ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2018м. ДніпроСправа № 904/2442/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Клевець К.В.

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості 4 464,16 грн.

Представники:

Від позивача ОСОБА_2 - представник за довіреністю б/н від 26.10.2017

Від позивача ОСОБА_3 -представник за довіреністю б/н від 26.10.2017

Від відповідача ОСОБА_4 - представник за довіреністю № 118/81 від 11.06.2018

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" заборгованості на загальну суму 4 464,16 грн., з яких: плата за користування вагоном у сумі 209,40 грн., збір за маневрову роботу в розмірі 2 232,50 грн., збір за повідомлення в сумі 420,90 грн., збір за зважування вантажу у розмірі 199,10 грн., збір за зберігання вантажу 614,10 грн., суму витрат з усунення комерційної несправності в розмірі 697,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням Відповідачем умов договору № 8934-Є/ЦТЛ-2017 від 18.10.2017 "Про організацію перевезення вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги.

Ухвалою суду від 07.06.18 позовну заяву прийнято до розгляду , відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 02.07.2018.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2018 засідання відкладено до 30.07.2018.

02.07.2018 після судового засідання відповідач подав до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував посилаючись на те, що жодних письмових зауважень, щодо непридатності вагону для перевезення вантажу навалом у вагонах відкритого типу в комерційному відношенні, виходячи із викладених в комерційних актах обставин працівниками Залізниці зроблено не було. Даний факт свідчить лише про те, що ПРАТ "ПІВНГЗК" підготував вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування та здійснював навантаження з виконанням Технічних умов. Крім того, після завантаження окатишів залізорудних офлюсованих та виставляння завантаженого вагону для відправлення, вагон, зазначений у міжнародній залізничній накладній № 46757969, було перевірено працівниками Залізниці і в комерційному, і в технічному відношенні. Залізниця, оглянувши поданий до перевезення вагон за міжнародною залізничною накладною №46757969, прийняла його до перевезення, проставивши календарний штемпель станції ОСОБА_1 в оформленій накладній. Жодних актів загальної форми ГУ-23 щодо комерційної або технічної несправностей Залізницею складено не було, жодних зауважень з приводу, що свідчить про відсутність зауважень до комерційного і технічного стану вагону.

Тобто, залізниця після проставлення відповідної відмітки у міжнародній залізничній накладній №46757969 підтвердила, що вагон за вказаною накладною придатний до перевезення вантажу навалом у вагонах відкритого типу і в комерційному, і в технічному стані, та взяла на себе відповідальність за збереження вантажу під часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу, а також підтвердила, що саме вона несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу.

Пунктом 3.8 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею №04-5/601 від 29.05.2002 зазначено, що відповідно до параграфа 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі, правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.

Отже, перед прийняттям завантажених вагонів до відправлення працівниками залізниці було перевірено і правильність розміщення, і правильність закріплення вантажів.

Таким чином, наявність виїмок у вагонах, засвідчених комерційним актом №350002/159 від 16.12.2017 р. є ознакою втрати вантажу в дорозі проходження. Необхідно відзначити, що зауважень до технічного та комерційного стану вагону не виникало і на попутних станціях на шляху слідування поїзду. Згідно з ч.1 ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт», перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Таким чином, саме на залізницю покладається відповідальність за незбереження (втрату, нестачу) прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Відповідач зазначає, що вищенаведені обставини, а також характер несправностей, що були виявлені на станції Здолбунів Львівської залізниці 16.12.2017 свідчать про пошкодження стану вагону до стану, що виключає можливість його перевезення саме під час перевезення, адже спірний вагон було прийнято ПАТ «Укрзалізниця» до перевезення без зауважень, протягом перевезення на території України не було виявлено будь-яких зауважень до технічного стану вагону, що виключає можливість притягнення ПРАТ «ПІВНГЗК» до відповідальності, адже на це відсутні законні підстави.

З урахуванням вищенаведених обставин вбачається, що затримка спірного вагону на коліях станцій Здолбунів Львівської залізниці виникла з вини Залізниці (Позивача), що є наслідком відсутності належним чином обґрунтованих підстав для стягнення з Відповідача на користь Позивача збору за користування вагонами за 42 год. у розмірі 209, 40 грн., збору за маневрову роботу у розмірі 2323,50 грн., збору за зважування вантажу у розмірі 199,10 грн., збору за зберігання вантажу у розмірі 614,10 грн., збору за телеграфні повідомлення (3 шт.) у розмірі 420,90 грн., збору за роботу механізованої частини (МЧ) у розмірі 697,16 грн. (всього - 4464,16 грн.)

Таким чином відповідач вважає, що оскільки Позивач не довів належним чином вину Відповідача у затримці вагонів, відсутні підстави для нарахування та плати за користування вагонами та додаткових зборів.

Представник Позивача в судовому засіданні 30.07.2018 надав відповідь на відзив в якій зазначив, що вагон був цілком справний, але таким що не забезпечив збереження якості певного вантажу. Саме в такому випаду йдеться про непридатність вагона у комерційному відношенні. Якщо завантаження вагонів здійснюється засобами відправника, придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається останнім. Як зазначено в графі 20 накладної №46757969, навантаження здійснено відправником. Таким чином, саме відправник є тією особою, яка відповідає за стан вагону в комерційному відношенні. Проте, при завантаженні вантажу у вагон №53500088 відповідачем не було вжито заходів щодо недопущення просипання вантажу на шляху прямування через конструктивні зазори у вагоні.

Представник Відповідача заявив усне клопотання про перерву в судовому засіданні для надання можливості підготувати заперечення на відповідь на відзив Позивача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2018, оголошено перерву до 07.08.2018.

07.08.2018 позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що позивач аналізуючи норми законодавства робить висновок, що основним обов'язком Перевізника є надання комерційно придатних та технічно справних вагонів, а Відправник повинен перевірити придатність рухомого складу. Завантаження вантажу у вагони здійснено Відправником без залучення представників залізниці. Доказів, щодо наявності прихованого характеру або виникнення у процесі перевезення вантажу, визначених у актах недоліків не виявлено та не долучено до матеріалів справи. За міжнародною залізничною накладною (дорожня відомість) № 46757969 від 12.12.2017 р. була відправлена руда залізна агломераційна з загальною масою нетто 68 700 кг. За вказаною залізничною накладною Залізниця прийняла вагон № 53500088 до перевезення, що підтверджується проставленням на накладній датованого календарного штемпелю. Крім того, позивач не надав до суду жодного належного письмового доказу, який підтверджував несправність вагону або інших заперечень стосовно комерційних та технічних несправностей.

Виявлені при огляді комерційні несправності, які погрожують безпеці руху і зберіганню вантажів, оформлюються актом загальної форми ГУ-23, який підписується особами обох сторін, що брали участь у засвідченні обставин. Вагони з комерційними несправностями повертаються на під'їзну колію для усунення несправностей.

Враховуючи, що позивач не надав всіх необхідних належних доказів в обґрунтування своєї правової позиції, які б свідчили про достатність фактичних та правових підстав для нарахування плати за користування вагонами та додаткових зборів - ПРАТ «ПІВНГЗК». Доводи, які Позивач наводить у відповіді на відзив, спростовуються фактичними обставинами справи та відповідними документальними доказами. Тому правових підстав покладання відповідальності за стягнення плати за користування вагонами та додаткових зборів в сумі 4 464,16 грн. на ПРАТ «ПІВНГЗК», немає.

Судовий процес фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 07.08.2018 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача та відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.10.2017 між Публічним акціонерним товариством " Українська залізниця" (Позивач) та Приватним акціонерним товариством «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (Відповідач) було укладено договір №8934-Є/ЦТЛ-2017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги.

12.12.2017р. Відповідач на підставі міжнародної залізничної накладної № 46757969 зі станції ОСОБА_1 залізниці здійснив відправку вагону №53500088 з вантажем «руда залізна агломераційна на станцію Ганіска при Кошиках Словаччина.

Відповідно до міжнародної залізничної накладної № 46757969і, вантажопідйомність вагону № 53500088 становить 69 т, тара вагону 22,5 т, а маса нетто 68700 кг.

Як зазначено у графі 20 накладної, навантаження здійснено відправником, тобто Відповідачем у справі. Відповідно до графи 21 спосіб визначення маси - на 150-тонних вагонних вагах вантажовідправником.

На шляху прямування вагону на станції Здолбунів Львівської залізниці під час комісійного зважування вагону №53500088 працівниками станції було виявлено невідповідність даних про масу вантажу, зазначених у перевізних документах, фактичним даним.

Так, у процесі зважування було виявлено масу брутто 80 000 кг. Тара вагону становить 22500 кг, відповідно маса нетто вантажу 57 500 кг, що на 11 200 кг менше, ніж зазначено у накладній.

При огляді вантажу встановлено: навантаження гіркоподібне, над 2,3 люками воронка розміром 2000х2500х1000 мм. В 2 та 3 люках зазори розміром 20-30 мм. Теча через зазори в люках. Заходи щодо запобігання втрати вантажу відправником не вжиті.

Про виявлений факт залізницею було складено комерційний акт №350002/159 від 16.12.2017р. Одночасно було проведено обстеження технічного стану вагону та встановлено, що вагон № 53500088 технічно справний, про що складено акт про технічний стан вагону №74 від 14.12.2017р.

В акті також було зроблено висновок про можливість втрати або псування вантажу внаслідок вище вказаної несправності: В 2 та 3 люках зазори розміром 20-30 мм. Нещільне прилягання люків, заходи щодо запобігання втрати вантажу не вжиті, втрата можлива.

Того ж дня на станцію відправлення ОСОБА_1 залізниці було направлено телеграфне повідомлення про виявлений факт.

За час знаходження вагону з 14.12.2017 22-30 год. по 16.12.2017 16-30 год. на станції Здолбунів Львівської залізниці було нараховано плату за користування вагоном та додаткові збори, пов'язані з усуненням течі вантажу, та відображено їх в акті загальної форми № 745 від 16.12.2017р., а саме:

за користування вагоном (42 год) - 209,40 грн.,

за маневрову роботу при затримці (10 хв) - 774,50 грн.,

за маневрову роботу при закінченні затримки (10 хв) -774,50 грн.

за маневрову роботу при зважуванні (10 хв) - 774,50 грн.

за телеграфні повідомлення (3 шт) - 420,00 грн.,

за зберігання у вагоні (57,5 тн) - 614,10 грн.

за зважування вагону - 199,10 грн.

за роботу МЧ - 697,16 грн.

всього на суму 4464,16 грн.

Про складення акту загальної форми №745 від 16.12.2017р. та нарахування додаткових платежів на станцію відправлення ОСОБА_1 залізниці було направлено телеграфне повідомлення від 16.12.2017р.

На станції Здолбунів Львівської залізниці, для рівномірного завантаження вантажу у вагоні, вантаж розрівняно силами МЧ по всій площині вагона, після чого вагон прослідував далі на станцію призначення.

Звертаючись до господарського суду із цим позовом, позивач зазначає, що відповідачем не сплачено плату за користування вагоном у сумі 209,40 грн., збір за маневрову роботу в розмірі 2 232,50 грн., збір за повідомлення в сумі 420,90 грн., збір за зважування вантажу у розмірі 199,10 грн., збір за зберігання вантажу 614,10 грн. та суму витрат з усунення комерційної несправності в розмірі 697,16 грн., що і є причиною цього спору.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 ГГ України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами (ч.5 ст. 306 Господарського кодексу України).

Перевезення вантажів залізничним транспортом регулюється Статутом залізниць України (далі - Статут), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457, Правилами перевезення вантажів, що на підставі цього Статуту затверджені наказом Міністерства транспорту України.

Пунктом 4 Статуту встановлено, що перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення, зокрема - Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951р. абревіатура - СМГС), до якої Україна долучилась 05.06.1992р. Відповідно до ч. 3 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо в міжнародних договорах України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Ця Угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу у прямому міжнародному залізничному сполученні та в прямому міжнародному залізнично-паромному сполученні (§ 1 ст. 3 СМГС).

За відсутності відповідних положень в цій Угоді застосовується національне законодавство тієї Сторони, в якій уповноважена особа реалізує свої права (ст. 5 СМГС).

Порядок застосування умов цієї Угоди, а також спеціальні умови перевезень окремих видів вантажів встановлюються Правилами перевезень вантажів (додаток 1 до цієї Угоди) (§ 1 ст. 8 СМГС).

Відповідно до договору перевезення перевізник зобов'язується за плату перевезти звірений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, узгодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу (§ 1 ст. 14 СМГС).

Укладення договору перевезення підтверджується накладною (§ 3 ст. 14 СМГС).

Вагон для перевезення вантажу надає перевізник або відправник. Для перевезення надаються вагони, допущені до обігу в міжнародному сполученні (§ 6 ст. 14 СМГС).

Навантаження вантажу повинно проводитися в технічно справні, придатні для перевезення даного вантажу і очищені вагони (§ 1 ст. 19 СМГС).

Особа, яка провадить навантаження, несе відповідальність за визначення придатності вагонів для перевезення конкретного вантажу, дотримання технічних вимог щодо розміщення та кріплення вантажів у вагонах, ИТЕ і АТС, а також за всі наслідки незадовільного навантаження (§ 3 ст. 19 СМГС).

Якщо в накладній відсутні відомості про те, ким завантажено вантаж, то вважається, що він занурений відправником (§ 4 ст. 19 СМГС).

Визначення маси вантажу здійснюється у відповідності з Правилами перевезення вантажів (§ 5 ст. 19 СМГС).

Перевізник має право перевірити, чи дотримані відправником умови перевезення і чи відповідає відправка відомостям, зазначеним відправником в накладній. Перевірка проводиться в порядку, встановленому національним законодавством (§ 1 ст. 23 СМГС).

Якщо відправником не дотримано умови перевезення або відправка не відповідає відомостям, зазначеним відправником в накладній, то в порядку, передбаченому статтею 31 "Сплата провізних платежів і неустойок" і статтею 32 "Додаткові витрати, пов'язані з перевезенням вантажу" цієї Угоди, перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, викликані перевіркою і підтверджені документально (§ 2 ст. 23 СМГС).

Перевізник складає комерційний акт, якщо при перевірці вантажу під час його перевезення або видачі констатує: невідповідність найменування, маси або кількості місць вантажу відомостям, зазначеним у накладній; невідповідність маркування на місцях вантажу відомостям, зазначеним у накладній про знаках (марках) місць вантажу, станцію і залізницю призначення, одержувача, кількості місць вантажу; пошкодження (псування) вантажу; відсутність накладної або окремих її листів з даного вантажу або вантажу по даній накладній (втрата) (§ 1 ст. 29 СМГС).

Провізні платежі обчислюються за тарифами, що застосовуються перевізниками, що здійснюють перевезення (§ 1 ст. 30 СМГС).

Якщо угодою між учасниками перевезення не передбачено інше, сплата провізних платежів є обов'язком:

1) відправника -перевізникам, що беруть участь у перевезенні вантажу, за винятком

перевізника, що видає вантаж за здійснюване ними перевезення;

2) одержувача - перевізнику, який видає вантаж за здійснюване ним перевезення.

Відносно неустойки діє такий же порядок (§ 1 ст. 31 СМГС).

Провізні платежі і неустойки сплачуються перевізнику в порядку, передбаченому національним законодавством держави, в якому проводиться оплата (§ 5 ст. 31 СМГС).

Перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, пов'язані з перевезенням вантажу, не передбачені застосовуваними тарифами і викликані причинами, не залежними від перевізника. Дані витрати встановлюються на дату їх виникнення окремо для кожної відправки і підтверджуються відповідними документами (§ 1 ст. 32 СМГС).

Відшкодування додаткових витрат здійснюється в порядку, передбаченому статтею 31 "Сплата провізних платежів і неустойок" (§ 2 ст. 32 СМГС).

Відповідно до ст. 31 Статуту залізниця зобов'язана подавати під навантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу вагони. Придатність рухомого складу для перевезення вантажів в комерційному відношенні визначається: вагонів -відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці; контейнерів, цистерн та бункерних напіввагонів - відправником.

Пунктом 5 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Мінтрансу України від 20.08.2001р. №542, положення якого кореспондуються зі ст. 32 Статуту передбачено, що перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов'язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів.

У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення.

Таку позицію Вищий господарський суд України висловив у п. 3 свого інформаційного листа від 02.02.2010р. №01-08/71 «Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів законодавства про відповідальність за порушення у галузі залізничного транспорту».

Оскільки вантаж в вагон був завантажений Відповідачем як відправником, саме він зобов'язаний був визначити придатність рухомого складу для перевезення вантажу у комерційному відношенні. Той факт, що на шляху прямування вагону відбулася теча вантажу, свідчить про те, що Відповідач перед навантаженням не вжив необхідних заходів щодо запобігання просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення. Оскільки незбереження вантажу є наслідком комерційної несправності вагона, відповідальність за це несе той, хто завантажив продукцію у вагон.

У випадках, коли під завантаження подано несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання. Якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника.

Таку позицію Вищий господарський суд України висловив п. 3.9 свого роз'яснення від 29.09.2008р. №04-5/255 «Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. №04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею».

Крім того, як вбачається з акту про технічний стан вагона №74 від 14.12.2017р., складеного станцією Здолбунів Львівської залізниці, вагон є технічно справним.

Доказів в спростування даних акту про технічний стан вагону Відповідачем не надано.

Відповідно до розділу V Збірника тарифів, плата за користування вагонами нараховується залежно від часу користування. При визначенні часу користування вагонами час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується, як повна година.

Як зазначено у акті загальної форми № 745 від 16.12.2017 р., вагон № 53500088 через затримку на шляху прямування знаходився з 14.12.2017 р. 22:30 год. до 16.12.2017 р. 16:30год, тобто 42 години. За цей час плата за користування вагоном становить:

158,20 * 2,647 = 209,40 (грн.), де 158,20 - ставка плати за користування вагоном протягом 42 годин; 2,647 - коефіцієнт.

Відповідно до п.п. 1.8 п. 1 розділу ПІ Збірника тарифів, за маневрову роботу нараховується збір у розмірі 292,6 грн. за кожні півгодини роботи локомотива, рахуючи неповні півгодини за повні.

Як зазначено у акті загальної форми № 745 від 16.12.2017 р., маневрова робота, пов'язана з операціями з вагоном № 53500088, здійснювалась локомотивом двічі по 10 хвилин та один раз 15 хв., таким чином збір за маневрову роботу становить:

292,60 * 2,647 * 3 = 2323,50 (грн.), де 292,60 - збір за маневрову роботу локомотива за півгодини; 2,647 - коефіцієнт; 3 - кількість періодів роботи локомотива.

Відповідно до п. 10 розділу IІI Збірника тарифів за надання телеграфом повідомлень, пов'язаних з перевезенням вантажів та проведенням розрахунків за них, нараховується збір в розмірі 53,0 грн. Оскільки станцією Здолбунів Львівської залізниці у зв'язку з проведеними заходами по усуненню течі вантажу було направлено 3 телеграфних повідомлення, цей збір становить:

53,00 * 2,647 * 3 = 420,90 (грн), де 53,00 - збір за телеграфне повідомлення; 2,647 - коефіцієнт; 3 - кількість повідомлень.

Відповідно до п.п. 4.1 п. 4 розділу Ш Збірника тарифів за зважування вантажів та порожніх вагонів на вагонних вагах залізниці нараховується збір в розмірі 75,2 грн. за один вагон, отже за зважування вантажу нараховано:

75,20 * 2,647 = 199,10 (грн), де 75,20 - збір за зважування вантажу; 2,647 - коефіцієнт.

Згідно з калькуляцією витрат на виправлення вантажу у вагоні №53500088 по ст. Здолбунів вартість роботи механізованої частини (МЧ) по усуненню комерційної несправності становить 697,16 грн.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Тарифного керівництва №1, затвердженого Наказом міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 №317 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356, після закінчення терміну безоплатного зберігання нараховується збір за кожну добу в розмірі 4,0 грн за одну тонну - при зберіганні вантажів у вагонах, у тому числі у контейнерах - за масу брутто, округлену до повних тонн, залізницею було нараховано:

4,00 грн.*2,647*57,5т.=614,10 грн., де 4,00 грн. - збір за кожну добу, 2,647 - коефіцієнт; 57,5т.- вага вантажу.

Таким чином, ціна позову становить 4464,16 грн.

Перевіркою правильності здійсненого позивачем розрахунку порушень не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та правомірними, що є підставою для їх задоволення у повному обсязі.

Заперечення відповідача, суд вважає необґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до абз. 1 статті 31 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту вагони.

В даному випадку, вагон № 53500088 при подаванні під навантаження було визнано працівниками вагонного господарства в технічному відношенні справним; на станцію Здолбунів спірний вагон також прибув технічно справним, що підтверджено актом про технічний стан вагону № 74 від 14.12.2017р.

Оскільки незбереження вантажу може бути наслідком як технічної несправності вагона або контейнера, так і їх непридатності для перевезення певного вантажу (тобто у комерційному відношенні), то слід розмежовувати відповідні поняття.

Вагон (контейнер) може бути цілком справним, але таким, що не забезпечить збереження якості певного вантажу, наприклад, має стійкий запах, що впливає на завантажені до нього продовольчі товари. Саме в такому випадку йдеться про непридатність вагона (контейнера) у комерційному відношенні. Згідно із зазначеною статтею Статуту придатність вагона чи контейнера для перевезення відповідного вантажу у комерційному відношенні визначається відправником або залізницею, якщо вона здійснює завантаження. Отже, якщо псування вантажу є наслідком комерційної несправності вагона (контейнера), відповідальність за це несе той, хто завантажив продукцію у вагон (контейнер) (Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 905/96/17).

Згідно п. 3.9 Роз'яснення Вищого господарського суду України від 29.09.2008 р. № 04-5/255 «Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 р. № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» вагон (контейнер) може бути цілком справним, але таким, що не забезпечить збереження якості певного вантажу. Саме в такому випадку йдеться про непридатність вагона (контейнера) у комерційному відношенні.

Виходячи з положень абз. 5 ст. 31 Статуту залізниць України, якщо завантаження вагонів, здійснюється засобами відправника, придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається останнім. Як зазначено в графі 20 накладної № 46757969, навантаження здійснено відправником.

Статтею 32 Статуту залізниць України передбачено обов'язок відправника підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з урахуванням Технічних умов.

Пунктом 5 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Мінтрансу України від 20.08.2001 р. № 542, положення якого кореспондуються зі ст. 32 Статуту передбачено, що перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов'язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів.

У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення.

Аналогічну правову позицію висловлено Вищим господарським судом України в п. З Інформаційного листа від 02.02.2010 р. № 01-08/71 «Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів законодавства про відповідальність за порушення у галузі залізничного транспорту».

Таким чином, саме відправник є тією особою, яка відповідає за стан вагону в комерційному відношенні. Проте, при завантаженні вантажу у вагон № 53500088 відповідачем не було вжито заходів щодо недопущення просипання вантажу на шляху прямування через конструктивні зазори у вагоні.

Відповідно до §6 ст. 50 УМЗВС перевізнику відповідно до умов статей 31 та 32 УМЗВС повинні бути відшкодовані всі пов'язані з несправністю вагону додаткові провізні платежі та інші витрати, встановлені на дату їх виникнення окремо для кожної відправки і підтверджені відповідними документами, якщо несправність вагону сталася з причин, не залежних від перевізника.

Також слід зазначити, що посилання Відповідача у відзиві на позовну заяву на Правила перевезення небезпечних вантажів (Додаток 2 до УМЗВС), є необгрунтованим, оскільки руда залізна агломераційна не входить до Переліку небезпечних вантажів за номерами ООН, який є Додатком 2 до п.п. 2.7.1 Правил перевезення небезпечних вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 25.11.2008р. № 1430 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 26.02.2009р. за № 180/16196.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими.

За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на Відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" заборгованості на загальну суму 4 464,16 грн., з яких: плата за користування вагоном у сумі 209,40 грн., збір за маневрову роботу в розмірі 2 232,50 грн., збір за повідомлення в сумі 420,90 грн., збір за зважування вантажу у розмірі 199,10 грн., збір за зберігання вантажу 614,10 грн., суму витрат з усунення комерційної несправності в розмірі 697,16 грн. задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5а, ) в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 108, ) плату за користування вагоном у сумі 209,40 грн. (двісті дев'ять грн.40 коп.), збір за маневрову роботу в розмірі 2 232,50 грн. (дві тисячі двісті тридцять дві грн. 50 коп.), збір за повідомлення в сумі 420,90 грн. (чотириста двадцять грн. 90 коп.), збір за зважування вантажу у розмірі 199,10 грн. (сто дев'яносто дев'ять грн. 10 коп.), збір за зберігання вантажу 614,10 грн. (шістсот чотирнадцять грн. 10 коп.), суму витрат з усунення комерційної несправності в розмірі 697,16 грн. (шістсот дев'яносто сім грн. 16 коп.) та 1 762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.) судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09.08.2018

Суддя ОСОБА_5