ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2018 р. Справа № 926/4078/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Скрипчук О.С.

суддів Дубник О.П.

ОСОБА_1

При секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за № 14/4-714 від 07.05.2018 року

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 13.04.2018 року (повне рішення складено та підписано 20.04.2018 року, суддя Марущак І.В.)

у справі № 926/4078/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут», м. Чернівці

про стягнення інфляційних втрат, 3 % річних та пені за неналежне виконання грошового зобовязання у сумі 118 087,80 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 - довіреність № 14-161 від 28.09.2017 року

від відповідача: ОСОБА_3 - довіреність № 007.1Др-21-1217 від 29.12.2017 року

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Чернівецької області із позовом до ТзОВ «Чернівцігаз Збут» про стягнення боргу за неналежне виконання грошового зобовязання по договору купівлі-продажу природного газу від 30.12.2015 року №16-205-РО у сумі 118087,80 грн., а саме 87605,06 грн. пені (що нарахована за період з 25.02.2016 року по 27.10.2016 року), 23707,46 грн. інфляційних втрат (які нараховані за період з 01.03.2016 року по 30.06.2016 року) та 6775,28 грн. 3% річних (що нараховані за період з 25.02.2016 року по 27.10.2016 року).

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 13.04.2018 року у справі № 926/4078/17 позов ПАТ «НАК «Нафтогаз України» задоволено частково. Суд виніс рішення, яким стягнув з ТзОВ «Чернівцігаз Збут» на користь ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 9369,24 грн. пені, 806,25 грн. 3% річних. У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» подало апеляційну скаргу за № 14/4-714 від 07.05.2018 року, в якій просило рішення Господарського суду Чернівецької області від 13.04.2018 року скасувати в частині відмови в позові, прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального права. А саме скаржник стверджує, що дані щодо дати підписання та дати направлення актів відповідачу не містять інформації стосовно обставин, які входять до предмета доказування у цій справі, адже умовами договору сторони погодили, що оплата за газ здійснюється покупцем до 25 числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу.

Відповідачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу № 2007.2-СК-3584-06-18 від 15.06.2017 року, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Господарського суду Чернівецької області від 13.04.2018 року залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає до задоволення.

Відповідачем було подано до суду заяву б/н від 23.07.2018 року про розстрочку виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду у даній справі на 12 місяців. Зазначена заява залишена без розгляду, з огляду на наступне.

У відповідності до ст.331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Аналізуючи вказані норми апеляційний суд звертає увагу, що оскільки запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочки виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення, тому заява про розстрочення виконання рішення подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, за наслідками вирішення спору.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 грудня 2015 року між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) і ТзОВ «Чернівцігаз Збут» (покупець) було укладено договір №16-205-РО на купівлю-продаж природного газу (далі договір). Згідно умов договору позивач зобов'язався передати у власність відповідачу у 2016 році природний газ (далі - газ), а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах договору (пункт 1.1).

Відповідно до п.1.2 договору №16-205-РО: Газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності)

Пунктом 11.1 договору (у редакції додаткової угоди від 30.04.2016 року №2) передбачено, що він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 30.09.2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Згідно із п.2.1 договору (у редакції додаткової угоди від 30.04.2016 року №2): продавець зобовязався передати покупцю з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2016 року (включно) газ обсягом до 435,862 тис. куб., у тому числі по місяцях (тис. куб м): січень 125,467, лютий 92,414, березень 79,726, квітень 79,255, травень 25,000, червень 25,000, липень 3,000, серпень 3,000, вересень 3,000.

У п. 2.1.1 договору №16-205-РО зазначено, що обсяги газу, які планується передати за договором, можуть змінюватися сторонами протягом місяця продажу.

У відповідності до п.3.1 договору №16-205-РО позивач передає відповідачу у загальному потоці газ

- у разі передачі газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі газу від газодобувних підприємств та від підземних сховищ газу (далі - ПСГ) у газотранспортну систему;

- у разі передачі імпортованого газу (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України) у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему.

Право власності на газ переходить від позивача до відповідача в пунктах приймання - передачі газу після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на газ відповідач несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ.

У свою чергу додатковою угодою від 31.03.2016 року №1 до договору №16-205-РО сторони вирішили змінити п.3.1, яким погоджено, що продавець передає покупцю газ у загальному потоці газу:-у разі передачі газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі газу від газодобувних підприємств та від підземних сховищ газу (далі - ПСГ) у газотранспортну систему;-у разі передачі імпортованого газу (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України) - у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему.

Право власності на газ переходить від продавця до покупця після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ.

Приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п.3.2 договору).

За приписами п.3.3 договору не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, відповідач зобов'язується надати позивачеві підписані та скріплені печаткою відповідача два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Позивач не пізніше 13-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути відповідачу один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписаний акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. У разі, якщо відповідач до 15 числа наступного за місяцем поставки газу не надає позивачу акти приймання-передачі природного газу, обсяги фактичного використання у звітному місяці газу позивачем документально не оформлюються.

Додатковою угодою від 31.03.2016 року №1 сторони змінили редакцію зазначеного пункту договору №16-205-РО:

п.3.3 Не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою Покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 13-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою. У разі не підписання продавцем акту приймання-передачі газу, продавець письмово повідомляє покупця про причини не підписання акта.

У разі, якщо покупець до 15 числа наступного за місяцем поставки газу не надає продавцю акти приймання-передачі природного газу, такі дії (бездіяльність) з боку покупця вважаються односторонньою відмовою покупця від поставки природного газу за цим договором за відповідний розрахунковий період. При цьому покупець не має право заперечувати проти не поставки продавцем природного газу договором за відповідний розрахунковий період.

Зазначена редакція п.3.3 договору поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склалися з 01.04.2016 року (п.7 додаткової угоди від 31.03.2016 року №1).

Відповідно до п.5.1 договору ціни (граничні роздрібні ціни) на природний газ установлюються Кабінетом Міністрів України і на період до 31.03.2016 р. становлять 3600,00 грн. за 1000,00 куб. м. природного газу.

У п.5.2 договору сторони визначили, що ціна за 1000 куб. м. природного газу без урахування тарифів на транспортування і розподіл природного газу, торгової із спеціальними обовязками становить 2205,0000 гривень за 1000 куб. м, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 2646,0000 грн. за 1000 куб. м.

У разі зміни ціни на природний газ та/або зміни тарифів на транспортування та розподіл газу, торгової націнки, вони є обов'язковими для сторін за договором з моменту введення їх в дію, про що сторонами підписується додаткова угода до договору (п.5.3 договору).

31.03.2016 року сторони підписали додаткову угоду від 31.03.2016 року №1, в якій погодили, що з 01.04.2016 року ціни (граничні роздрібні ціни) на природний газ установлюються Кабінетом Міністрів України та на період з 01.04.2016 р. до 30.04.2016 р.(включно) ціна становить 3600,00 гривень за 1000 куб. м, в т. ч. ПДВ 20%.

Ціни за 1000 куб. м. природного газу за цим договором з 01.04.2016 р. до 30.04.2016 р. (включно) без урахування податку на додану вартість, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, торгової націнки постачальника газу із спеціальними обовязками становлять:- 2 205,00 гривень за 1000 куб. м, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ - 2 646,00 гривень.

Натомість, починаючи з 01.05.2016 року сторони у додатковій угоді від 30.04.2016 року узгодили наступну редакцію пунктів 5.1. та 5.2 договору №16-205-РО: Ціни (граничні роздрібні ціни) на природний газ установлюються Кабінетом Міністрів України та на період з 01.05.2016 р. ціна становить 3913,00 гривень за 1000 куб. м, в т. ч. ПДВ 20%. Ціни за 1000 куб. м. природного газу за цим договором з 01.05.2016 р. без урахування податку на додану вартість, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, торгової націнки постачальника газу із спеціальними обовязками становлять: 2 465,8333 гривень за 1000 куб. м, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ - 2 959,00 гривень.

Загальна сума вартості природного газу за цим договором вартості місячних поставок газу і становить 976 464,88 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ - 1 171 757,87 грн. (п.5.4 договору у редакції додаткової угоди від 30.04.2016 року №2).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач поставив відповідачу газ на загальну суму 1557774,23 грн., що підтверджуються актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016 року на суму 331985,69 грн., від 29.02.2016 року на суму 244527,44 грн., від 31.03.2016 року на суму 210955,00 грн., від 30.04.2016 року на суму 209708,74 грн., від 31.05.2016 року на суму 114137,51 грн., від 30.06.2016 року на суму 283276,91 грн., від 31.07.2016 року на суму 54271,02 грн., від 31.08.2016 року на суму 51223,25 грн., від 30.09.2016 року на суму 57688,67 грн.

Відповідач сплатив позивачу 1557774,23 грн., що підтверджується бухгалтерськими довідками позивача.

Таким чином, відповідач повністю сплатив позивачу вартість отриманого газу по договору №16-205-РО, що не заперечується представниками сторін.

Водночас, судами встановлено, що листами від 17.06.2016 року, 22.06.2016 року, 18.07.2016 року, 29.08.2016 року, 14.09.2016 року та 28.10.2016 року відповідач просив зарахувати кошти, які надходили позивачу в якості оплати по договорам купівлі продажу газу для потреб населення в оплату по договору для потреб релігійних організацій.

На підставі вказаних листів позивач здійснював зарахування коштів, що надійшли від відповідача в якості оплати по договору №16-205-РО, що відображено у бухгалтерській довідці позивача.

Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, оскільки вважає, що відповідач у порушення пункту 6.1 договору №16-205-РО несвоєчасно здійснював оплату отриманого ним газу. Внаслідок чого позивач нарахував відповідачу 87605,06 грн. пені (що нарахована за період з 25.02.2016 року по 27.10.2016 року), 23707,46 грн. інфляційних втрат (які нараховані за період з 01.03.2016 року по 30.06.2016 року) та 6775,28 грн. 3% річних (що нараховані за період з 25.02.2016 року по 27.10.2016 року).

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Суд зазначає, що за період, протягом якого позивач просить стягнути заборгованість, діяли дві редакції пунктів 6.1. договору, щодо остаточного розрахунку. Крім цього, за даний період діяли дві редакції п.п. 3.3 розділу 3 «Порядок та умови передачі газу» договору, а саме редакції договору: до 01.04.2016 року; з 01.04.2016 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позов в частині стягнення 9 369,24 грн. пені та 806,25 грн. 3% річних (за квітень, травень та жовтень 2016 року) у відповідності до договору у редакції з 01.04.2016 року. В цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Частиною 1 статті 530 ЦК передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною 1 статті 692 ЦК покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, за умовами п.6.1 договору (у редакції чинній до 01.04.2016 року) оплата планових обсягів газу здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється відповідачем до 25-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Як вже зазначено вище, п.3.3 договору (у редакції чинній до 01.04.2016 року) передбачено, що не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, відповідач зобов'язується надати позивачеві підписані та скріплені печаткою відповідача два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Позивач не пізніше 13-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути відповідачу один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. У разі, якщо відповідач до 15 числа наступного за місяцем поставки газу не надає позивачу акти приймання-передачі природного газу, обсяги фактичного використання у звітному місяці газу позивачем документально не оформлюються.

Пунктом 7.1 договору передбачена відповідальність сторін за невиконання/неналежне виконання умов договору згідно з чинним законодавством України та договором.

Пунктом 7.2 договору встановлено, що у разі невиконання відповідачем умов пункту 6.1 цього договору він зобовязується сплатити позивачу крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

При цьому частиною 2 статті 625 ЦК встановлено обов'язок боржника, який припустився прострочення, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів не може прийняти до уваги помилкові посилання суду першої інстанції на норми статей 612, 613 ЦК в обґрунтування висновку про ненастання прострочення боржника внаслідок прострочення кредитора, з огляду на наступне.

За змістом зазначених норм, прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. При цьому кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що підписані та скріплені печаткою покупця акти приймання-передачі були надіслані продавцю, однак безпідставно залишено поза увагою факт обізнаності покупця про момент набуття ним права власності на отриманий товар (перехід газу через пункти приймання-передачі), а також про обсяг спожитого природного газу у відповідному місяці за показниками лічильників та пов'язане з цим виникнення обов'язку щодо оплати вартості товару згідно договору, тому презюмується той факт, що відповідач мав усі дані щодо фактичних щомісячних обсягів отриманого природного газу для проведення розрахунків з постачальником.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції помилково визначив у спірних правовідносинах зустрічними зобов'язання з повернення актів приймання-передачі природного газу та, відповідно, настання строку оплати цього газу саме з такого моменту, оскільки не обґрунтував наявності істотних обставин, які б могли перешкодити відповідачу здійснити поточні платежі протягом місяця поставки та чи пов'язана неповнота розрахунків та необхідність остаточних розрахунків у зв'язку з розбіжностями обсягів планового постачання з даними актів прийому-передачі.

Несвоєчасне повернення позивачем актів приймання-передачі природного газу не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 ЦК та не є простроченням кредитора в силу статті 613 цього Кодексу, тобто наявність або відсутність актів не звільняє відповідача від обов'язку сплатити вартість фактично поставленого йому природного газу відповідно до пункту 6.1 договору, що також не суперечить частині 1 статті 692 ЦК.

Дана позиція підтримана в постанові Верховного суду від 17.04.2018 року у справі № 918/1395/15.

Враховуючи те, що відповідач не виконував вчасно свої зобовязання, згідно договору, щодо оплати за отриманий газ в січні-березні 2016 року, відтак позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача в сумі 78 235,82 грн. пені, 5 969,03 грн. 3% річних, 23707,46 грн. індексу інфляції (за період з 25.02.2016 р. по 06.07.2016 р), є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Таким чином рішення Господарського суду Чернівецької області від 13.04.2018 року слід скасувати в частині відмови в позові, прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задоволити. В решті рішення залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за № 14/4-714 від 07.05.2018 року задоволити.

2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 13.04.2018 року у справі № 926/4078/17 скасувати в частині відмови в позові щодо стягнення 78 235,82 грн. пені, 5 969,03 грн. 3% річних, 23707,46 грн. індексу інфляції. Прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задоволити. В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» (58009, м. Чернівці, вул. Винниченка, 9-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 87605,06 грн. пені, 6775,28 грн. 3% річних та 23707,46 грн. інфляційних витрат.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» (58009, м. Чернівці, вул. Винниченка, 9-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 1771,32 грн. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та 2 428,03 судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку.

4.Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 26.07.2018 року

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Хабіб М.І.