РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2018Справа № 910/949/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук'янчук Д.Ю., розглянувши у загальному позовному провадженні господарську справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз"

про стягнення 13 512 748, 29 грн.

за участю представників:

від позивача: Ярмоленко Є.П., довіреність № 23;

від відповідача: Яковюк Л.Ю., довіреність № б/н від 07.06.18;

від третьої особи: Оніщук В.М., довіреність № 1-31 від 29.05.18

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз", як новий кредитор, на підставі договору відступлення права вимоги № ВПВ/НА-1 від 08.08.2016 р., (далі - ТОВ "Карпатигаз", новий кредитор, позивач) з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" (далі - ТОВ "Нафтогаз-Альянс", відповідач) про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 15-105 від 19.04.2016 р. у сумі 13 512 748, 29 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу № 15-105 від 19.04.2016 р. в частині повної та своєчаної оплати поставленого газу. Право на отримання вказаних коштів позивач набув на підставі договору відступлення права вимоги № ВПВ/НА-1 від 08.08.2016 р., укладеного ТОВ "Караптигаз", як оператором спільної діляьності за договором про спільну діяльність без утоворення юридичної особи № 3 від 10.06.2002 р. та ТОВ "Карпатигаз", як оператором спільної діяльності за договором № 493 від 24.03.2004 р.

У позові ТОВ "Карпатигаз", як оператор спільної діяльності за договором № 493 від 24.03.2004 р., просить суд стягнути з відповідача основний борг у сумі 10 680 000,00 грн., пеню у сумі 1 195 574,79 грн., штраф у сумі 747 600,00 грн., інфляційні втрати у сумі 765 802,50 грн., 3 % річних у сумі 123 771,00 грн., а всього - 13 512 748, 29 грн.

Провадження за вказаними вимогами було порушено ухвалою господарського суду міста Києва від 23.03.2017 р. (суддя Отрош І.М.).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.02.2017 р. до участі у справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - ПАТ "Укртрансгаз", третя особа).

Також вказаною ухвалою від 28.02.2018 р. провадження у даній справі було зупинено до набрання законної сили рішенням господарського суду міста Києва у справі № 910/2796/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз", як оператора спільної діяльності за договором № 493 від 24.03.2004 р., про визнання недійсним договору відступлення права вимоги № ВПВ/НА-1 від 08.08.2016 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.04.2018 р. провадження у даній справі поновлено, розгляд справи вирішено здійснювати у загальному позовному провадженні відповідно до правил, визначених новою редакцією Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), яка набрала чинності 15.12.2017 р., призначено підготовче засідання, сторонам надано строк для реалізації своїх процесуальних прав та обов'язків.

У зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Отрош І.М. справу було передано на повторний автоматичний розподіл, за результатами якого дана справа передана на розгляд судді Головіній К.І.

До початку розгляду справи по суті, позивач подав заяву про зміну підстав позову, яка судом не була прийнята до розгляду, оскільки дана заява була підписана ТОВ "Карпатигаз", як оператором спільної діяльності без утворення юридичної особи за договором № 3 від 10.06.2002 р., у той же час позивачем по справі є ТОВ "Карпатигаз", як оператор спільної діяльності за договором про спільну інвестиційну та виробничу діяльність № 493 від 24.03.2004 р., тобто вказана заява була подана іншою (неуповноваженою) особою.

Наявне у справі клопотання відповідача про призначення судової експертизи від 06.02.2017 р., представник ТОВ "Нафтогаз-Альянс" просив не розглядати за минуванням потреби, тому це клопотання судом залишено без розгляду.

Також під час розгляду справи по суті - 23.07.2018 р. ТОВ "Карпатигаз" заявило клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України за відсутністю предмету спору, оскільки постановою Київського апеляційного суду від 06.06.2017 р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 26.10.2017 р., договір відступлення права вимоги № ВПВ/НА-1 від 08.08.2016 р. був визнаний судом недійсним. Вказане клопотання суд залишив без розгляду на підставі ст. 207 ГПК України, як таке, що було подано з порушенням порядку і строку, визначених законом, та без обґрунтування поважності причин несвоєчасного подання такого клопотання.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги не підтримав, просив закрити провадження у справі, оскільки відсутній предмет спору.

Представник відповідача - ТОВ "Нафтогаз-Альянс" проти позову заперечив, зазначив, що договір відступлення права вимоги № ВПВ/НА-1 від 08.08.2016 р. був визнаний недійсним у іншій господарській справі - № 910/2796/17, а тому право вимоги за цим договором у позивача відсутнє та останній не має права звертатись до суду із даним позовом. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи - ПАТ "Укртрансгаз" залишив розгляд даного спору судом на свій розсуд.

Розглянувши заяви учасників справи по суті позову, заслухавши їх пояснення та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.04.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз", як оператором спільної діяльності між ПАТ "Укргазвидобування", ТОВ "Карпатигаз" та Компанією Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи від № 3 від 10.06.2002 р., (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз - Альянс" (покупець) був укладений договір купівлі - продажу природного газу № 15-105, відповідно до якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю природний газ, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах даного договору (основне зобов'язання).

Відповідно до п. 2.1 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 31.05.2016 р.) продавець передає покупцю газ за наступними строками і в наступних обсягах - у травні 2016 року - 3 629 613 куб.м.

Згідно з п. 3.3 договору перехід права власності на газ здійснюється до точки входу в газотранспортну систему України, в якій відбувається передача продавцем покупцю газу у відповідному місяці та оформлюється актом приймання-передачі газу, в якому визначається фактичний обсяг переданого газу.

Загальна вартість газу, що передається за цим договором, складає 21 233 236,06 грн. (п. 5.3 договору (в редакції додаткової угоди від 31.05.2016 р.)).

Відповідно до п. 6.1 договору (в редакції додаткової угоди від 31.05.2016 р.) оплата за газ проводиться покупцем виключно грошовими коштами на банківський рахунок продавця, зазначений у розділі 13 цього договору, в порядку визначеному у цьому договорі.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє в частині поставки газу до 31.05.2016 р., а в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення (п. 12.1).

Судом встановлено, що на виконання умов договору купівлі-продажу сторони вчиняли певні дії. При цьому позивач вважає, що ТОВ "Нафтогаз-Альянс" неналежним чином виконав свій обов'язок за договором купівлі-продажу та поставлений газ на суму 13 512 748, 29 грн. не оплатив.

Також встановлено, що 08.08.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз", як оператором спільної діяльності за договором № 3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002 року, (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз", як оператором спільної діяльності за договором № 493 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 24.03.2004 р., (новий кредитор, позивач) був укладений договір про відступлення права вимоги № ВПВ/НА-1 (далі - договір відступлення права вимоги).

Відповідно до п. 1.1 цього договору первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредитору, і стає кредитором за договором № 15-105 купівлі-продажу природного газу від 19.04.2016 року, в частині права вимоги одержання оплати за поставлений природний газ первісним кредитором ТОВ "Нафтогаз-Альянс" згідно з умовами договору купівлі-продажу природного газу у розмірі 10 680 000,00 грн. До нового кредитора переходить також право на стягнення штрафних санкцій та збитків за порушення виконання ТОВ "Нафтогаз- Альянс" своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу пропорційно розміру оплати за поставлений природний газ, право вимоги якої передається за цим договором відступлення права вимоги.

Згідно з п. 1.2 договору новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов'язань останнього з оплати вартості природного газу, переданого за основним договором, штрафних санкцій та збитків, як це визначено у п.1.1 договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначав, що на підставі вказаного договору відступлення права вимоги № ВПВ/НА-1 від 08.08.2016 р. він отримав право на стягнення з ТОВ "Нафтогаз-Альянс" заборгованості за договором купівлі-продажу № 15-105 від 19.04.2016 р. у сумі 13 512 748, 29 грн.

Зі свого боку, відповідач вважав, що договір відступлення права вимоги був укладений з порушенням положень ч. 3 ст. 238 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим він звернувся до господарського суду міста Києва із позовом до ТОВ "Карпатигаз", як оператора спільної діяльності за договором № 493 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 24.03.2004 р., про визнання недійсним договору відступлення права вимоги № ВПВ/НА-1 від 08.08.2016 р.

Встановлено, що у господарській справі № 910/2796/17, до розгляду якої зупинялось провадження у даній справі, рішенням господарського суду міста Києва від 12.04.2017 було відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ "Нафтогаз-Альянс" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги.

У подальшому, постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду міста Києва від 26.10.2017 р., рішення господарського суду міста Києва від 12.04.2017 у справі № 910/2796/17 було скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ "Нафтогаз-Альянс" задоволені у повному обсязі, визнано недійсним договір відступлення права вимоги № ВПВ/НА-1 від 08.08.2016 р., укладений між ТОВ "Карпатигаз", як ператором спільної діяльності між ПАТ "Укргазвидобування", ТОВ "Карпатигаз" та Компанією Місен Ентерпрайзіс АБ за договором № 3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002 та ТОВ "Карпатигаз", як оператором спільної діяльності за договором № 493 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 24.03.2004 р., укладеного з ТОВ "НКФ "Технопроект" та ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України".

Скасовуючи рішення суду першої інстанції від 06.06.2017 р., господарські суди вищих інстанцій встановили, що спірний договір відступлення права вимоги був підписаний від імені первісного кредитора директором ТОВ "Карпатигаз" ОСОБА_4, який діє на підставі статуту цього підприємства, а від імені нового кредитора - Семперовичем І.В., який діє на підставі довіреності № 12 від 01.08.2016, підписаної директором ТОВ "Карпатигаз" ОСОБА_4, тобто договір відступлення права вимоги фактично був підписаний на підставі повноважень однієї і тієї самої особи. При цьому, оператора спільної діяльності за договором № 493 від 24.03.2004 р. - ТОВ "Карпатигаз" не було визначено комерційним представником учасників договорів про спільну діяльність № 3 від 10.06.2002 р. та № 493 від 24.03.2004 р. у розумінні ст. 243 Цивільного кодексу України.

Отже, Київський апеляційний господарський суд у справі № 910/2796/17, позицію якого підтримав Вищий господарський суд України, прийшов до висновку, що договір відступлення права вимоги № ВПВ/НА-1 від 08.08.2016 р. підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх наявність встановлена у законному судовому рішенні, а тому немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, що набрав законної сили.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, а також згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі "Совтрансавто-Холдінг" проти України" від 25.07.02 року, у справі "Брумареску проти Румунії" від 28.10.99 року існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Також в силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

Таким чином, судове рішення (постанова Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 р.) у справі № 910/2796/17 не може бути поставлене під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть йому суперечити.

За таких обставин, суд приймає до уваги вже встановлений факт того, що договір відступлення права вимоги № ВПВ/НА-1 від 08.08.2016 є недійсним.

При цьому, суд приходить до висновку, що із визнанням недійсності договору відступлення права вимоги стали відсутніми підстави переходу до позивача права вимоги до ТОВ "Нафтогаз-Альянс" за договором купівлі-продажу природного газу № 15-105 від 19.04.2016 р. на суму 13 512 748, 29 грн., а тому вимоги ТОВ "Карпатигаз", як оператора спільної діяльності за договором № 493 від 24.03.2004 р., про стягнення заборгованості із ТОВ "Нафтогаз-Альянс" на підставі договору відступлення права вимоги № ВПВ/НА-1 від 08.08.2016 р. у даному позові задоволенню не підлягають.

При цьому слід звернути увагу на те, що відсутність у позивача права вимоги на стягнення заборгованості має своїм наслідком відмову у позові, а не закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору, як вважав позивач.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі відмови у позові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" про стягнення заборгованості у сумі 13 512 748, 29 грн.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 23 липня 2018 року.

Повний текст рішення складений 2 серпня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.