ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"01" серпня 2018 р. м. Київ Справа № 911/1658/18

За заявою ОСОБА_1

про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничої фірми «Водополімер»

Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіверекополімер»

за участю третіх осіб: Приватного акціонерного товариства «Пересувна механізована колона № 55» та Приватного нотаріуса Дудки Оксани Сергіївни

про визнання недійсним з моменту укладення Договору іпотеки

Суддя Карпечкін Т.П.

обставини справи:

До Господарського суду Київської області ОСОБА_1 подано заяву б/н віл 30.07.2018 року про забезпечення поданого ним позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничої фірми «Водополімер» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіверекополімер» за участю третіх осіб Приватного акціонерного товариства «Пересувна механізована колона № 55» та Приватного нотаріуса Дудки Оксани Сергіївни про визнання недійсним з моменту укладення Договору іпотеки, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Водполімер» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіверекополімер», посвідченого 31.07.2015 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дудкою О.С., та зареєстрованого нотаріусом в реєстрі за №2080.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Відповідно до ч.2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В заяві про забезпечення позову позивач просить забезпечити наведений позов, а саме, заборонити державним реєстраторам вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості або записи про припинення юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіверекополімер»; заборонити державним реєстраторам вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості або записи про припинення юридичної особи -Приватного акціонерного товариства «Пересувна механізована колона №55»; накласти арешт на об'єкт нерухомого майна номер 5 05, під назвою «Адміністративно-виробничий комплекс з підсобно-господарськими спорудами», площею 1005,2 кв.м, розташований за адресою: м.Бориспіль вул. Запорізька, 14-а; а також будь-яким іншим способом, який суд вважатиме за доцільне вжити з огляду на обставини спору.

В обґрунтування позовних вимог позивач - ОСОБА_1 посилається на порушення його корпоративних прав в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничої фірми «Водополімер» (відповідач1) щодо участі та управлінні справами.

Позивач, як учасник відповідача1 стверджує, що внаслідок злочинної домовленості та в порушення умов Статуту відповідача1 колишній керівник відповідача1 вчинив правочини з метою викрадення майна відповідача1, уклавши від імені відповідача правочин, за яким відповідач 1 набув обов'язків майнового поручителя за спірним Договором іпотеки в забезпечення виконання зобов'язань третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Пересувна механізована колона № 55» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіверекополімер» за фіктивними фінансовими зобов'язаннями за Договором безпроцентної поворотної позики № 1 від 31.07.2015 року, внаслідок якого у квітні 2016 року у власність відповідача2 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіверекополімер» перейшло належне відповідачу1 майно - «Адміністративно-виробничий комплекс з підсобно-господарськими спорудами», площею 1005,2 кв.м, розташований за адресою: м.Бориспіль вул. Запорізька, 14-а.

Позивачем, як корпоративним учасником відповідача1, без відома якого відповідачем1 в особі директора укладено невигідний для відповідача1 правочин майнового поручительства, який призвів до передачі у власність відповідача2 належного відповідачу1 майнового комплексу в погашення зобов'язань третьої особи1, обрано способом захисту його корпоративного права вимогу про визнання відповідного правочину майнового поручительства (іпотеки) недійсним, про що до Господарського суду Київської області подано даний позов у справі № 911/1658/18.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначає, що відповідач2 (до якого перейшло майно) та третя особа1 з метою приховання слідів протиправності набуття відповідачем2 майна відповідача1 вчиняють дії по ліквідації товариств, що надасть їм змогу знищити власні первинні документи та припинити існування як суб'єктів спірних правовідносин, відповідно і уникнути відповідальності. У зв'язку з чим, позивач просить заборонити державним реєстраторам вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості або записи про припинення юридичної особи щодо: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіверекополімер» та Приватного акціонерного товариства «Пересувна механізована колона №55».

Також, позивач зазначає, що відповідачем2 було перепродано незаконно набуте майно відповідача1 за удаваним договором купівлі-продажу від 13.02.2018 року № 454 на користь ТОВ «Ріелті Естейт» з метою перешкодити належному власникові (відповідачу1 в особі легітимних органів управління) повернути майно, яке незаконно вибуло з його власності. У зв'язку з чим, позивач просить накласти арешт на об'єкт нерухомого майна номер 5 05, під назвою «Адміністративно-виробничий комплекс з підсобно-господарськими спорудами», площею 1005,2 кв.м, розташований за адресою: м.Бориспіль вул. Запорізька, 14-а.

Позивач зазначає, що невжиття судом наведених заходів забезпечення щодо попередження ймовірної ліквідації відповідача2 та третьої особи1 може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Однак, суд зазначає, що у позові у справі № 911/1658/18 заявлено вимогу про визнання недійсним з моменту вчинення договору іпотеки, що передбачає лише встановлення відповідного факту протиправності правочину і як наслідок спростування правових підстав переходу права власності на майно відповідача1 до відповідача2. Рішення за наслідками розгляду спору не передбачає для відповідача2 та третьої особи1 вчинення жодних дій чи участі у його виконанні, відповідне судове рішення в разі задоволення позову передбачає встановлення факту незаконності вибуття майна з володіння відповідача1, що може бути використано в якості правових підстав його витребування від будь-кого володільця.

Відповідно захід забезпечення позову у вигляді заборони державним реєстраторам вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості або записи про припинення юридичної особи щодо відповідача2 та третьої особи1 жодним чином не стосується виконання рішення суду в разі задоволення позову, а як зазначає сам позивач, тимчасове зупинення ліквідації (припинення юридичної особи щодо відповідача2 та третьої особи1) необхідно для перевірки законності та притягнення винних до відповідальності, що передбачається у відповідній кримінальній справі, безпосередньо не пов'язане з судовим спором у справі № 911/1658/18 і не впливає на виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, як зазначає і сам позивач, необхідно з метою ефективного захисту інтересів позивача щодо реалізації судових рішень щодо повернення нерухомого майна його законному власнику. Однак, в позові заявлено лише вимогу про визнання недійсним договору іпотеки, жодних майнових вимог позов не містить.

З огляду на зміст ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову полягає у вжитті заходів, необхідних для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Згідно з ч. 4 наведеної ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Також, оскільки у справі розглядається корпоративний спір, згідно з ч. 5 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони:

1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору;

2) емітенту, зберігачу, депозитарію надавати реєстр власників іменних цінних паперів, інформацію про акціонерів або учасників господарського товариства для проведення загальних зборів товариства;

3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства;

4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Частинами 10 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства.

Згідно з ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Судом встановлено, що зі змісту позову не вбачається наявності спору про майно, тому вимога про накладення арешту на майно безпосередньо не пов'язана з предметом спору і не є співмірною із заявленою позивачем вимогою про визнання недійсним договору іпотеки.

Щодо вимоги про заборону державним реєстраторам вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості або записи про припинення юридичної особи щодо відповідача2 та третьої особи1, оскільки в позові не оскаржується законність ліквідації відповідача2 та третьої особи1, і відповідні питання безпосередньо не стосуються охоронюваних законом прав та інтересів позивача, вжиття наведених заходів забезпечення позову суперечить ч. 4, ч. 5 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, оскільки накладення арешту на майно та заборона щодо завершення процедури ліквідації відповідача2 та третьої особи1 безпосередньо не пов'язані з предметом спору, відповідні заходи, хоч є тимчасовими і не порушують інтересів учасників провадження, однак є не обґрунтованими і не адекватними заявленим позовним вимогам у справі № 911/1658/18. Відповідні заходи забезпечення позову жодним чином не стосуються забезпечення фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову про визнання недійсним договору іпотеки.

Частиною 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно з п. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Таким чином, заява бн/ від 30.07.2018 року ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 911/1658/18 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Заяву бн/ від 30.07.2018 року ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 911/1658/18 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у строки та в порядку, передбаченому ст. ст. 256-257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.П. Карпечкін