РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.08.2018Справа № 910/7617/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська

страхова група»

про стягнення 99.603,61 грн.

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

12.06.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення 99.603,61 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 209.17.2347098 від 23.03.2017 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування автомобіля марки Infiniti JX 35, державний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки Mercedes Benz ML250 CDI 4Matic, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, яким скоєно ДТП, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АК/5147838), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2018 відкрито провадження у справі № 910/7617/18 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Даною ухвалою суду зобов'язано відповідача протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 13.06.2018 було направлено 14.06.2018 відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 704 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03036, м. Київ, вул. Івана Федорова, 32-А, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 13.062018 є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 13.06.2018, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 15.06.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 704, а отже відповідач мав подати відзив до 02.07.2018 включно.

Позивачем 21.06.2018 до відділу діловодства суду подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 23.040,70 грн. при цьому посилаючись на те, що 14.06.2018 відповідачем згідно платіжного доручення № 12165 здійснено оплату страхового відшкодування в розмірі 76.652,91 грн.

Від відповідача 26.06.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що згідно інформації, яка міститься в Централізованій базі даних МТСБУ, транспортний засіб Infiniti JX 35, державний номер НОМЕР_1 мав два страхових випадки по полісу АІ/7389445, укладеного між Т/Ш «Експрес Страхування» та ОСОБА_3 Звертає увагу суду на той факт, що згідно п. 1.10. страхового акту № 3.17.2035-1 від 12.12.2017, складеного ТДВ «Експрес Страхування», маються попередні виплати за договором в розмірі 46.565,88 грн. Окрім цього, згідно інформації, яка міститься на Інтернет порталі «Судова влада України», 08.04.2016 Печерським районним судом м. Києва у справі № 757/6436/16-п було винесено постанову, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні вчинені дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 06.02.2016 та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідач вважає, що оскільки транспортний засіб Infiniti JX 35, державний номер НОМЕР_1 мав пошкодження складової частини кузова та підлягав відновлювальному ремонту, а тому даний факт свідчить про наявність підстав для розрахунку коефіцієнта фізичного зносу відповідно до п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, який за здійсненими розрахунками відповідача становить 0,3360. Тому матеріальний збиток завданий власнику пошкодженого автомобіля згідно звіту № 159 від 21.12.2017 з урахуванням фізичного зносу становить 76.562,91 грн. 14.06.2018 відповідачем страхове відшкодування в розмірі 76.562,91 грн. було сплачено позивачу, а отже зобов'язання відповідача виконано в повному обсязі.

У відзиві відповідача мітиться клопотання про залучення третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 та про витребування у відповідача і ОСОБА_4 копії актів пошкодженого автомобіля, фотографії пошкодженого автомобіля та копії актів виконаних робіт по попереднім двом страховим випадкам.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Отже, третя особа без самостійних вимог, має знаходитися з однією зі сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін.

Суд розглянувши клопотання про залучення третьої особи відмовив в його задоволенні, оскільки прийняття рішення з даного господарського спору не може вплинути на права або обов'язки ОСОБА_4 щодо позивача.

Відповідно до ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Суд розглянувши заявлене клопотання відмовив в його задоволенні оскільки воно не відповідає вимогам ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, зокрема заявником не подано доказів вжиття заходів щодо отримання зазначених в клопотанні документів та неможливості їх отримання.

Згідно зі ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

З постанови Оболонського районного суду м. Києва від 08.02.2018 у справі № 756/16507/17 вбачається, що 03.12.2017 о 11 годині 45 хвилин ОСОБА_2 в м. Києві по просп.. Степана Бандери, 34-В керуючи автомобілем Mercedes Benz ML250 CDI 4Matic, державний номер НОМЕР_2 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відчинив водійські двері, чим створив перешкоду автомобілю Infiniti JX 35, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та здійснив зіткнення з ним. В результаті зіткнення вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Водій ОСОБА_2 порушив п.п. 2.3б, 15.13 Правил дорожнього руху України.

Даною постановою суду ОСОБА_2 визнано винним за вчинене правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340,00 грн.

Автомобіль марки Infiniti JX 35, державний номер НОМЕР_1 (номер кузова/шасі НОМЕР_3) застрахований ОСОБА_3 (страхувальник) у Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (страховик) на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 209.17.2347098 від 23.03.2017.

Відповідно до звіту № 159 від 21.12.2017 матеріальний збиток завданий внаслідок пошкодження автомобіля Infiniti JX 35, державний номер НОМЕР_1 (із розрахунку 0,00 коефіцієнту зносу), складає 99.949,20 грн.

На підставі договору добровільного страхування позивачем було складено страховий акт № 3.17.2035-1 від 12.12.2017, а також розраховано суму страхового відшкодування.

Вказаним страховим актом позивачем визнано подію страховою та вирішено виплатити страхове відшкодування в розмірі 99.603,61 грн.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Матеріали справи свідчать, що кошти в розмірі 99.603,61 грн. були перераховані позивачем Приватному підприємству «Авто-Актив» згідно платіжного доручення № ЦО03500 від 13.12.2017.

Згідно матеріалів справи цивільна відповідальність транспортного засобу Mercedes Benz ML250 CDI 4Matic, державний номер НОМЕР_2 відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5147838 застрахована у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група».

Відповідно до умов договору (полісу) № АК/5147838 ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну визначено в розмірі 100.000 грн.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 99.603,61 грн. право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mercedes Benz ML250 CDI 4Matic, державний номер НОМЕР_2, яким скоєно ДТП, застрахована у відповідача згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5147838, то відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП вищевказаним водієм власнику автотранспортного засобу покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв'язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Якщо дії третьої особи, якими страхувальнику спричинені збитки, є страховим випадком, то у такого потерпілого (страхувальника за договором страхування) є дві можливості відшкодування шкоди: за рахунок безпосереднього заподіювача шкоди; за рахунок страховика шляхом отримання страхового відшкодування. Право вибору належить самому потерпілому.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала транспортного засобу Mercedes Benz ML250 CDI 4Matic, державний номер НОМЕР_2 встановлена у судовому порядку.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

В матеріалах справи наявна вимога № 894_/17.2035 від 22.02.2018 на виплату страхового відшкодування в сумі 99.603,61 грн.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідач отримавши вимогу позивача у визначений строк не виплатив суму страхового відшкодування та не надав відповіді.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Положеннями пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майну України № 142/5/2092 від 24.11.2003 (далі - Методика), передбачено, що значення коефіцієнта фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких що не перевищує:

5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД;

7 років - для інших легкових КТЗ;

3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД;

4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів;

5 років - для мототехніки.

Згідно з п. 7.39. Методики винятком стосовно використання зазначених вимог є:

а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний);

б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації;

в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4, зокрема автомобіль легковий, експлуатувався в режимі таксі, що передбачає надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Відповідно до інформації, яка міститься в Централізованій базі даних МТСБУ, транспортний засіб Infiniti JX 35, державний номер НОМЕР_1 (номер кузова/шасі НОМЕР_3) мав два страхових випадки по полісу АІ/7389445.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що в провадженні Печерського районного суду м. Києва перебувала справи № 757/6436/16-п в якій 08.04.2016 винесено постанову про визнання винним ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення передбачено ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340,00 грн. Даною постановою встановлено, що ОСОБА_3 06.02.2016 керуючи автомобілем Infiniti JX 35, державний номер НОМЕР_1 вчинив зіткнення з іншим автомобілем, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно з п. 1.10 страхового акту № 3.17.2035-1 від 12.12.2017 вбачається, що за договором мали місце попередні виплати в розмірі 46.565,88 грн.

Отже, в даному випадку автомобіль Infiniti JX 35, державний номер НОМЕР_1 мав пошкодження й раніше.

Натомість у звіті № 159 від 21.12.2017 оцінювачем зазначено, що при огляді транспортного засобу Infiniti JX 35, державний номер НОМЕР_1 не виявлено слідів раніше виконаного ремонту, що не відповідає дійсності.

З огляду на викладене, визначення й застосування коефіцієнту фізичного зносу (Ез) до розміру страхової виплати є обов'язковим у відповідності до п. 7.39 Методики.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку аварійного комісара, наданого відповідачем, коефіцієнт фізичного зносу складових до Infiniti JX 35, державний номер НОМЕР_1 складає 0,3360.

Відповідно до звіту № 159 від 21.12.2017 визначення вартості відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу за формулою Сврз=Ср+См+Ссх(1-Ез) де:

Ср - 4.375,00 грн.,

См - 25.972,14 грн.,

СС- 69.602,06 грн.,

Ез - 0,00

та отримано Сврз=4.375,00 + 25.972,14 + 69.602,06 х (1-0,00) = 99.949,20 грн.

Однак, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу вартість відновлювального ремонту становить: Сврз=4.375,00 + 25.972,14 + 69.602,06 х (1-0,3360) = 76.562,91 грн.

Згідно ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Оскільки умовами полісу № АК/5147838 розмір франшизи не встановлено, тому страхове відшкодування не підлягає зменшенню.

Суд дійшов висновку, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», виходячи із вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, зобов'язаний був відшкодувати позивачу страхове відшкодування у розмірі 76.562,91 грн.

Як вбачається з матеріалів справи згідно платіжного доручення № 12165 від 14.06.2018 відповідач перерахував позивачу страхове відшкодування в розмірі 76.562,91 грн.

З огляду на те, що відповідач повністю сплатив суму страхового відшкодування в позові в частині стягнення 23.040,70 грн. слід відмовити.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» необґрунтовані та задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова