номер провадження справи 11/132/15-24/30/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2018 Справа № 13/443/09-24/5009/7271/11

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області (69001, м. Запоріжжя, вул. Гетьманська, 4,

е-mail: ) у складі судді Азізбекян Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Вака В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства Приазовкурорт в особі філії Клінічний санаторій Бердянськ (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Котляревського/ Перлинна, 12/24)

до відповідача: Бердянської міської ради Запорізької області (71100, м. Бердянськ, площа Єдності, 2)

про визнання права власності,

представники сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 05/01 від 02.01.2018 року

від відповідача не зявився;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство Приазовкурорт (далі ПрАТ Приазовкурорт) звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача: Бердянської міської ради Запорізької області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, яке розташоване на земельних ділянках по бульвару Тінистому, 16 у м. Бердянську загальною площею 2,476 га (будівля складу літера К), прибудова підсобного приміщення (літера Ж); по вулиці Котляревського, 14 у м. Бердянську загальною площею 0,2701 га (прибудова тамбуру літера В1) до будівлі майстерні (літера В); по вулиці Котляревського, 14-а у м. Бердянську загальною площею 0,1562 га (будівля складу літера Б); по вулиці Котляревського, 45 у м. Бердянську загальною площею 0,3097 га (навіси літери Ж, К), загальною вартістю 21 410,00 грн.

Позов заявлено на підставі ч. ч. 1 3 ст. 376 Цивільного кодексу України.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.10.2011 у справі №13/443/09 справу передано на новий розгляд до господарського суд Запорізької області.

Ухвалою від 11.11.2011 справу №13/443/09 прийнято до провадження суддею Азізбекян Т.А., присвоєно справі №13/443/09-24/5009/7271/11 та призначено справу до розгляду на 14.12.2011.

Ухвалою від 14.12.2011 провадження у справі зупинено до розгляду по суті (набрання рішеннями законної сили) господарських справ № № 33/5009/7705/11, 11/5009/7619/11, 30/5009/7730/11 , 30/5009/7704/11.

Ухвалою від 13.05.2016 провадження у справі поновлено з 30.05.2016, розгляд справи призначено на 30.05.2016.

Ухвалою від 30.05.2016 провадження у справі зупинено до розгляду по суті (набрання рішеннями законної сили) господарських справ №№ 33/5009/7705/11, 11/5009/7619/11, 30/5009/7730/11, 30/5009/7704/11.

Ухвалою від 30.05.2018 провадження у справі поновлено з 04.07.2018 за правилами Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній з 15.12.2017, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження в судовому засіданні на 04.07.2018.

21.06.2018 від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує на те, що позов про визнання права власності на нерухоме майно, самочинно збудоване на чужій земельній ділянці, може бути предявлено до власника земельної ділянки. На теперішній час, відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником комплексу будівель та споруд по вул. Котляревського, 45 у м. Бердянськ є ОСОБА_2, з якою відповідачем укладено договір оренди землі від 04.05.2017. Також зауважує, що при вирішенні спору про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має перевірити право позивача на виконання будівельних робіт.

04.07.2018 від позивача надійшли письмові пояснення по суті спору, з урахуванням результатів розгляду інших справ. У поясненнях позивач звертає увагу суду на те, що 29.09.2018 між ПрАТ Приазовкурорт та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу. Відповідно до предмету даного договору, у власність ОСОБА_2 перейшов комплекс будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Котляревського, буд. 45, у т.ч. навіси (літ. Ж., К). У звязку з цим позивач відмовляється від позовних вимог в частині визнання за ПрАТ Приазовкурорт права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці по вул. Котляревського, 45 у м. Бердянськ загальною площею 0,3097 га (навіси - літ Ж, К).

У поясненнях позивач виклав остаточні позовні вимоги про визнання за ПрАТ Приазовкурорт права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, яке розташоване на земельних ділянках у м. Бердянську: по бульвару Тінистому, 16 загальною площею 2,476 га - будівля складу (літ. К), прибудова підсобного приміщення (літ. Ж); по вул. Котляревського, 14 загальною площею 0,2701 га - прибудова тамбуру (літ. В1) до будівлі майстерні (літ.В); по вул. Котляревського, 14-а загальною площею 0,1562 га - будівля складу (літ. Б).

Ухвалою суду від 04.07.2018 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 06.08.2018.

В судовому засіданні 06.08.2018 був присутній тільки представник позивача, здійснювалася фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів: програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

Відповідач свого представника в судове засідання не направив. У відзиві на позов виклав клопотання про розгляд справи без присутності його представника.

Представник позивача в судовому засіданні оголосив заяву про відмову від позовних вимог в частині визнання за ПрАТ Приазовкурорт права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці по вул. Котляревського, 45 в м.Бердянськ. Решту позовних вимог просив задовольнити.

Суд ухвалив закрити провадження у справі в частині позовних вимог, викладених у заяві позивача.

Таким чином, предметом розгляду суду є позовні вимоги про визнання за ПрАТ Приазовкурорт права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, яке розташоване на земельних ділянках по бульвару Тінистому, 16 у м. Бердянськ загальною площею 2,476 га (будівля складу літ. К, прибудова підсобного приміщення літ. Ж); по вулиці Котляревського, буд. 14 у м. Бердянськ загальною площею 0,2701 га (прибудова тамбуру літ. В1) до будівлі майстерні (літ.В); по вулиці Котляревського, 14-а у м. Бердянськ загальною площею 0,1562 га (будівля складу літ. Б).

Оцінивши наявні у справі докази, враховуючи заявлене відповідачем клопотання про розгляд справи без участі його представника, надання представником позивача згоди на початок розгляду справи по суті 06.08.2018, суд оголосив про закінчення підготовчого провадження та початок судового розгляду справи по суті 06.08.2018.

По закінченні судового засідання 06.08.2018 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Бердянської міської ради Запорізької області від 25.12.2003 №18 «Про припинення права користування та передачу в оренду земельних ділянок ЗАТ «Приазовкурорт»» вирішено передати в оренду ЗАТ «Приазовкурорт» за рахунок земель міста Бердянськ земельні ділянки:

- площею 0,2701 га, розташовану по вулиці Котляревського, 14, для обслуговування корпусів №5, №5-а та майстерні санаторію «Бердянськ» (пункт 2.17 рішення);

- площею 0,1562 га, розташовану по вулиці Котляревського, 14-а для обслуговування корпусу №2 санаторію «Бердянськ» (пункт 2.15 рішення);

- площею 2,476 га, розташовану по бульвару Тінистому, 16, для обслуговування водолікарні та грязелікарні санаторію «Бердянськ» строком до 01.12.2028 (пункт 2.18 рішення).

На підставі даного рішення між Бердянською міською радою та ЗАТ «Приазовкурорт» укладено 17.01.2004 договори оренди відповідних земельних ділянок. За умовами п. 1 цих договорів позивачу передані в оренду земельні ділянки:

- площею 0,2701 га, розташована в м. Бердянськ по вулиці Котляревського, 14, для обслуговування корпусів №5, №5-а та майстерні санаторію «Бердянськ»;

- площею 0,1562 га, розташовану по вулиці Котляревського, 14-а для обслуговування корпусу №2 санаторію «Бердянськ»;

- площею 0,2701 га, розташована в м. Бердянськ по бульвару Тінистому, 16, для обслуговування водолікарні та грязелікарні санаторію «Бердянськ».

У п. 22 договорів оренди визначено, що термін дії договору встановлено строком з 01.01.2004 по 01.12.2028.

Договори оренди зареєстровані Бердянським міським управлінням земельних ресурсів у Книзі записів договорів оренди землі 23.01.2004 за номерами відповідно № 2527, № 2536, №2533.

Як встановлено в господарській справі №33/5009/7705/11, пунктом 4.8 рішення Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області № 384 від 05.08.2008 вирішено оформити право власності за ЗАТ «Приазовкурорт» (балансоутримувач - філія ЗАТ «Приазовкурорт» Клінічний санаторій «Бердянськ») на комплекс будівель та споруд за адресою: бульвар Тінистий, 16, м. Бердянськ, Запорізька область, що складається з основних будівель «А, Б, Б 1, Б 2, В», прибудов «а, а 1, а 2, б, в, в 1», ганків до «А, а 2», двох ганків до «Б», майстерень «Г, г, Д», надкоптажних будівель «З, И», побутового приміщення «Е», замощення І, ІІ, паркану № 1, памятника № 2, басейну «Л».

На підставі зазначеного рішення № 384 від 05.08.2008 Виконком Бердянської міської ради видав позивачу ОСОБА_3 від 11.08.2008 про право приватної власності на вказаний комплекс будівель та споруд, а Бердянським комунальним підприємством з технічної інвентаризації 11.08.2008 проведено реєстрацію цього права власності.

В подальшому на підставі нового рішення виконкому № 338 від 15.10.2010 було видано нове свідоцтво про право власності на це майно САС № 314692 від 13.07.2010.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.01.2017 у справі №33/5009/7705/11 відмовлено в позові Бердянського міжрайонного прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, Приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт" про визнання недійсним п.4.8 рішення Виконавчого комітету Бердянської міської ради № 384 від 05.08.2008 "Про оформлення права власності" за ЗАТ "Приазовкурорт".

В господарській справі № 11/5009/7619/11 встановлено, що пунктом 5.1 рішення Виконавчого комітету Бердянської міської ради №107 від 04.03.2005 "Про оформлення права власності" за Закритим акціонерним товариством "Приазовкурорт" (балансоутримувач - "Санаторій "Бердянськ") визнано право власності на комплекс будівель та споруд за адресою: вулиці Котляревського, 14, м. Бердянськ, Запорізька область, що складаються з основних будівель"А, Б, Б1", прибудов "а, а1, б, б1, б2, б3, б4, б5", ганку до "А", ганку до "а", ганку до "а1", ганку до "б3", ганку до "б4", ганку до "б5", піддашку до "б5", майстерень "В, в", гаража "Г", замощення І, ІІ, парканів №2, №3, №6, хвірток №1, №4, №5. Дане рішення стало підставою для видачі ЗАТ "Приазовкурорт" свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.03.2005.

Постановою Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 11/5009/7619/11 залишено без змін постанову Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 про відмову в позові Бердянського міжрайонного прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах Фонду державного майна України до відповідачів: Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт", про визнання недійсним пункту 5.1 рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради №107 від 04.03.2005 "Про оформлення права власності", визнання права власності за державою Україна в особі Фонду державного майна України на об'єкти нерухомого майна Приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт", розташовані за адресою: вулиці Котляревського, 14, м. Бердянськ, Запорізька область, що складаються з основних будівель "А, Б, Б1", прибудов "а, а1, б, б1, б2, б3, б4, б5", ганку до "А", ганку до "а", ганку до "а1", ганку до "б3", ганку до "б4", ганку до "б5", піддашку до "б5", майстерень "В, в", гаража "Г", замощення І, ІІ, парканів №2, №3, №6, хвірток №1, №4, №5, та витребування зазначеного майна з чужого незаконного володіння.

Вищевказані рішення судів у справах №33/5009/7705/11 та № 11/5009/7619/11 прийняті за участю тих самих сторін, що у справі, яка розглядається. Рішення набрали законної сили, а тому встановлені ними обставини не потребують доведення знову в силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України.

В господарській справі № 30/5009/7730/11 за позовом Бердянського міжрайонного прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах - Фонду державного майна України, до відповідачів: Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, Приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт", про визнання недійсними пунктів 5.4, 5.5, 5.6 рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради № 49 від 03.02.2005, судами встановлено, що 03.02.2005 Виконавчим комітетом Бердянської міської ради Запорізької області прийнято рішення №49 "Про оформлення права власності", відповідно до пунктів 5.4, 5.5, 5.6 якого оформлено право власності не обєкти нерухомості за ЗАТ "Приазовкурорт" (балансоутримувач - Санаторій "Бердянськ"), серед яких - будівля по вул. Котляревського, 14а, що складається з основної будівлі "А", прибудов "а, а1, двох ганків до "А", замощення І, ІІ". На виконання цього рішення ЗАТ "Приазовкурорт" отримало свідоцтва про право власності від 09.02.2005.

Наведені обставини викладені в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 30/5009/7730/11, якою справу №30/5009/7730/11 передано на новий розгляд до Донецького апеляційного господарського суду з підстав порушення ним норм процесуального права (в частині невстановлення початку перебігу та закінчення строку позовної давності).

Отже, обставини оформлення права власності ЗАТ "Приазовкурорт" на обєкти нерухомого майна, які розташовані на орендованих земельних ділянках по бульвару Тенісному, 16, вулиці Котляревського, 14, 14-а у м. Бердянськ, досліджувались господарськими судами при розгляді справ №33/5009/7705/11, № 11/5009/7619/11, №30/5009/7730/11.

Відповідно до статуту ПрАТ «Приазовкурорт» (позивач у справі), закрите акціонерне товариство «Приазовкурорт» змінило назву на приватне акціонерне товариство «Приазовкурорт», яке є його повним правонаступником (том 2, а.с. 172-172).

На орендованих земельних ділянках позивач без отримання належного дозволу на будівництво побудував:

- по бульвару Тінистому, 16 у м. Бердянськ будівлю складу (літ. К), прибудову підсобного приміщення (літ. Ж);

- по вулиці Котляревського, 14 у м. Бердянську прибудову тамбуру (літ. В1) до будівлі майстерні (літ. В);

- по вулиці Котляревського, 14-а у м. Бердянську будівлю складу (літ. Б).

На вказані обєкти нерухомості Бердянським комунальним підприємством з технічної інвентаризації було виготовлено технічний паспорт із зазначенням розташування будівель на плані земельних ділянок, планів поверхів будівель та експлікацій приміщень до плану поверхів будинків (том 1, а.с. 83-92).

Згідно висновків, виготовлених на замовлення позивача ОСОБА_4 філією «НДІпроектреконструкція», про технічний стан будівельних конструкцій вищезазначених обєктів нерухомості (замовлення 132/08-2008) на момент обстеження (2008 рік) несучі та огороджуючі конструкції знаходяться у задовільному стані і забезпечують безпечну експлуатацію. Позивачу надані рекомендації щодо усунення виявлених при обстеженні дефектів конструкцій (том 1, а.с. 93-101, 110-134).

Повторним обстеженням самовільно збудованих нерухомих обєктів з метою перевірки виконання рекомендацій щодо усунення недоліків будівельних конструкцій встановлено, що на момент обстеження (2009 рік) будівельні конструкції приведені у відповідність до вимог, знаходяться у задовільному стані та забезпечують їх подальшу експлуатацію, що підтверджується висновком Бердянської філії «НДІпроектреконструкція» про технічний стан будівельних конструкцій після виконання рекомендацій згідно замовлення 132/08-2008 (том 2, а.с. 87-88а).

Відповідно до експертного висновку протипожежного стану обєктів нерухомості від 29.08.2008 №2117, виконаного Бердянським МУ ГУ МНС України в Запорізькій області щодо самовільно збудованих позивачем обєктів нерухомості, не виявлено порушень вимог діючих протипожежних норм та правил (том 2, а.с. 74).

Висновком державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 12.05.2009 №345, виданого Державним закладом «Бердянська санітарно-епідеміологічна станція Запорізької області» підтверджено, що обєкти нерухомості відповідають вимогам санітарного законодавства України (том 2, а.с. 73).

Посилаючись на те, що самочинно збудоване нерухоме майно не порушує прав інших осіб, збудоване на земельній ділянці, яка надана позивачу у встановленому порядку, позивач на підставі ч. ч. 1 - 3 ст. ст. 376 Цивільного кодексу України просить визнати за ним право власності на це майно.

Направляючи справу на новий розгляд, Вищий господарський суд України в постанові від 24.11.2011 у даній справі, звернув увагу суду на необхідність врахування того, що з позовом про визнання права власності може звертатись особа, яка є власником майна, у випадку, якщо відповідне право цієї особи оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати нею документа, який засвідчує право власності. Суду слід зясувати обставини щодо невизнання та/або оспорювання відповідачем права власності позивача на майно, яке є предметом спору.

Вказівки суду касаційної інстанції підлягають врахуванню судом при новому розгляді справи.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Нормою статті 392 Цивільного кодексу України, на зміст якої звернуто увагу судом касаційної інстанції, визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вказана норма регулює порядок захисту права власності особи, яке вже виникло до подання позову на певній правовій підставі, і в особи є чи були в наявності документи, які це право підтверджують.

Втім, Цивільний кодекс України визначає випадки, коли право власності може виникати безпосередньо з рішення суду.

Частиною 5 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Зокрема, статтею 376 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач як на підставу для звернення до суду з позовом, врегульовано питання визнання судом права власності на самочинне будівництво.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 376 Цивільного кодексу України в редакції, яка діяла на момент звернення позивача до суду з позовом, було визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як зазначає позивач у позовній заяві, спірні обєкти збудовані позивачем без отримання належного дозволу. Проте наданими позивачем у справу висновками компетентних установ про технічний стан будівельних конструкцій, дотримання протипожежних та санітарно-епідеміологічних норм при будівництві зазначених обєктів підтверджується, що збудовані обєкти відповідають вимогам законодавства та можлива їх безпечна експлуатація.

Відповідач не визнає позовні вимоги, правову позицію з цього приводу виклав у відзиві.

Зокрема, відповідач заперечує проти задоволення позову з підстав ненадання позивачем документів на право виконання будівельних робіт.

З цього приводу суд зазначає, що факт здійснення будівництва без дозволу не є підставою для відмови в позові про визнання права власності на самочинно збудоване майно, оскільки здійснення будівництва без дозволу є ознакою самочинного будівництва відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України. Наявність підстав для визнання за позивачем права власності на самочинно збудовані обєкти визначається судом з огляду на приписи ч. 3 ст. 376 Цивільного кодексу України, а саме: надання земельної ділянки під уже збудоване майно.

У звязку з цим матеріально-правовий спір щодо права на обєкти самочинного будівництва може виникнути тільки між особою, яка самочинно збудувала майно на чужій земельній ділянці, та власником цієї земельної ділянки.

Власником земельних ділянок, на яких збудоване спірне майно, є територіальна громада міста Бердянськ в особі Бердянської міської ради Запорізької області, яка передала позивачу в оренду земельні ділянки. Отже, Бердянська міська рада Запорізької області є належним відповідачем за даним позовом.

Зі змісту п. 1 договорів оренди земельних ділянок вбачається, що земельні ділянки передані позивачу в оренду для обслуговування будівель санаторію «Бердянськ».

На час розгляду справи договори оренди земельних ділянок є діючими. Термін оренди є тривалим (до 2028 року).

За умовами п. 4 договорів оренди земельних ділянок відповідач має право зводити тимчасові (на термін оренди), виробничі і інші будівлі та споруди згідно з проектом, затвердженим та погодженим у встановленому порядку.

Отже, при наданні в оренду земельних ділянок сторони передбачили можливість здійснення позивачем будівництва на орендованих земельних ділянках.

Відповідач не надав суду доказів істотного порушення відповідачем будівельних норм та правил при здійсненні будівництва.

Враховуючи викладене, оскільки земельна ділянка надавалась позивачу з можливістю будівництва на ній обєктів, а також те, що позивачем не допущено при здійсненні будівництва істотного порушення будівельних норм і правил, прав та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання за позивачем права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, яке розташоване на земельних ділянках по бульвару Тінистому, 16 у м. Бердянську загальною площею 2,476 га (будівля складу літ. К), прибудова підсобного приміщення (літ. Ж); по вулиці Котляревського, 14 у місті Бердянську загальною площею 0,2701 га (прибудова тамбуру літ. В1) до будівлі майстерні (літ. В); по вулиці Котляревського, 14-а у місті Бердянську загальною площею 0,1562 га (будівля складу літ. Б).

Стосовно посилань відповідача на те, що власником комплексу будівель та споруд по вул. Котляревського, 45 у м. Бердянськ, є не відповідач, а інша особа ОСОБА_2, суд зазначає, що позивач відмовився від позовних вимог в частині визнання права власності на ці обєкти.

Відмова позивача від позову в цій частині подана у встановленому порядку, до прийняття рішення у справі, не порушує чиїх-небуть прав та законних інтересів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Суд розяснює, що відповідно до ч. 7 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у звязку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Наслідки відмови від позову позивачу відомі.

Враховуючи зазначене, суд ухвалив закрити провадження у справі в частині позовних вимог про визнання права власності на навіси (літ. Ж, К), що знаходяться на земельній ділянці по вул. Котляревського, буд. 45 в м. Бердянськ загальною площею 0,3097 га.

В частині позовних вимог, які розглядались судом по суті, позов судом задоволено, а саме: визнано за позивачем право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, яке розташоване на земельних ділянках по бульвару Тінистому, 16 у м. Бердянську загальною площею 2,476 га (будівля складу літ.К), прибудова підсобного приміщення (літ. Ж); по вулиці Котляревського, 14 у місті Бердянську загальною площею 0,2701 га (прибудова тамбуру літ. В1) до будівлі майстерні (літ.В); по вулиці Котляревського, 14-а у місті Бердянську загальною площею 0,1562 га (будівля складу літ. Б).

Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 214,10 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 312,50 грн. залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись 129, 231, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог Приватного акціонерного товариства Приазовкурорт в особі філії Клінічний санаторій Бердянськ (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Котляревського/Перлинна, 12/24, ідентифікаційний код 02647763) до Бердянської міської ради Запорізької області Бердянської міської ради Запорізької області (71100, м. Бердянськ, площа Єдності, 2, ідентифікаційний код 20525153) про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, що знаходяться на земельній ділянці за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Котляревського, буд. 45, загальною площею 0,3097 га (навіси літ. Ж, К).

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за Приватним акціонерним товариством Приазовкурорт (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Котляревського/Перлинна, 12/24, ідентифікаційний код 02647763) право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, яке розташоване на земельних ділянках по бульвару Тінистому, 16 у м. Бердянську загальною площею 2,476 га (будівля складу літ. К), прибудова підсобного приміщення (літ. Ж), по вулиці Котляревського, 14 у місті Бердянську загальною площею 0,2701 га (прибудова тамбуру літ. В1) до будівлі майстерні (літ. В), по вулиці Котляревського, 14-а у місті Бердянську загальною площею 0,1562 га (будівля складу літ. Б).

Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 214,10 грн. (двісті чотирнадцять грн. 10 коп.) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 312,50 грн. (триста дванадцять грн. 50 коп.) залишити за позивачем.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 серпня 2018 року.

Суддя Т.А. Азізбекян