ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2018м. ДніпроСправа № 904/2166/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панна С.П. за участю секретаря судового засідання Кравченко Р.В.

за позовом Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс", 69600, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 4;

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", 03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5;

в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", 49038, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 108;

про стягнення 4 072,19 грн.

Представники:

від позивача: Грекова.Н.М. - представник, дов. від 01.02.2018р. №19/28

від відповідача: ОСОБА_1 - представник, дов. від 21.05.2018р. №б/н

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "ЗАПОРІЖКОКС" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення шкоди завданої недостачею у розмірі 4072,19грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує на те, що на виконання умов договору поставки за №14/133 від 31.03.2017р. відповідач по залізничній накладній № 53171948 на адресу ПрАТ "ЗАПОРІЖКОКС" доставив партію з вугільним концентратом марки К групи К1 від вантажовідправника ТОВ "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська", при зважуванні якого було виявлено нестачу вантажу у вагоні № 53513859, про що на ст. Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці було складено комерційний акт № 460005/1933 від 04.12.2017р.

26.06.2018р. відповідач подав до господарського суду Дніпропетровської області відзив на позовну заяву від 22.06.2018р. у якому зазначає про те, що за змістом статті 31 Статуту залізниць України та пунктів 5 і 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу вантажовідправник перед навантаженням вантажу у вагон повинен визначати його придатність для перевезення вантажу у комерційному відношенні, при завантаженні вантажів, які містять дрібні фракції, - усунути щілини та конструктивні зазори вагонів, а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу. З метою забезпечення збереженості вантажу відповідно до пункту 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу на їх поверхню наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу. Конструкція відповідних пристроїв і установок, порядок ущільнення вантажів, застосування захисної плівки (емульсії), кріплення та маркування, що забезпечують збереження і свідчать про відсутність втрати вантажу при перевезенні, визначається інструкцією, розробленою відправником і узгодженою з залізницею.

Позивач подав до господарського суду Дніпропетровської області відповідь на відзив від 18.07.2018р. за №19/139 у якому зазначає про те, що правовими нормами визначено можливість доказами вину в недостачі вантажу як відправника, так і залізниці, на підставі комерційних актів (основних) та актів загальної форми. Матеріали справи підтверджується викрадення вантажу при його транспортуванні залізницею. Відповідачем не були виконані належним чином обов'язки щодо забезпечення збереження переданого йому до перевезення вантажу, внаслідок чого позивачу було завдано матеріальної шкоди у розмірі 4072,19грн. Залізнична накладна №53171948 не містить даних щодо маси вантажу переданого до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

Відповідач подав до господарського суду Дніпропетровської області заперечення на відповідь на відзив в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що у 7 та 20 графах заповнюється "Вантажповідправник", а не "Залізниця", тому залізниця не може нести відповідальність за ті пункти накладної, які залізниця не заповнює. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

У відповідності до вимог ст. 233 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2017р. між ПРАТ "Запоріжкокс" та ТОВ "Інкостіл Груп" було укладено договір поставки №17/133.

Відповідно до умов підпункту 1.1 вищезазначеного договору постачальник зобов'язується передати, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити на умовах цього договору вугільну продукцію (товар) виробництва Філіалу "Збагачувальної фабрики "Свято-Варваринська" ПрАТ "Донецьксталь" - металургійний завод": - вугільний концентрат марки з граничними показниками якості: зола (max) - 9,0%, вологість (max) - 10,5%, сірка (max) -0,8%, якщо інше не передбачено в додаткових умовах та специфікаціях.

Сторони дійшли згоди, що ціна, об'єм та строки поставки товару, поставленої по цьому договору, вказуються в специфікаціях, які підписуються сторонами, скріплюються печатками сторін та є невід'ємною частиною договору (підпункт 2.1 договору).

Ціна товару, поставленого по цьому договору в період з 2 кварталу 2017р. по 1 квартал 2018р. (з 01 квітня 2017р. по 31 березня 2018р. включно), фіксується щомісячно в специфікаціях до договору та в подальшому може бути змінена в окремих специфікаціях або додаткових умовах до договору.

Відповідно до п. 2 Специфікації від 21.11.2017р., додаток №10 до договору №17/133 від 31.03.2017р. ТОВ "Інкостіл груп" зобов'язалося передати ПАТ "ЗАПОРІЖКОКС" концентрат вугілля кам'яного для коксування марки К групи К1 0-100 ТОВ "ОФ Свято Варваринська" ТУ У 05.1-1:2017 у кількості 21 100 тон на суму 115 871 916,00грн. (а.с.24).

На виконання вказаного договору 04.12.2017р. на адресу ПАТ "ЗАПОРІЖКОКС" направлена партія концентрату вугільного (марка К, група К1 у вагонах за залізничною накладною №53171948(а.с.13).

04.12.2017р. на станції ОСОБА_2 Придніпровської залізниці складено комерційний акт № 460005/1933.

Відповідно до розділу "Д" комерційного акту № 460005/1933 від 04.12.2017р. зазначено, що на підставі акту загальної форми №12321 від 02.12.2017р. ст. Запоріжжя - Ліве проведена комісійна видача вантажу вантажоодержувачу, зі зважуванням вагону на справних електронних вагонах вантажоодержувача №085, держповірка 08.11.2017р., прийомоздавальником вантажу та багажу ОСОБА_3, прийомоздавальником вантажу та багажУ ОСОБА_3, прийомоздавальником заводу ОСОБА_4, в присутності слідчого Заводського ВП Радченко С.В., ДСЗМ ОСОБА_5 Згідно перевідного документу значиться тара 22700кг., нетто 67700кг. Фактично виявилось : брутто 89000кг, тара з документу 22700кг, нетто 66300кг, що менше документу на 1400кг. В комерційному відношенні навантаження у вагоні насипом, на рівні бортів, рівномірне. Вантаж маркований катком - ущільнювачем і поперечними смугами, що відповідає перевізному документу. Над 1-2-ми люками порушене маркування, виїмка довжиною 300 см на ширину вагону глибиною 30 см. В технічному відношенні вагон справний, двері, люка закриті течі вантажу немає. При повторному зважуванні дані не змінилися. Дана телеграма. Зав. вантажного двору відсутній. (а.с. 12)

01.12.2017р. ТОВ "Інкостіл Груп" було виставлено ТОВ "Запоріжкоксу" рахунок за №37050 на суму 9 644 825,87грн. на оплату концентрату вугілля кам'яного для коксування (К(К1)0-100ММ).

Позивачем вищевказаний рахунок було оплачено, що підтверджується банківським документом за №775237 від 28.12.2017р. на суму 6 644 825,87грн.

Згідно з п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. Норма недостачі (природної втрати) для вугілля становить 1% маси, зазначеної в перевізному документі.

Відповідно до вищевказаної норми, загальна недостача партії вугілля у вагоні №53513859 складає виїмка розміром 4072,19 грн. (вартість недостачі з ПДВ), а саме 1400 кг (виявлені недостача) -677кг (норма недостачі) = 723кг.

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. Норма недостачі (природної втрати) для вугілля у вологому стані, становить 2 % маси, зазначеної в провізних документах.

З врахуванням зазначеної норми, недостача складає 4072,19грн., а саме:

Згідно з розрахунком вартість вугілля, якого недостає, складає: 4 693,62грн. (ціна за тону, без ПДВ згідно з рахунку №37050 від 01.12.2017р.) *0,723т (розмір недостачі) = 3 393,49грн. (вартість недостачі без ПДВ); 3393,49грн. (вартість недостачі без ПДВ)+678,70грн. (розмір ПДВ) = 4072,19грн. (вартість недостачі з ПДВ).

Таким чином, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 4072,19грн. вартості шкоди, завданої недостачею, що і є причиною виникнення спору, підтверджується матеріалами справи та підлягає до стягнення.

Щодо тверджень відповідача, що концентрат вугільної марки "К", групи "К1" здавався до перевезення у вологому стані, а тому у розрахунку нестачі вантажу необхідно застосовувати 2% "норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто", передбаченої пунктом 27 "Правил видачі вантажів", затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., суд зазначає зазначає наступне:

У графі 20 відправником зазначаються: найменування вантажу відповідно до Алфавітного списку вантажів Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів (далі - ЄТСНВ) та відмінні ознаки вантажу (у твердому, рідкому або вологому стані, у свіжому або сушеному та іншому вигляді), та інше.

Згідно п.п.1.1 п.1 Договору № 17/133 від 31.03.2017 р. передбачено, що ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» зобов'язується передати, а Позивач зобов'язується прийняти та оплатити на умовах Договору вугільну продукцію - вугільний концентрат марки К з показниками якості: зола (mах) - 9,0%, вологою (mах) - 10,5%, сіркою (mах) - 0,8%.

Таким чином, у графі 7 залізничної накладної № 53513859 (основний перевізний документ) відправником було вказано «дані про вантаж для кожного вузькоколійного вагона», а саме показники якості вугільного концентрату марки К, групи «К1» щодо вмісту золи 9,0% та вологи 10,5%, що також підтверджується посвідченням ТОВ "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" за №603 про якість концентрату вугілля кам'яного для коксуванння (а.с.47).

В графі 20 залізничної накладної № 53513859 немає даних про ознаки вантажу (у твердому, рідкому або вологому стані) не вказані відомості про завантаження вантажу у вологому стані, як це передбачено Правилами оформлення перевізних документів та додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів.

Слід зауважити, що поняття показника якості вантажу «волога», який залежить від призначення вантажу та умов його виробництва й експлуатації, не є тотожним з поняттям вантаж, який передається до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

Сирий (свіжий) або вологий стан передбачає будь-яке намокання вантажу, у тому числі в наслідок випадання атмосферних опадів, яке виявляється при візуальному спостереженні. Саме намоклий вантаж має властивість втрачати вагу в процесі швидкого висихання при нетривалому періоді перевезення.

Згідно ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 Статут залізниць України (далі-Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

За змістом ст. ст. 110, 113, 114 Статуту залізниць України та ст. ст. 306, 314, 315 Господарського кодексу України, залізниця несе відповідальність за схоронність вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу і, як перевізник, відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних причин.

В даному випадку перевезення вантажу здійснювалося у відкритому рухомому складі у справному в технічному стані вагонах із додержанням вимог п. 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу. При відвантаженні кам'яного вугілля його маса була визначена відправником шляхом зважування на електронних вагах та прийнята залізницею до перевезення без зауважень.

Відповідно до ст. ст. 110, 129 Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству; обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, посвідчуються комерційним актом. Так, відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України, було складено комерційні акти та зафіксовано факт невідповідності маси вугілля кам'яного.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 924 Цивільного кодексу передбачено те, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції» звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Ст.13 ГПК України зазначає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", ч.1 ст.6, ст.13 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод»,ст.,ст.55, 124,129 Конституції України, ст.ст. 129, 233, 238, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", (49038, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 108; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс", (69600, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 4; ) 4072,19грн. - основного боргу та 1762,00 грн. -судового збору, про що видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 30.07.2018

Суддя ОСОБА_6