ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" липня 2018 р.                                                                                            м. Київ

Справа № 911/1606/18

Суддя Господарського суду Київської області А.Р. Ейвазова, розглянувши матеріали за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Трейдингова компанія «Інгус» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод технічних масел «Аріан» про стягнення 1 004 564,01грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Трейдингова компанія «Інгус» (далі – ТОВ «ТК «Інгус») звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод технічних масел «Аріан» (далі – ТОВ ЗТМ «Аріан») про стягнення 1 004 564,01грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов’язань в частині оплати переданого товару відповідно до договорів купівлі – продажу ПММ №528 від 26.09.2016, ПММ №678/1 від 21.07.2017, а також порушення відповідачем зобов’язань за договором зберігання №026/16 від 06.07.2016 в частині повернення майна, переданого на зберігання.

Відповідна заява подана без дотримання вимог чинного на момент її подачі законодавства та підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГПК України, в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги; похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Звертаючись з даною позовною заявою заявником заявлено вимоги за різними договорами:

-купівлі-продажу ПММ №528 від 26.09.2016 в частині стягнення 15 123,23грн пені, 163 266,30грн штрафу, 66 240,47грн - 3% річних, та 7 149,73гр збитків (зміни ціни товару);

-купівлі-продажу ПММ №678/1 від 21.07.2017 щодо стягнення 11 728,57грн пені, 169 878,00грн штрафу, 41550,00грн - 3% річних;

- зберігання №026/16 від 06.07.2016 про стягнення 544 750,94грн вартості неповернутого майна.

Проте, об’єднані вимоги не пов’язані підставами виникнення або поданими доказами.

Так, підставою виникнення вимог за договором купівлі-продажу №528 від 26.09.2016 є: факт укладення відповідного договору між його сторонами та виникнення у зв’язку з цим у відповідача зобов’язання оплатити переданий товар; факт передачі товару саме за цим договором; факт не виконання відповідачем зобов’язань з оплати саме за договором №528 від 26.09.2016 у встановлені саме таким договором строки та розмірі.

Між тим, підставою для виникнення вимоги за договором ПММ №678/1 від 21.07.2017, є інші юридичні факти, а саме: укладення відповідного договору; передача товару, обумовленого саме таким договором; не виконання зобов’язань з оплати, які визначені саме цим договором і у строк, встановлений зазначеним договором тощо.

Підставою виникнення вимоги за договором зберігання №026/16 від 06.07.2016 є інші юридичні факти, а саме: укладення відповідного договору; передача товару на зберігання, не виконання зобов’язань з повернення такого товару на зберігання відповідачем.

Заявлені вимоги підтверджуються і різними доказами, зокрема, за вимогами за договором №528 від 26.09.2016: копією такого договору, копіями заявок та видаткових накладних саме за цим договором, доказами оплати поставленого товару тощо.

Вимоги за іншими договорами – відповідно комплектом документів, які стосуються їх укладення та виконання сторонами.

Таким чином, заявлені вимоги не пов’язані між собою підставою виникнення та всіма поданими доказами, тобто докази, надані у підтвердження кожної з об’єднаних вимог не є тотожними і дослідження частини таких доказів, що стосуються одного договору, не має значення для з’ясування обґрунтованості вимог заявленими на підставі інших договорів.

Згідно ч. 2 ст. 173 ГПК України, суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об'єднати в одне провадження декілька справ за позовами: одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; одного й того самого позивача до різних відповідачів; різних позивачів до одного й того самого відповідача.

При цьому, заявником не надано мотивованого клопотання щодо об’єднання заявлених вимог в одне провадження, крім того, сумісний розгляд відповідних вимог суттєво утруднить вирішення спору.

Так, слід зазначити, що заявлені вимоги по суті є однорідними лише в частині вимог за договорами купівлі-продажу; однак вимоги по оплаті товару не є однорідними з вимогами про відшкодування вартості товару, який не повернуто за договором зберігання.

Утруднення розгляду відповідних вимог у одному провадженні пов’язано з необхідністю встановлення для кожної вимоги різних юридичних фактів, з якими закон пов’язує виникнення у відповідача обов’язку оплатити переданий товар та повернути переданий на зберіганні товар. Зокрема, суд має визначити: який обсяг прав та обов’язків виник у сторін за кожним договором окремо; чи виконані такі обов’язки, зокрема, позивачем і у якому обсязі; чи порушені відповідачем взяті на себе зобов’язання, надавши оцінку встановленим у кожному із договорів обсягу таких обов’язків та строків, визначених для їх виконання тощо, а також інші необхідні для розгляду обставини.

Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 174 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Таким чином, подана заява підлягає поверненню на підставі на підставі п.2 ч. 5 ст.174 ГПК України.

Окрім того, слід звернути увагу позивача на наступні недоліки поданої позовної заяви.

Так, п.1 ч.1 ст. 164 ГПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

В силу ч.1ст.172 ГПК України, позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов'язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Отже, допустимим доказом направлення копії поданої позовної заяви та доданих до неї документів іншим учасникам є саме опис вкладення у відповідний лист.

В якості доказів направлення копії позовної заяви і доданих до неї документів позивачем до позовної заяви додано фіскальний чек з накладною від 19.07.2018 №701, з яких не можна визначити, що вкладено у відповідне поштове відправлення, адресоване відповідачу та прийняте за вказаною накладною. Відповідні документи підтверджують направлення відправлення з оголошеною цінністю відповідачу, однак, не підтверджують, що таким відправленням відповідачу направлено саме копію позовної заяви та додані до неї документи, а, отже, і виконання обов’язку, визначеного ст.172 ГПК України.

Окрім того, як визначено ч.2 ст.164 ГПК України, позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч.2 ст.91 ГПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом; якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно ч.5 вказаної норми, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Між тим, до позовної заяви заявником надано копії документів, які містять напис – «згідно з оригіналом», а також підпис, посаду та прізвище особи, однак, не містять дати засвідчення копії.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 234-235 ГПК України,

УХВАЛИВ:

повернути позовну заяву та додані до неї документи Товариству з обмеженою відповідальністю “Трейдингова компанія «Інгус».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів в порядку, передбаченому ст.257 ГПК України з урахуванням п.17.5 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Суддя                                 А.Р. Ейвазова