ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2018м. ДніпроСправа № 904/1689/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панна С.П. за участю секретаря судового засідання Кравченко Р.В.

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС-АГРОМАРКЕТ" (04071, м. Київ, вул. Костянтинівська, буд. 2А)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комінтерн-Агро" (49040, м. Дніпро, пр-т Праці. буд. 2Т, кімн. 10)

про стягнення 111 438,97 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комінтерн-Агро" (49040, Дніпропетровська обл. м. Дніпро, просп. Праці, буд. 2Т, кімн. 10)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Агромаркет" (04071, м. Київ, вул. Костянтинівська, буд. 2А)

про визнання недійсним договору поставки за №21/03/2017-КА

Представники:

від Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС-АГРОМАРКЕТ" : Граждан С.В. - представник дов. від 23.07.2018р. №23/07/18

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Комінтерн-Агро" : Німак Є.Ю. - представник дов. від 18.04.2018р. №б/н

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС-АГРОМАРКЕТ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з первісною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комінтерн-Агро" про стягнення основного боргу в розмірі 94966,70 грн., 11065,57грн. - пені, 3% річних в розмірі 1061,55 грн., інфляційних втрат в розмірі 4345,15 грн. та 1762,00грн. - судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №21/03/2017-КА від 21.03.2017 року в частині несвоєчасної оплати за поставлений товар згідно видаткової накладної за №2018 від 21.08.2017р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Комінтерн-Агро" 31.05.2018р. надало до господарського суду Дніпропетровської області відзив на позовну заяву від 29.05.2018р. у якому зазначає про те, що датою поставки товару є поставка товару за Договором яка фактично не відбулася, що свідчить про порушений позивачем своїх зобов'язань. ТОВ "Сервіс-Агромаркет" не надало жодного належного доказу передачі товару саме ТОВ "Комінтерн-Агро" та отримання цього товару останнім, як це визначено умовами договору. Аналогічних висновків приходить ВГСУ у постанові від 16.08.2016р. у справі №902/2/16 - "як встановлено судом апеляційної інстанції, матеріали справи не містять акта передачі-приймання послуг на підтвердження факту надання послуг за договором". У зв'язку з невиконанням Позивачем своїх зобов'язань (зокрема, але не виключно, щодо поставки товару) за Договором, відповідач зупинив виконання своїх зобов'язань в частині здійснення оплати 70% вартості товару до виконання ТОВ «Сервіс-Агромаркет» своїх зобов'язань за Договором належним чином та у повному обсязі. У ТОВ "Комінтерн-Агро" всупереч вимогам статуту, біло відсутнє рішення загальних зборів учасників про укладення директором договору. Загальні збори учасників не здійснювали будь-яких дій, які б свідчили про схвалення ними спірного правочину.

Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС-АГРОМАРКЕТ" надало 18.06.2018р. до господарського суду відповідь на відзив від 15.06.2018р. у якому зазначає про те, що позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив і ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють). У відповідача були відсутні на момент підписання договору поставки, відвантаження товару, а також до теперішнього часу будь-які відомості стосовно будь-яких обмежень директора позивача та уповноважених на отримання товару осіб. У відповідача виник обов'язок з повного розрахунку за поставлений позивачем товар. Відповідно до норм та положень Податкового законодавства України, позивач зареєстрував в ЄДПН наступні податкові накладні:- № 5(1) від 21.08.2017 року на суму 135666,72 (ПДВ 22 611,12); - № 16(1) від 06.04.2017 року на суму 619 016,18 (ПДВ 103 169,36); - № 17(1) від 06.04.2017 року на суму 65 349,00 (ПДВ 10891,50); - № 15(1) від 06.04.2017 року на суму 245 426,08 (ГІДИ 40904,35); - №10(1) від 04.04.2017 року на суму 31 628,06 (ПДВ 5271,34); - № 18 (1) від 06.04.2017 року на суму 161 706,24 (ПДВ 26 951,04). Відповідачем не було здійснено ніяких дій щодо сторнування наданого позивачем податкового кредитку на суму 209798,71грн. Позивач своєчасно та у повному обсязі виконав свої зобов'язання за договором поставки №21/03/2017-КА від 21.03.2017р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Комінтерн-Агро" звернулось 31.05.2018р. до господарського суду з зустрічною позовною заявою від 29.05.2018р., в якій просить визнати недійсним договір поставки за №21/03/2017-КА від 21.03.2017р., укладений між ТОВ "Сервіс-Агромаркет" та ТОВ "Комінтерн-Агро".

Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС-АГРОМАРКЕТ" надав 02.07.2018р. до господарського суду відзив на зустрічний позов у якому зазначає про те, що правочин вважається схваленим у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права. У відповідача були відсутні на момент підписання договору поставки, відвантаження товару, а також до теперішнього часу будь-які відомості стосовно будь-яких обмежень директора позивача та уповноважених на отримання товару осіб. Сторони домовились вважати належним чином уповноваженими представниками сторін з питань погодження цін, кількості, асортименту (номенклатури) товару, термінів та умов поставки, строків оплати товару осіб, що підписують від імені сторін специфікації (видаткові накладні) та інші документи за цим договором.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Комінтерн-Агро" подало до господарського суду Дніпропетровської області пояснення у яких зазначає про те, що позивачем не надано не тільки оригіналу а і копії довіреності від 22.08.2017р. на підставі якої нібито отримав товар. Окрім того, накладна датована 21.08.2017р. в той час як довіреність датовано 22.08.2017р., що свідчить про те, що неможливо отримати товар до моменту видачі довіреності. Вищезазначене не створює жодних правових наслідків для відповідача. Печатка не уповноважує особу на вчинення тих чи інших дій і в силу положень ст. 207 ЦК України не є обов'язковим використання печатки у господарській діяльності.

Крім того Товариство з обмеженою відповідальністю "Комінтерн-Агро" надало до суду пояснення від 23.07.2018р. в якому повідомляє, що журнал видачі довіреностей на їхньому підприємстві не ведеться. Наразі підприємством готується претензія до ТОВ-Агромаркет" та у випадку не задоволення цієї претензії буде пред'явлений відповідний позов щодо стягнення 30% сплаченої передплати ТОВ "Комінтерн-Агро" за товар. ОСОБА_3 на їхньому підприємстві не працює.

У відповідності до вимог ст. 233 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Агромаркет» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комінтерн-Агро» 21 березня 2017р. було укладено Договір поставки № 21/03/2017-КА.

Згідно п.п.1.1., 1.3. розділу 1 вищезазначеного Договору позивач зобов'язувався поставити у власність відповідача продукцію для сільгоспвиробництва, а відповідач, в свою чергу, прийняти такий товар та оплатити його на встановлених Договором умовах. Загальний обсяг та асортимент (номенклатура) Товару, що поставляється за цим Договором, визначається кількістю та асортиментом (номенклатурою) Товару, поставленого окремими партіями за всіма Специфікаціями відповідно до умов Договору на протязі його дії.

Відповідно до п. 3.1 зазначено, що товар постачається на умовах DDP міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів Інкотермс 2010, Якщо інше не передбачено специфікацією. Конкретна адреса передачу товару покупцю (місце поставки) визначається специфікацією.

Згідно додатку №1,2,3 (специфікації) в графі "Умови та місце поставки товару" зазначено адресу - Кіровоградскьа обл., Олександрівський р-н., сел. Новоселівка, вул. Центральна, 1, тобто склад покупця, тому зазначена довіреність №177 від 22.08.2017р. на видатковій накладній №2018 від 21.08.2017р. не береться судом до уваги з огляду на її необов'язковість.

Відповідно до пункту 3.3 розділу 3 вищевказаного Договору зазначено, що право власності та усі ризики на товар переходять від постачальника до покупця з дати поставки. Датою поставки є дата фактичного отримання покупцем товару у місці поставки, що підтверджується підписанням покупцем видаткової накладної та акту прийому-передачі товару (дата підписання покупцем видаткової накладної повинна співпадати з датою фактичного отримання товару покупцем за актом прийому-передачі товару; у випадку, якщо дата підписання покупцем видаткової накладної не співпадає з датою підписання покупцем акта прийому-передачі товару, датою поставки товару вважається дата підписання покупцем акту прийому-передачі товару).

У разі коли ціна (вартість) товару не має еквівалента у іноземній валюті за відповідною специфікацією, то якщо інше не визначено сторонами у специфікації, оплата товару за специфікацією здійснюється покупцем в наступному порядку: оплата у розмірі 30% ціни (вартості) товару, передбаченої у відповідній специфікації, здійснюється на умовах попередньої оплати (авансу) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом п'яти банківських днів з дати отримання покупцем наданого постачальником рахунку на оплату. Оплата решти 70% ціни (вартості) товару, передбаченої у відповідній специфікації, здійснюється на умовах відстрочення шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок постачальника у строк/термін, визначений сторонами у відповідній специфікації. (пункт 4.4 розділу 4 вищевказаного договору).

У разі прострочення терміну (строку) оплати товару згідно п. 4.3.2 або п. 4.4.2 Договору, покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період порушення, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. (пункт 9.4 розділу 9 вищевказаного договору).

Згідно пункту 10.3 розділу 10 вищевказаного договору сторони домовились вважати належним чином уповноваженими представниками сторін з питань погодження цін, кількості, асортименту (номенклатури) - товару термінів та умов поставки, строків оплати товару, осіб, що підписують від імені сторін специфікації (видаткові накладні) та інші документи за цим договором, що є невід'ємною частиною договору. Постачальник підтверджує, що укладання та виконання ним цього договору не суперечить нормам чинного в Україні законодавства та відповідає його вимогам (зокрема, щодо отримання усіх необхідних дозволів, погоджень, ліцензій тощо) та укладання й виконання ним цього договору не суперечить цілям діяльності постачальника, положенням його установчих документів чи інших локальних актів, а також, що представник постачальника, що підписує цей договір та будь-які додатки до договру, має усі необхідні повноваження. У випадку невідповідності положень цього договору дійсності - постачальник протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання від покупця відповідної вимоги зобов'язаний відшкодувати покупцю усі збитки у повному обсязі. Постачальник підтверджує, що він ознайомлений з положеннями статуту покупця в чинній редакції.

Найменування товару, умови його поставки та оплати були узгоджені сторонами у відповідних додатках (специфікаціях), а саме: № 1 від 28.03.2017 р. на суму 438760,19 грн. - з передоплатою 30% (131628,06 грн.) та відстроченим платежем 70% (307132,13 грн.) до 15.10.2017р.; - № 2 від 31.03.2017 р. на суму 684365,18 грн. - з передоплатою 30% (205309,56 грн.) та відстроченим платежем 70% (479055,63 грн.) до 15.10.2017р; - № 3 від 18.08.2017 р. на суму 135666,72 грн. - з передоплатою 30% (40700,02 грн.) та відстроченим платежем 70% (94966,70 грн.) до 01.12.2017р.

За період з 28.03.2017р. по 18.08.2017р. Відповідачеві було поставлено товар, що підтверджується підписаними видатковими накладними, а саме: - №608 від 06.04.2017р. на суму 277054,14грн.; - № 609 від 06.04.2017 року на суму 161706,24 грн.; - № 610 від 06.04.2017 року на суму 619 016,18 грн.; - № 611 від 06.04.2017 року на суму 65 349,00 грн; - № 2018 від 21.08.2017 року на суму 135 666,72 грн.

Відповідач здійснив повну оплату за Специфікаціями №1 та №2, що підтверджується: Платіжним дорученням № від 04.04.2017 року на суму 31628,06 грн.; Платіжним дорученням № від 06.04.2017 року на суму 100 000,00 грн.; Платіжним дорученням № від 07.04.2017 року на суму 205 309,55 грн.; Платіжним дорученням № від 13.11.2017 року на суму 307 132,32 грн.; - Платіжним дорученням № від 13.11.2017 року на суму 479 055,63 грн., а також авансову частину за Специфікацією № 3 в розмірі 30%, що підтверджується платіжним дорученням № від 22.08.2017 року на суму 40 700,02 грн.

Оскільки остаточного розрахунку за поставлений Товар за Специфікацією № 3 відповідачем здійснено не було позивач звернувся до господарського суду з вимогою про стягнення основного боргу в розмірі 94966,70 грн., 11065,57грн. - пені, 3% річних в розмірі 1061,55 грн., інфляційних втрат в розмірі 4345,15 грн.

Дослідивши матеріали справи за первісним позовом суд дійшов висновку про його необґрунтованість та необхідність у відмові в задоволенні зустрічних позовних вимог з огляду на наступне:

Відповідно до п. 3.2 договору зазначено, що на кожну поставлену партію товару постачальник зобов'язаний надати такі документи: рахунок (якщо оригінал не був переданий покупцю раніше), видаткову накладку, сертифікат на насіння України (якщо поставці підлягає насіння), сертифікат якості/підтвердження відповідності, товарно-транспортну накладну, акт прийому-передачі товару та інші документи відповідно до чинного законодавства України та умов цього договору.

Датою поставки є дата фактичного отримання покупцем товару у місці поставки, що підтверджується підписанням покупцем видаткової накладної та акту прийому-передачі товару (дата підписання покупцем видаткової накладної повинна співпадати з датою фактичного отримання товару покупцем за актом прийому-передачі товару; у випадку якщо дата підписання покупцем видаткової накладної не співпадає з датою підписання покупцем акта прийому-передачі товару, датою поставки вважається дата підписання покупцем акту прийому передачі товару ( пункт 3.3 договору).

Крім того, п. 5.1 договору передбачає, що приймання товару по кількості та якості упаковки (окрім прихованих недоліків) здійснюється покупцем у момент прийому товару у місці поставки та підтверджується підписанням покупцем акту прийому-передачі товару.

Також відповідно до п. 7.2 договору зазначено, що разом із товаром постачальник зобов'язаний надати покупцю оригінали документів (рахунок, видаткову накладну, товарно-транспортну накладну, акт прийому-передачі товару, залізничні накладні у випадку доставки товару залізничним транспортом і т.п.) та інші документи відповідно до законодавства України та цього договору, оформлені державною мовою, і відповідно до вимог законодавства України.

Отже датою поставки товару є дата приймання товару, зазначена в акті приймання-передачі товару, оригінал якого зобов'язаний надати постачальник, проте до матеріалів справи позивачем акт приймання-передачі товару не надавався.

При дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що спірну видаткову накладну за №2018 від 21.08.2017р. на суму 135 666,72грн. було підписано представником ТОВ "Комінтерн - Агро" ОСОБА_3.

Проте, як було зазначено позивачем довіреність ТОВ "Комінтерн - Агро" на представника ОСОБА_3 була датована 22.08.2017р., що унеможливлює отримання товару за видатковою накладною за №2018 від 21.08.2017р. на суму 135 666,72грн.

Крім того, відповідач з приводу журналу довіреностей повідомив суд у письмовому порядку, що журнал видачі довіреностей на їхньому підприємстві не ведеться. ОСОБА_3 на підприємстві не працює та зазначив, що наразі підприємством готується претензія до ТОВ "Сервіс-Агромаркет" та у випадку її незадоволення буде пред'явлено відповідний позов про стягнення проплаченої відповідачем 30% передоплати у сумі 40 700,02грн.

Таким чином поставка товару за договором фактично не відбулася, що свідчить про порушення позивачем своїх зобов'язань. Позивач за первісним позовом не надав належного доказу передачі товару та отримання цього товару ТОВ "Комінтерн-Агро" у сумі 135 055,60грн.

Суд звертає увагу на те, що специфікації №1 від 28.03.2017р. на суму 521 231,64грн., №2 від 31.03.2017р. на суму 684 366,18грн., №3 від 18.08.2017р. на суму 135 666,72грн. підписані з боку ТОВ "Комінтерн-Агро" ОСОБА_4, безспірні накладні №608 від 06.04.2017грн., №609 від 06.04.2017р., №610 від 06.04.2017р., №611 від 06.04.2017р. підписані також ОСОБА_4, однак спірна видаткова накладна №2018 від 21.08.2017р. підписана ОСОБА_3

У зв'язку з тим, що позивачем за первісним позовом не доведено факт поставки товару за договором, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні первісних позовних вимог у повному обсязі.

Щодо вимог за зустрічним позовом стосовно визнання договору поставки за №21/03/2017-КА від 21.03.2017р. недійсним, необхідно зазначити наступне:

Згідно зі статтею 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права.

Відповідно до абзацу 6 пункту 3.3. Постанови Пленуму ВГСУ № 11 від 29.05.2013р. припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України).

Позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють).

Як вбачається з матеріалів справи відповідач отримав товар, що підтверджується підписаними видатковими накладними, а саме: - №608 від 06.04.2017р. на суму 277054,14грн.; - № 609 від 06.04.2017 року на суму 161706,24 грн.; - № 610 від 06.04.2017 року на суму 619 016,18 грн.; - № 611 від 06.04.2017 року на суму 65 349,00 грн; - № 2018 від 21.08.2017 року на суму 135 666,72 грн. та відповідач здійснив повну оплату за Специфікаціями №1 та №2, що підтверджується: Платіжним дорученням № від 04.04.2017 року на суму 31628,06 грн.; Платіжним дорученням № від 06.04.2017 року на суму 100 000,00 грн.; Платіжним дорученням № від 07.04.2017 року на суму 205 309,55 грн.; Платіжним дорученням № від 13.11.2017 року на суму 307 132,32 грн.; - Платіжним дорученням № від 13.11.2017 року на суму 479 055,63 грн., а також авансову частину за Специфікацією № 3 в розмірі 30%, що підтверджується платіжним дорученням № від 22.08.2017 року на суму 40 700,02 грн., що унеможливлює визнання договору поставки за №21/03/2017-КА від 21.03.2017р. недійсним, оскільки договір фактично виконувався.

З огляду на викладене у задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання договору поставки за №21/03/2017-КА від 21.03.2017р. недійсним необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції» звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Ст.13 ГПК України зазначає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на Товариство з обмеженою відповідальністю "Комінтерн-Агро".

Керуючись ч.1 ст.6, ст.13 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод»,ст., ст.55, 124,129 Конституції України, ст.ст. 129, 233, 238, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

По первісному позову:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС-АГРОМАРКЕТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комінтерн-Агро" про стягнення 111 438,97грн. відмовити.

По зустрічному позову:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Комінтерн-Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС-АГРОМАРКЕТ" про визнання недійсним договору поставки за №21/03/2017-КА відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 06.08.2018

Суддя С.П. Панна