будівля силосного корпусу №2 і силосного розширеного корпусу №2 за №7697468, витяг №27594231; нежитлова будівля залізнодорожні ваги за №7701040, витяг №27593268; нежитлова будівля силосного корпусу №1 і силосного розширеного корпусу №1 за №7702064, витяг №27595381; нежитлова будівля зерносушарка за №7696179, витяг №27593688; господарська будівля пиловідємник за № 7695019, витяг №27594457; нежитлова будівля лабораторія за №7695351, витяг №27594139.

Так, 13.10.2010р. проведено реєстрацію Статуту ТОВ Промбудскло, відповідно до якого одним з учасників зазначено ДП ДАК Хліб України Хлібна база №84.

У відповідності до п. 6.3. Статуту ТОВ Промбудскло, до статутного капіталу товариства увійшло - майно у вигляді оргтехніки, офісних меблів та обладнання на суму 195659,53 грн., яке належить ОСОБА_7 та майно дочірнього підприємства ДАК Хліб України Хлібна база № 84, а саме: нежитлові будівлі робочої вежі, силосного корпусу №1, № 2 і силосного розширеного корпусу №1, №2, зерносушарки, пило від'ємника, нежитлова будівля контори елеватора, залізнично-дорожні ваги, електромайстерня з трансформаторною підстанцією, механічна майстерня, авто-вагова, лабораторія, адміністративна будівля, загальною вартістю 125093,80 грн.

Дочірнє підприємство ДАК Хліб України Хлібна база №84 11.10.2010 року за відсутності спеціального рішення про приватизацію майна ДАК Хліб України Хлібна база №84 на підставі акта прийому-передачі нерухомого майна передало майно, що розташоване за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Ватутіно, вул. Нова, 5 до статутного капіталу ТОВ Промбудскло.

Затвердження Статуту ТОВ Промбудскло в зазначеній редакції суперечить вимогам ст. 38 Статуту ДАК Хліб України, ст. 11 Закону України Про управління об'єктами державної власності та Закону України Про перелік обєктів права державної власності, що не підлягають приватизації в частині включення вказаного майна до статутного капіталу, тобто фактична приватизація зазначеного майна.

Сесією ОСОБА_3 сільської ради прийнято рішення без номерів від 19.10.2010 р. про видачу свідоцтв на право приватної власності ТОВ Промбудскло на майно в с. Ватутіне по вул. Нова, 5.

Вказаними рішеннями зобовязано ТОВ Промбудскло зареєструвати зазначене майно в КП Нововодолазьке архітектурно-інвентарізаційне бюро.

На підставі зазначених свідоцтв, право власності на ОСОБА_7 зареєстроване за ТОВ Промбудскло.

Передача вказаного вище майна відбулася без відповідного рішення уповноваженого органу управління, а саме Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Як зазначає прокурор, вчинений між Дочірнім підприємством ДАК Хліб України та ДП ДАК Хліб України Хлібна база № 84 правочин щодо передачі до статутного капіталу ДП ДАК Хліб України Хлібна база № 84 майна, яке розташоване за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Ватутіно, вул. Нова, 5 є нікчемним в силу закону, оскільки порушує встановлений Законом порядок.

Вказане вище й стало підставою для звернення прокурора до господарського суду з відповідною позовною заявою.

06.11.2017 року господарським судом Харківської області прийнято оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Так, предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога прокурора про визнання незаконним та скасування рішень ОСОБА_3 сільської ради Нововодолазького району Харківської області, визнання недійсним Статуту та внесення до нього змін.

Згідно ч. 1 ст. 392 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Як вже було зазначено вище, ОСОБА_3 сількою радою Нововодолазького району Харківської області XLVI сесії V скликання від 05 жовтня 2010 року прийняті рішення про видачу свідоцтв на право державної власності ДП ДАК Хліб України Хлібна база №84 на наступне майно: нежитлову будівлю лабораторія; господарську будівлю пиловідємник; нежитлову будівлю зерносушилка; нежитлову будівлю силосного корпусу №1 і силосного розширеного корпусу №1; нежитлову будівлю залізно дорожні ваги; нежитлову будівлю силосного корпусу №2 і силосного розширеного корпусу №2; нежитлову будівлю електромайстерні; господарську будівлю робоча вежа; нежитлову будівлю контора елеватора; господарську будівлю автовагова; нежитлову будівлю адміністративного корупcу, які розташовані в селі Ватутіне по вулиці Нова, 5.

На підставі свідоцтв на право власності на нерухоме майно від 08.10.2010 р. за ДП ДАК Хліб України Хлібна база №84 зареєстровано право власності на вказане вище майно.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Статтею 326 Цивільного кодексу України встановлено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна.

Згідно ч. 1 ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Кабінет Міністрів України, згідно з положеннями ст. 116 Конституції України, забезпечує рівні умови розвитку всіх форм власності; здійснює управління об'єктами державної власності відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 115 Цивільного кодексу України встановлено, що господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

У пункті 4.3. Статуту ДП ДАК Хліб України Хлібна база №84 передбачено, що майно Компанії передається Підприємству в користування. Підприємство має право вчиняти щодо майна Компанії будь-які дії тільки з дозволу Компанії.

Згідно розділу 5 Статуту ДП ДАК Хліб України Хлібна база №84 Компанія (ДАК Хліб України) є органом управління Підприємства (ДП ДАК Хліб України Хлібна база №84).

Згідно пп. 29, 30 Статуту ДАК Хліб України засновником Компанії є держава в особі Кабінету Міністрів України, а акціонерами є: держава в особі Кабінету міністрів України - до прийняття в установленому порядку рішення про приватизацію акцій Компанії.

Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії Хліб України Хлібна база №84 відповідно до Закону України Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації від 07.07.1999 року (в редакції від 03.12.2009 р.) включено до даного переліку (22685903, Хлібна база N 84, 313010, Нововодолазький район, с. Ватутіне) та відповідно, майно підприємства не підлягає відчуженню з державної власності в будь-якій формі.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про управління об'єктами державної власності управління об'єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Частиною 9 ст. 11 Закону України Про управління об'єктами державної власності, нерухоме майно об'єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може бути відчужене, вилучене, передане до статутного капіталу господарських організацій і щодо такого майна не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження.

Пунктом 6 ст. 5 Закону України Про приватизацію державного майна унормовано, що рішення про приватизацію майнових комплексів хлібоприймальних і хлібозаготівельних підприємств, що забезпечують зберігання продукції державного резерву та державного інтервенційного фонду приймається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Матеріалами справи підтверджено, що майно не передавалось у власність ДП ДАК Хліб України Хлібна база №84, а лише надавалось йому для здійснення статутної діяльності.

Згідно з п. 1.1. Статуту ДП ДАК Хліб України Хлібна база №84, цей Статут визначає порядок утворення, діяльності та ліквідації Підприємства, засновником (власником), якого є ДАК Хліб України.

У п. 3.7.3. Статуту закріплено, що Підприємство має право продавати і передавати іншим підприємствам, організаціям та установам, обмінювати, здавати в оренду, надавати безоплатно в тимчасове користування або в позику майно та кошти, а також належні йому будинки, споруди, устаткування, оборотні засоби, інвентар, сировину та інші матеріальні цінності, а також списувати її з балансу. Здійснення будь-яких угод з Майном Компанії (ДАК Хліб України), яке передане Підприємству в користування, провадиться лише з дозволу Компанії.

Обсяг повноважень директора ДП ДАК Хліб України Хлібна база №84 закріплений в розділі 5 Статуту, відповідно до умов п. 5.4. якого визначено, що директор за погодженням з Компанією розпоряджається майном та коштами Підприємства в межах кошторису, затвердженого Компанією, тощо.

Пунктом 5.4. Статуту ДП ДАК Хліб України Хлібна база №84 передбачено, що директор укладає угоди за погодженням з Компанією (ДАК Хліб України) на суму, що перевищує 30000,00 грн. з одним контрагентом.

Таким чином, виходячи із положень чинного на момент прийняття спірних рішень ОСОБА_3 сільської ради Нововодолазького району Харківської області XLVI сесії V скликання від 05 жовтня 2010 року законодавства та положень Статуту ДП ДАК Хліб України Хлібна база №84, прямо передбачено правовий режим майна (державна форма власності) яке включене до переліку майна, яке не підлягає відчуженню з державної власності в будь-якій формі, обов'язок директора щодо погодження правочинів із власником майна (в особі держави) та обмеження директора ДП ДАК Хліб України Хлібна база №84 щодо розпорядження вказаним майном.

Згідно вимог Закону України Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації Хлібна база №84 не підлягає приватизації.

Таким чином, майно вказаного підприємства взагалі не могло бути приватизоване або корпоратизоване.

Нерухоме майно об'єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може бути відчужене, вилучене, передане до статутного капіталу господарських організацій і щодо такого майна не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження (ч. 9 ст. 11 Закону України Про управління об'єктами державної власності).

Разом з тим, Законом України Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності та постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 року затверджено Положення про порядок передачі об'єктів права державної власності, яке визначило порядок безоплатної передачі об'єктів права державної власності із сфери управління міністерств, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади, інших самоврядних організацій, яким передано в користування державне майно.

Передача об'єктів права державної власності щодо цілісних майнових комплексів підприємств, установ, організацій, їх структурних підрозділів здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 133 ГК України основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління.

Частиною 1 ст. 136 ГК України встановлено, що право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 145 ГК України зміна правового режиму майна суб'єкта господарювання здійснюється за рішенням власника (власників) майна у спосіб, передбачений цим Кодексом та прийнятими відповідно до нього іншими законами, крім випадків, якщо така зміна забороняється законом.

Частиною 3 ст. 145 Господарського кодексу України передбачено, що правовий режим майна суб'єкта господарювання, заснованого на державній (комунальній) власності, може бути змінений шляхом приватизації майна державного (комунального) підприємства відповідно до закону.

Рішення про зміну режиму майна Кабінетом Міністрів України не приймалося, у зв'язку з чим матеріалами справи не підтверджено зміну форми власності з державної на приватну.

Отже, включення ОСОБА_5 підприємства Державної акціонерної компанії Хліб України Хлібна база №84 до свого статутного фонду майна, з зазначенням права вчиняти щодо нього будь-які передбачені законодавством дії, прямо суперечить вимогам пункту 38 статуту Акціонерної компанії Хліб України, ст. 11 Закону України Про управління об'єктами державної власності.

У пунктах 13, 14 Постанови пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008 року зазначено, що відповідно до вимог статей 88, 143, 154 ЦК України, статей 57, 82 ГК України, статей 4, 37, 51, 65, 67, 76 Закону про господарські товариства, статей 27, 30 Закону про державну реєстрацію суди вправі визнати недійсними установчі документи товариства за одночасної наявності таких умов: на момент розгляду справи установчі документи не відповідають вимогам законодавства;порушення, допущені при прийнятті та затвердженні установчих документів, не можуть бути усунені; відповідні положення установчих документів порушують права чи охоронювані законом інтереси позивача.

Підставами для визнання акта, в тому числі статуту, недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт, а також порушення у звязку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про визнання Статуту ОСОБА_5 підприємства Державної акціонерної компанії Хліб України Хлібна база №84 недійсним в частині включення майна ДАК Хліб України до основних фондів, а також в частині надання ДП ДАК Хліб України Хлібна база №84 повноважень щодо розпорядження майном.

До того ж, матеріали справи свідчать про те, що протоколом № 231 оформлялося затвердження в новій редакції Статуту саме Державної акціонерної компанії Хліб України Хлібна база №84, а не ДАК Хліб України.

Рішеннями ХLVІ сесії V скликання ОСОБА_3 сільської ради Нововодолазького району Харківської області від 05.10.2010 року, Про видачу свідоцтва на право державної власності на ОСОБА_7, розташоване в селі Ватутіне по вулиці Нова,5, ДП ДАК Хліб України Хлібна база № 84, було скасовано рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради від 17.08.2004 року Про видачу свідоцтва на право державної власності на будівлі та споруди ДАК Хліб України, та видані свідоцтво про право власності на ОСОБА_7, ДП ДАК Хліб України Хлібна база № 84, доля ціла.

У Рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказано, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Це є гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Тому, на думку Конституційного Суду України, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

У п. 7 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 02.04.1994 р. № 02-5/225 зазначено, що вирішуючи спори, пов'язані з визнанням права власності, слід виходити з того, що знаходження майна на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права власності. Що ж до права державної власності, то незалежно від того, на балансі якого державного підприємства знаходиться майно, воно не втрачає статусу державної власності.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що рішення ХLVІ сесії V скликання ОСОБА_3 сільської ради Нововодолазького району Харківської області від 05.10.2010 року Про видачу свідоцтва на право державної власності на ОСОБА_7, розташоване в селі Ватутіне по вулиці Нова, 5, ДП ДАК Хліб України Хлібна база № 84 прийняті з порушенням вимог чинного законодавства.

13 жовтня 2010 року проведено реєстрацію статуту ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Промбудскло, відповідно до якого одним з учасників зазначено ДП ДАК Хліб України Хлібна база №84.

Згідно з пунктом 6.3. Статуту ТОВ Промбудскло, до статутного капіталу ОСОБА_4 увійшло - майно у вигляді оргтехніки, офісних меблів та обладнання на суму 195659,53 грн., яке належить ОСОБА_7 та майно ОСОБА_5 підприємства ДАК Хліб України Хлібна база № 84, а саме: нежитлові будівлі робочої вежі, силосного корпусу №1, № 2 і силосного розширеного корпусу №1, №2, зерносушарки, пило від'ємника, нежитлова будівля контори елеватора, залізнично-дорожні ваги, електромайстерня з трансформаторною підстанцією, механічна майстерня, авто-вагова, лабораторія, адміністративна будівля, загальною вартістю 125093,80 грн.

У ч. 2 ст. 325 ЦК України встановлено, що фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Згідно ч. 3 ст. 86 ГК України, забороняється використовувати для формування статутного (складеного) капіталу товариства бюджетні кошти, кошти, одержані в кредит та під заставу, векселі, майно державних (комунальних) підприємств, яке відповідно до закону (рішення органу місцевого самоврядування) не підлягає приватизації, та майно, що перебуває в оперативному управлінні бюджетних установ, якщо інше не передбачено законом.

Отже, внесення майна державного підприємства, яке відповідно до закону не підлягає приватизації, як вклад до статутного (складеного) капіталу забороняється, та, відповідно, юридичній особі не може належати це майно на праві приватної власності, якщо інше прямо не передбачено законом.

Матеріали справи не містять, а відповідачами в розумунні статей 76-77 ГПК України не доведено, що у даному випадку наявне волевиявлення держави на зміну державної форми власності на приватну, а також малася на меті передача державного майна у статутний фонд господарського товариства (ТОВ Промбудскло) у власність, а не на підставі інших речових прав (господарське відання, користування тощо).

Затвердження Статуту ТОВ Промбудскло в зазначеній редакції суперечить вимогам ст. 38 Статуту ДАК Хліб України, ст. 11 Закону України Про управління об'єктами державної власності та Закону України Про перелік обєктів права державної власності, що не підлягають приватизації в частині включення ОСОБА_7 до статутного капіталу.

Згідно з п. 2 ч. 1 статті 115 ЦК України господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Отже, передача спірного майна, яке включено до переліку обєктів, що не підлягають приватизації, до статутного капіталу господарського товариства, спрямоване на виникнення у такого господарського товариства права приватної власності на це майно.

Зазначене суперечить приписам статті 38 Cтатуту ДАК Хліб України, статті 11 Закону України Про управління об'єктами державної власності та Закону України Про перелік обєктів права державної власності, що не підлягають приватизації.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 2 статті 228 ЦК України передбачено, що правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Кваліфікуючи правочин за статтею 228 ЦК України, слід ураховувати вину сторін або однієї з них у намірі порушити публічний порядок

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 року у справі №6-54цс15.

Отже, сторони правочину знали (або повинні були знати в силу презумпції знання законів, встановленої статтею 57 Конституції України) про правовий режим спірного майна (майно, обмежене в цивільному обороті), який не дозволяє його відчуження, однак передали майно до статутного капіталу ДП ДАК Хліб України Хлібна база № 84 із правом послідуючого його відчуження будь-якій особі.

Також, чинна редакція ч. 3 ст. 228 ЦК України, яка встановлює правові наслідки вчинення правочину, який суперечить інтересам держави і суспільства, не застосовується до спірних правовідносин, оскільки чинності у зазначений період ще не набула (постанова Верховного Суду України від 15.10.2013 року у справі N 21-281а13).

Рішеннями XLVII сесії V скликання ОСОБА_3 сільської ради від 19 жовтня 2010 року видані свідоцтва на право приватної власності ТОВ Промбудскло на: нежитлову будівлю лабораторія; господарську будівлю пиловідємник; нежитлову будівлю зерносушилка; нежитлову будівлю силосного корпусу №1 і силосного розширеного корпусу №1; нежитлову будівлю залізно дорожні ваги; нежитлову будівлю силосного корпусу №2 і силосного розширеного корпусу №2; нежитлову будівлю електромайстерні; господарську будівлю робоча вежа; нежитлову будівлю контора елеватора; господарську будівлю автовагова; нежитлову будівлю адміністративного корупcу, які розташовані в селі Ватутіне по вулиці Нова, 5.

Вказаними рішеннями зобовязано ТОВ Промбудскло зареєструвати зазначене майно в КП Нововодолазьке архітектурно-інвентарізаційне бюро.

На підставі зазначених свідоцтв право власності на зазначене вище майно зареєстроване за ТОВ Промбудскло.

Як вже зазначалося, рішення про зміну режиму майна Кабінетом Міністрів України не приймалося; матеріалами справи не підтверджено зміну форми власності з державної на приватну.

Крім того, на момент прийняття оскаржуваних рішень органу місцевого самоврядування порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювався Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно (Тимчасове положення), затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за № 157/6445, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 року № 1692/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 30.07.2010 року № 582/17877.

Відповідно до п. 1.4 Тимчасового положення, обовязковій державній реєстрації підлягає право власності та інші речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 2.1 Тимчасового положення, для проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно власник (власники), інший правонабувач (правонабувачі) або уповноважена ним (ними) особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав.

Згідно п. 8.1 Тимчасового положення, органам місцевого самоврядування делеговані повноваження щодо оформлення права власності на нерухоме майно з видачею власникам свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно.

Отже, приймаючи оскаржуване рішення ОСОБА_3 сілька рада Нововодолазького району Харківської області не зясувала належності права власності на спірну нерухомість і безпідставно визнала на неї право приватної власності за ТОВ Промбудскло, тобто, діяла за відсутності підстав, передбачених законодавством України.

Таким чином, господарський суд першої інстанції дійшов вірного та обгрунтованого висновку про те, що спірні рішення ОСОБА_3 сілької ради Нововодолазького району Харківської області XLVII сесії V скликання від 19 жовтня 2010 року в розумінні норми ч.1 ст. 393 Цивільного кодексу України порушують інтереси держави в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства аграрної політики та продовольства України, а тому підлягають визнанню незаконними.

Щодо позовних вимог в частині визнання недійсним Статуту ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Промбудскло в частині включення майна ДП ДАК Хліб України Хлібна база №84 до статутного капіталу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 4 статті 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до частини першої статті 59 ГК України припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється відповідно до закону.

Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (частини перша та друга статті 104 ЦК України).

Відповідно до статті 10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Промбудскло вбачається, що дана юридична особа припинена. Номер запису №0018160 від 03.08.2012р., відомостей про правонаступника не зазначено, отже спірні правовідносини правонаступництва не допускають.

Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017 року), якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, господарський суд припиняє провадження у справі.

За таких обставин, місцевий господарський суд правомірно припинив провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Промбудскло.

Підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 сілької ради Нововодолазького району Харківської області про застосування позовної давності також не вбачається.

Так, в обґрунтування поданої заяви 1-й відповідач посилається на те, що позов, з яким прокурор Нововодолазького району Харківської області звернувся у даній справі, є тотожним до позовів, з якими прокурор звертався у справах № 5023/3330/12, №922/3122/15), від 17.06.2015р. (справа №922/3467/15), від 13.08.2015р. справа № 922/4594/15, отже позивач з липня 2012 року був обізнаний про обставини, що стали підставою для звернення до господарського суду, а тому встановлений статтею 257 Цивільного кодексу України трирічний строк позовної давності щодо заявлених прокурором у даній справі позовних вимог на час подання позову сплинув, що відповідно до статті 267 Цивільного кодексу України є підставою для відмови у позові .

Однак, колегія суддів вважає такі аргументи 1-го відповідача необгрунтованим, зважаючи на таке.

Згідно статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

В частині 1 статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, 19 листопада 2015 року Прокурор Нововодолазького району Харківської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства аграрної політики та продовольства України звернувся з позовом до Господарського суду Харківської області.

У частині 1 п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року зазначено, що початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор. У таких випадках питання про визнання поважними причин пропущення позовної давності може порушуватися перед судом як прокурором, так і позивачем у справі.

Оскільки вимоги прокурора є похідними від вимог органів державної влади, права та інтереси яких він захищає, то і перебіг строку позовної давності розпочинається з моменту, коли про порушення прав та інтересів держави дізнався саме відповідний орган державної влади, а не прокурор.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 13.05.2015 року у справі № 3-126гс15.

В матеріалах справи відсутні докази обізнаності позивачів - Кабінету Міністрів України та Міністерства аграрної політики та продовольства України до моменту подання позову прокурором про факт прийняття спірних положень статутів ДП ДАК Хліб України Хлібна база №84 і ТОВ Промбудскло та про факт прийняття спірних рішень Ватутинської сільради.

Разом з тим, відповідачами, також, не надано будь-яких доказів, які б підтверджували надання Кабінету Міністрів України та Міністерству аграрної політики та продовольства України інформації саме про прийняття оскаржуваних рішень.

Таким чином, Кабінет Міністрів України та Міністерство аграрної політики та продовольства України (позивачі) не знали та не могли знати про наявність порушень вимог закону до моменту інформування прокуратурою про їх виявлення.

Отже, місцевий господарський суд вірно вказав на те, що правових підстав для задоволення заяви про застосування позовної давності не має.

Таким чином, аргументи апелянта щодо того, що позивач як юридична особа здійснює свої права та обовязки через свої органи, а тому, його обізнаність про порушення його прав або можливість такої обізнаності слід розглядати через призму обізнаності його органів та інших осіб, до повноваження яких належить контроль за майном елеватору, є недоречними, та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Отже, висновок місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Апелянт в обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що визнаючи правочин з передачі майна до статутного капіталу таким, що порушує публічний порядок, а отже, нікчемним, господарський суд першої інстанції не застосував правову позицію Верховного Суду України викладену у постанові від 30.09.2015 року у справі №6-54цс15, у оскаржуваному рішенні та не навів мотивів відступлення від вказаної правової позиції..

Колегія суддів вважає, що предмет розгляду даної справи та предмет розгляду справи №6-54цс15 (виникнення права власності на земельну ділянку з обовязковим одержанням її власником державного акта на право власності) не є тотожними, що виключає застосування до спірних правовідносин у даній справі вказаної правової позиції.

Крім того, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010р.)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обовязково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008р.)

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 269, 270, ч.1 ст. 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства Агрохолдинг Торнадо, с. Ватутіне залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 06.11.2017р. у справі №922/6102/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07.08.2018 року.

Головуючий суддя Терещенко О.І.

Суддя Сіверін В. І.

Суддя Россолов В.В.