УХВАЛА

30 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/1116/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Державної екологічної інспекції у Волинській області

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.04.2018

та на постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2018

у справі за позовною заявою Державної екологічної інспекції у Волинській області

до Державного підприємства "Укрветсанзавод"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4

про стягнення 45105, 98 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2018 у справі №910/1116/18, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2018, передано до Господарського суду міста Києва на вирішення господарським судом, який розглядає справу про банкрутство №910/6968/16 за заявою Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до ДП "Укрветсанзавод" про банкрутство, справу №910/1116/18 за позовом Державної екологічної інспекції у Волинській області (далі за текстом - ДЕІ у Волинській області) до ДП "Укрветсанзавод", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_4, про стягнення 45 105,98 грн.

13.07.2018 ДЕІ у Волинській області звернулась безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.04.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2018 у справі №910/1116/18.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 19.07.2018 на розгляд Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г., - передано вказану касаційну скаргу.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі, з огляду на таке.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України), Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII внесено зміни до ГПК України, викладено його у новій редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017.

Відповідно пп. 9 п. 1 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд нагадує про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Brualla Gomez de La Torre v. Spain, 19.12.1997, Repotrs 1997-VIII, п. 35).

Так, за приписами п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають вимогам вищевказаної статті 129 Конституції України.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з […] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів […]".

Оскільки оскаржувані ухвала Господарського суду міста Києва від 24.04.2018 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2018 у справі №910/1116/18 прийняті за правилами, що встановлені вже новою редакцією ГПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ), отже у питанні наявності чи відсутності права на касаційне оскарження слід виходити з положень Кодексу саме у вказаній редакції.

Пунктом 2 частини першої статті 287 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Таким чином, наведений перелік ухвал суду першої інстанції, що підлягають касаційному оскарженню, є вичерпним, і тому подання касаційних скарг на інші судові рішення (тобто відсутні у вказаному переліку) виключає можливість здійснення касаційного провадження за такими скаргами.

Як вбачається з відомостей касаційної скарги ДЕІ у Волинській області оскаржує в касаційному порядку постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2018 у справі №910/1116/18, якою залишено без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.04.2018 про передачу справи №910/1116/18 до Господарського суду міста Києва на вирішення господарським судом, який розглядає справу про банкрутство №910/6968/16 за заявою Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до ДП "Укрветсанзавод" про банкрутство.

Однак, суд зазначає, що виходячи з приписів п. 2 ч.1 ст. 287 ГПК України, касаційний перегляд постанови суду апеляційної інстанції, прийнятої за результатом апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду (п. 8 ч.1 ст. 255 ГПК України), не передбачений нормами процесуального законодавства.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції у разі здійснення касаційного перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 24.04.2018 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2018 у справі №910/1116/18 буде діяти не як суд, встановлений законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДЕІ у Волинській області, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 234, 235, п. 2 ч.1 ст.287, п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №910/1116/18 за касаційною скаргою Державної екологічної інспекції у Волинській області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.04.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2018 у вказаній справі.

2. Копію цієї ухвали разом із доданими до скарги матеріалами на 21 аркуші (у тому числі оригіналом платіжного доручення від 06.07.2018 № 501 на суму 3 524,00 грн) надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

Н.Г. Ткаченко