РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2018Справа № 910/18879/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук'янчук Д.Ю., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит"

до Приватного акціонерного товариства "Росава"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про солідарне стягнення кредитної заборгованості у сумі 112 216 336, 41 грн.

представники сторін:

від позивача: Клочко О.В.;

від відповідача: Мартиновський В.О.;

від третьої особи: Цуканова С.Г.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюка В.С. (далі - ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", позивач) з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогресгруп" (далі - ТОВ "Прогресгруп", відповідач-1) та Приватного акціонерного товариства "Росава" (далі - ПрАТ "Росава", відповідач-2) про солідарне стягнення кредитної заборгованості у сумі 386 075 895,54 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення ТОВ "Прогресгруп" (відповідачем-1), який є позичальником за договором про відновлювальну кредитну лінію № 1027-01-05 від 14.12.2005 р., зобов'язань щодо повного і своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, внаслідок чого у відповідача-1 утворилась заборгованість. Також позивач вказує, що поручитель за вказаним кредитним зобов'язанням - ПрАТ "Росава" (відповідач-2) відповідно до договорів поруки № 324 від 27.02.2015 р., № 325 від 27.02.2015 р., № 345 від 26.06.2015 р., якими забезпечувалось виконання основного зобов'язання за кредитним договором, також не виконав своїх зобов'язань перед банком, а тому має нести солідарну відповідальність.

У позові ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" просив суд:

- стягнути солідарно з ТОВ "Прогресгруп" та ПрАТ "Росава" на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" кредитну заборгованість в сумі 112 216 336,41 грн. в межах, визначених порукою;

- стягнути з ТОВ "Прогресгруп" на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" кредитну заборгованість в сумі 272 859 559,13 грн.

Провадження за вказаними вимогами було порушено ухвалою господарського суду міста Києва від 18.10.2016 р. (суддя Селівон А.М.).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.11.2016 р. до участі у справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування, третя особа).

22.02.2017 р. ухвалою господарського суду міста Києва у справі призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, у зв'язку із чим провадження було зупинено.

13.07.2017 р. справа № 910/18879/16 повернулась до господарського суду міста Києва з повідомленням експерта про неможливість дачі висновку, оскільки відповідач-1- ТОВ "Прогресгруп", на якого покладено обов'язок оплати вартості експертного дослідження, вимоги суду не виконав, експертизу не оплатив.

У зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Селівона А.М. справу було передано на повторний автоматичний розподіл, за результатами якого дана справа передана судді Головіної К.І. Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.07.2017 р. провадження за вказаною справою було поновлено та призначено до розгляду.

11.09.2017 р. провадження у даній справі було зупинено згідно з ухвалою господарського суду міста Києва до набрання законної сили судовим рішенням у пов'язаній справі № 910/182/17 про визнання банкрутом ТОВ "Прогресгруп" (відповідач-1) в частині розгляду кредиторських вимог ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.03.2018 р. провадження у даній справі поновлено, розгляд справи вирішено здійснювати у загальному позовному провадженні відповідно до правил, визначених новою редакцією Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), яка набрала чинності 15.12.2017 р., призначено підготовче засідання, сторонам надано строк для реалізації своїх процесуальних прав та обов'язків.

У підготовчому засіданні згідно з ухвалою господарського суду міста Києва від 14.05.2018 р. за клопотанням відповідача-1 було закрите провадження у даній справі в частині позовних вимог, заявлених до позичальника (банкрута) - ТОВ "Прогресгруп" про стягнення кредитної заборгованості у сумі 112 216 336,41 грн. та кредитної заборгованості у сумі 272 859 559,13 грн., на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв'язку з тим, що у справі про визнання банкрутом ТОВ "Прогресгруп" (№ 910/182/17) ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" вже визнане кредитором боржника на суму 417 989 782,15 грн., до якої увійшла сума заборгованості, заявлена в межах даної справи.

Згідно з цією ж ухвалою подальший розгляд справи визначено здійснювати в частині позовних вимог ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про солідарне стягнення кредитної заборгованості у сумі 112 216 336,41 грн. з відповідача-2 (поручителя, ПрАТ "Росава").

У підготовчому засіданні ПрАТ "Росава" подало клопотання про закриття провадження у частині позовних вимог, заявлених до поручителя, за відсутністю предмету спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки рішенням господарського суду міста Києва від 14.05.2018 р. у іншій справі (№ 910/182/17 про банкрутство ТОВ "Прогресгруп") були визнані вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на суму заборгованості, яка є предметом розгляду даної справи.

Розглянувши вказане клопотання, суд на місці ухвалив відмовити у його задоволенні, з тих підстав, що вимога (предмет спору) про стягнення заборгованості з поручителя (відповідача-2) у справі № 910/182/17 про банкрутство ТОВ "Прогресгруп" судом не розглядалось.

Крім того, у підготовчому засіданні суд розглянув клопотання відповідача-2 про закриття провадження по справі, у зв'язку із непідсудністю даної справи господарському суду, оскільки спори за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" не можуть розглядатись господарськими судами.

Відмовляючи у задоволенні цього клопотання, суд виходив з такого. У пункті 6 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Згідно зі ст.ст. 36, 37, 44, 47 вказаного Закону, який є спеціальним для спірних правовідносин, з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку.

При цьому суд виходить з того, що позивачем у справі виступає ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", який хоч і представлений в особі уповноваженої особи Фонду (оскільки банк перебуває у стані ліквідації), проте, ця уповноважена особа не виконує ніяких владних управлінських функцій відносно кредиторів (боржників) банку, а здійснює у спірних правовідносинах визначені вищевказаним Законом функції керівника (ліквідатора) банку та діє від його імені. При цьому спір у сторін виник з приводу стягнення банком кредитної заборгованості з позичальника та поручителя, що вказує на відсутність в діях уповноваженої особи Фонду ознак управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, тобто характер відносин є приватноправовим (господарським), а не публічноправовим (з урахуванням правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 18.04.2018 р. по справі № 910/8132/17).

Таким чином, зважаючи на суб'єктний склад, предметну юрисдикцію та характер правовідносин у цій справі, доводи відповідача-2 про непідвідомчість цього спору господарському суду, відхиляються судом як необґрунтовані.

У підготовчому засіданні також було заявлене клопотання фізичною особою Дорошенком Д.М. про залучення його до розгляду справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, з огляду на те, що він є кредитором ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", тому рішення по справі вплине на його права чи обов'язки. Розглянувши дане клопотання суд відмовив у його задоволенні. Так, відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Згідно з п. 1.6 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" судами першої інстанції питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

Cуд вважає, що у даному випадку юридичного інтересу ОСОБА_1 у розгляді даної справи немає, оскільки ця особа не є учасником спірних правовідносин, що виникли за кредитним договором та договором поруки, тому за результатом прийнятого судового рішення ця особа не буде наділена новими правами, не будуть змінені її наявні права та/або обов'язки, її не буде позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому. Отже, у суду були відсутні підстави для залучення вказаної особи до розгляду даної справи.

Також у підготовчому засіданні ухвалою господарського суду міста Києва від 11.06.2018 р. було частково задоволено клопотання відповідача - ПрАТ "Росава" про витребування додаткових доказів по справі та зобов'язано ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" надати оригінал договору про відновлювальну кредитну лінію № 1027-01-05 від 14.12.2005 р. (разом з усіма додатками та доповненнями до нього), укладений між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ТОВ "Прогресгруп", у інший частині клопотання - відмовлено, як у безпідставному.

На виконання зазначеної ухвали суду від 11.06.2018 р. позивач - ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" повідомив суд, що витребуваний судом кредитний договір № 1027-01-05 від 14.12.2005 р. (з додатками до нього) був вилучений співробітниками Генеральної прокуратури України під час проведеного слідчих дій в ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит", що підтверджується протоколом обшуку від 09.08.2016 р.

Отже, суд розглядає спір на підставі наявної у справі копії договору про відновлювальну кредитну лінію № 1027-01-05 від 14.12.2005 р., як належного доказу, який не викликає у суду будь-яких сумнівів у достовірності вказаного договору.

Зі свого боку, відповідач у строк, встановлений законом, своїм правом не скористався та відзиву, у визначеному законом порядку ні суду, ні учасникам справи не надав, проте подав заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності до майнової вимоги позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 9 ст. 165 ГПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Також стаття 178 ГПК України передбачає, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У подальшому, вже під час розгляду справи по суті (23.07.2018 р.) представник відповідача, а також представник позивача, подали суду додаткові пояснення та клопотання про долучення додаткових доказів, які суд залишив без розгляду на підставі ст. 207 ГПК України, як такі, що були подані з порушенням порядку і строку, визначених законом, та без обґрунтування поважності причин невчасного подання таких пояснень та клопотань.

Під час розгляду справи по суті представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства "Росава" у судовому засіданні заявив клопотання про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення заявленої кредитної заборгованості, просив відмовити у задоволенні позову з цієї підстави. Також усно зазначив, що порука, яка виникла за договорами № 324 від 27.02.2015 р., № 325 від 27.02.2015 р. та № 345 від 26.06.2015 р., є припиненою, оскільки позивач, як кредитор за договором № 1027-01-05 від 14.12.2005 р., пропустив строк, встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України, на звернення до нього із позовом протягом 1 року з дня укладення договорів поруки, а обсяг відповідальності поручителя за зобов'язаннями по кредитному договору збільшився без його згоди. Крім того, вказав, що позивачем не був наданий оригінал кредитного договору № 1027-01-05 від 14.12.2005 р. та укладених додаткових угод до нього, тому просив залишити позов без розгляду. Указані пояснення, викладені відповідачем у письмовому вигляді були долучені до матеріалів справи, але, як вже зазначалось, до розгляду не прийняті на підставі ст. 207 ГПК України.

Представник третьої особи - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вважав, що позов підлягає задоволенню з підстав, визначених позивачем.

Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті позову, заслухавши їх пояснення та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.12.2005 р. між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (банк) та Товариством з обмеженою діяльністю "Торговий дім заводу "Прогрес", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Прогресгруп", (позичальник) був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 1027-01-05 (далі - кредитний договір).

У подальшому до вказаного кредитного договору сторони уклали ряд додаткових угод.

Так, згідно з п. 1.1.1 кредитного договору (в редакції додаткової угоди від 18.06.2015 р.), надання кредитних коштів здійснюється окремими частинами (траншами) на умовах, визначених кредитним договором в межах мультивалютної кредитної лінії із лімітом максимальної заборгованості в сумі 249 660 861,76 грн., з урахуванням графіку зниження ліміту кредитної лінії зі сплатою за користування кредитними коштами процентів.

Додатковою угодою від 26.06.2015 р. до кредитного договору сторони погодили, що валютою за траншами кредитного договору є національна валюта України - гривня, долар США та євро (п. 2.1.3).

Згідно з п. 3.3 кредитного договору (в редакції додаткової угоди від 18.12.2006 р.), розрахунок процентів проводиться за період користування кожним траншем з моменту списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника, до моменту повернення кредитних коштів на позичковий рахунок позичальника. Розрахунок процентів за день видачі проводиться як за повний день, а за день повернення - не проводиться. Розрахунок процентів по заборгованості в гривні проводиться по методу "факт/365" ("факт/366" в високосному році, по заборгованості в інших валютах - по методу "факт / 360").

Відповідно по п. 3.4 кредитного договору (в редакції додаткових угод від 02.06.2015 р., від 02.07.2015 р., від 04.08.2015 р., від 01.09.2015 р.) нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Позичальник сплачує проценти в строк з 26 до 30 (31) числа кожного місяця. У вказаний строк сплачуються проценти за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа (включно) поточного місяця. Позичальник сплачує проценти за користування кредитними коштами, нараховані по 25 березня включно, в строк до 31 грудня 2015 року включно.

Згідно з п.3.4 кредитного договору (в редакції додаткової угоди від 02.06.2015 р.) позичальник сплачує проценти за користування кредитними коштами, нарахованими за період з 26.03.2015 року по 25 травня 2015 року включно, в строк до 31 липня 2015 року включно.

Відповідно по п. 3.4 кредитного договору (в редакції додаткової угоди та від 01.09.2015 року) позичальник сплачує проценти за користування кредитними коштами, нараховані за період з 26.03.2015 року по 25 серпня 2015 року включно, в строк до 30 вересня 2015 року включно, а відсотки за користування кредитними коштами нарахованими по 23.05.2015 р. включно, - у строк до 31.12.2015 р.

Додатковою угодою від 19.02.2015 р. до кредитного договору встановлений кінцевий строк повернення позичальником кредитних коштів - 26.02.2016 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Судом встановлено, що позивач - ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, надав позичальнику - ТОВ "Прогресгруп" грошові кошти в межах ліміту відновлювальної лінії, встановленої кредитною угодою № 1027-01-05 від 14.12.2005 р., що підтверджується меморіальними ордерами, платіжними дорученнями та банківськими виписками, наявними у матеріалах справи.

Проте, позичальник - ТОВ "Прогресгруп" неналежним чином виконав покладені на нього зобов'язання, визначені умовами кредитного договору, а саме - основний борг у доларах США повернув невчасно, основний борг у гривні та євро не повернув у повному обсязі, а відсотки, нараховані за порушення строків повернення кредиту у іноземній валюті та у гривні - не сплатив.

Разом з тим, у судовому засіданні встановлено, що 27.02.2015 р. на забезпечення виконання кредитних зобов'язань за кредитним договором № 1027-01-05 від 14.12.2005 р., між ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" (кредитор), ТОВ "Прогресгруп" (боржник) та ПрАТ "Росава" (поручитель) був укладений трьохсторонній договір поруки № 324 (далі - договір поруки-1), відповідно до якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань в розмірі 8 154 113,51 грн. за договором про мультивалютну кредитну лінію № 1027м-01-05 від 14.12.2005 р. щодо надання позичальнику кредиту в розмірі 254 200 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, виходячи з відсоткових ставок, вказаних в п. 3.1 кредитного договору.

Також 27.02.2015 р. між ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" (кредитор), ТОВ "Прогресгруп" (боржник) та ПрАТ "Росава" (поручитель) був укладений трьохсторонній договір поруки № 325 (далі - договір поруки-2), відповідно до якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань в розмірі 3 876 550 грн. доларів США за договором про мультивалютну кредитну лінію № 1027м-01-05 від 14.12.2005 р. щодо надання позичальнику кредиту в розмірі 254 200 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, виходячи з відсоткових ставок, вказаних в п. 3.1 кредитного договору.

Також 26.06.2015 р. між ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" (кредитор), ТОВ "Прогресгруп" (боржник) та ПрАТ "Росава" (поручитель) був укладений трьохсторонній договір поруки № 345 (далі - договір поруки-3), відповідно до якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань в розмірі 2 588 723 євро за договором про мультивалютну кредитну лінію № 1027м-01-05 від 14.12.2005 р. щодо надання позичальнику кредиту в розмірі 249 660 861,76 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, виходячи з відсоткових ставок, вказаних в п. 3.1 кредитного договору.

За умовами пункту 1.3 наведених договорів поруки (1, 2, 3) поручитель засвідчує, що він ознайомлений з кредитним договором і згоден з його умовами. У випадку невиконання боржником зобов'язань по кредитному договору, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 2.1 договорів поруки-1, 2, 3).

Згідно з пунктом 2.2 договорів поруки-1, 2, 3 поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі, що і боржник, в т.ч. за основним боргом, по оплаті щомісячних процентів і підвищених відсотків, по оплаті комісійної винагороди, по оплаті неустойки по основному боргу і відсоткам, а також по відшкодуванню всіх збитків.

Відповідно до пункту 2.3 договорів поруки-1, 2 у разі непогашення боржником заборгованості за кредитним договором протягом 1-го банківського дня з моменту настання терміну сплати відсотків, передбачених кредитним договором, кредитор набуває повне право вимоги від поручителя сплатити борг в повному обсязі.

У разі невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором в зазначені у договорі строки, поручитель зобов'язується не пізніше 3-х банківських днів з моменту повідомлення його кредитором (письмового або телетрансмісіонного) про невиконання боржником прийнятих на себе зобов'язань сплатити необхідну кредитором грошову суму, шляхом її перерахування на рахунок кредитора будь-яким способом, вказаним кредитором (пункт 3.1 договорів поруки-1, 2, 3).

Як свідчать матеріали справи, у подальшому, між сторонами була укладена додаткова угода від 22.06.2015 р. до договору поруки-1, відповідно до якої сторони дійшли згоди, що поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань в розмірі 28 974 113,51 грн. згідно з договором про мультивалютну кредитну лінію № 1027м-01-05 від 14.12.2005 р. щодо надання позичальнику кредиту в розмірі 249 660 861,76 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, виходячи з відсоткових ставок, вказаних в п. 3.1 кредитного договору.

Також 22.06.2015 р. та 26.05.2015 р. сторони уклали додаткові угоди до договору поруки-2, відповідно до яких поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за договором мультивалютної кредитної лінії № 1027м-01-05 від 14.12.2005 р. у розмірі 2 900 405,00 дол. США - у подальшому у розмірі 299 784,71 дол. США (відповідно), зі сплатою відсотків, виходячи з відсоткових ставок, вказаних у п. 3.1 кредитного договору.

Відповідно до пункту 4.4 договорів поруки-1, 2, 3 внесення змін і доповнень до кредитного договору, внаслідок якого збільшується об'єм відповідальності поручителя, не допускається без погодження з поручителем.

Положеннями розділу 5 договорів поруки-1, 2, 3 сторони погодили, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом 3 років від дня настання терміну виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явив вимоги до поручителя. Порука припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, в результаті неналежного виконання позичальником кредитного зобов'язання у нього (ТОВ "Прогресгруп") та у поручителя (ПрАТ "Росава") - в силу договорів поруки виникла заборгованість в сумі 385 075 895,54 грн., з якої:

- 163 238 504,93 грн. - заборгованість за кредитом, наданим у гривні;

- 2 588 723,00 євро - заборгованість за кредитом, наданим у євро, що еквівалентно 75 450 630,62 грн.;

- 67 637 356,18 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, наданими у гривні;

- 602 237,58 євро - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, наданими у євро, що еквівалентно 17 552 749,16 грн.;

- 299 784,71 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, наданими у доларах США, що еквівалентно 7 791 592,28 грн.;

- 53 405 062,37 грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсотками.

Зазначену суму заборгованості відповідач не спростував, свого контррозрахунку суду не надав.

Також під час розгляду даної справи було встановлено, що у провадженні господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/182/17 про банкрутство ТОВ "Прогресгруп", провадження у якій було порушене ухвалою господарського суду міста Києва від 20.02.2017 р., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника.

Ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 29.05.2017 року у вказаній справі (про банкрутство ТОВ "Прогресгруп") був затверджений реєстр вимог кредиторів боржника на загальну суму 1 785 352 861,71 грн. Вказаною ухвалою ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" було визнано конкурсним та заставним кредитором ТОВ "Прогресгруп", у зв'язку із чим вимоги ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит", що виникли на підставі договору відновлювальної кредитної лінії № 1027-01-05 від 14.12.2005 р. були включені до першої черги на суму 3 200,00 грн., четвертої черги на суму 147 226 966,54 грн. та шостої черги на суму 19 259 481,89 грн. Також були частково включені вимоги ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит", які забезпечені заставою майна боржника на суму 1 562 513 131,80 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 р. ухвалу попереднього засідання господарського суду міста Києва від 29.05.2017 р. було скасовано в частині визнання вимог ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит", які забезпечені заставою майна боржника на суму 1 562 513 131,80 грн. У цій частині прийнято нове рішення, яким збільшено розмір заставлених вимог ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" та задоволено на суму 1 569 736 069,35 грн., у іншій частині - ухвалу господарського суду міста Києва від 29.05.2017 року залишено без змін. Цією ж постановою затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ „Прогресгруп" на загальну суму 1 736 225 717,78 грн.

Отже, наявність кредитної заборгованості у позичальника - ТОВ "Прогресгруп" перед банком за кредитним договором № 1027-01-05 від 14.12.2005 р. була встановлена господарським судом у справі № 910/182/17 про банкрутство ТОВ „Прогресгруп" у загальній сумі 417 989 782,15 грн., до якої також увійшла сума кредитної заборгованості ТОВ "Прогресгруп" (відповідача-1) за договором відновлювальної кредитної лінії № 1027-01-05 від 14.12.2005 р. у сумі 385 075 895,54 грн.

З урахуванням таких обставин, ухвалою господарського суду міста Києва від 14.05.2018 р. позовне провадження у даній справі було закрите в частині вимог, заявлених до відповідача-1 - ТОВ „Прогресгруп" про стягнення кредитної заборгованості в сумі 272 859 559,13 грн. та солідарне стягнення кредитної заборгованості у сумі 112 216 336,41 грн. згідно з порукою (а всього - 385 075 895,54 грн.), про що зазначалось в ухвалі суду від 14.05.2018 р.

Також указаною ухвалою від 14.05.2018 р. судом було визначено межі подальшого розгляду справи, а саме - позовні вимоги ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" про солідарне стягнення з ПрАТ "Росава" (поручителя) заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 1027-01-05 від 14.12.2005 р. у сумі 112 216 336,41 грн. в межах договорів поруки.

Таким чином, предметом розгляду стала вимога кредитора до поручителя - ПрАТ "Росава" про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1027-01-05 від 14.12.2005 р. у сумі 112 216 336,41 грн.

Розглядаючи вказані позовні вимоги до ПрАТ "Росава", суд виходив з наступного.

На підставі ч. 4 ст. 75 ГПК України господарським судом вже встановлено, що у ТОВ "Прогресгруп" існує заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 1027-01-05 від 14.12.2005 р. по основному боргу (в євро і гривня), відсотках (в євро, доларах США, гривні) та пені у загальній сумі 417 989 782,15 грн., до якої також входить сума заборгованості, що є предметом розгляду даної справи, а саме - у сумі 385 075 895,54 грн.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки на підставі п. 2 ст. 554 ЦК України.

Отже, у поручителя - ПрАТ "Росава" виник обов'язок погасити вказану суму заборгованості в межах поручительства на суму 112 216 336,41 грн. згідно з умовами договорів поруки-1, 2, 3.

При цьому суд не вважає, що порука є припиненою на підставі ст. 559 Цивільного кодексу України.

Так, за змістом ст. 559 ЦК України припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Відповідно до 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

У даному випадку сторони визначили (встановили) строк дії поруки - протягом 3 років з дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором (п. 5.1 договорів поруки). З огляду на такі умови поручительства, положення ст. 559 ЦК України про те, що кредитором пропущений 6-місячний чи річний терміни, передбачені вказаною нормою, не застосовуються.

Так, пункт 2.5 кредитного договору (в редакції додаткової угоди від 19.02.2015 р.) передбачає обов'язок позичальника повернути кредитні кошти у валютах заборгованості по кожному траншу до 26.02.2016 р. Отже, виходячи з умов п. 5.1 договору, порука є дійсною протягом 3 років, тобто до 26.02.2019 р., а позивач звернувся з позовом (вимогою) до суду 17.10.2016 р.

Крім того, суд приймає до уваги рішення господарського суду міста Києва від 24.01.2017 р. по справі № 910/22477/16 за позовом Приватного акціонерного товариства "Росава" до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ТОВ "Прогресгруп" про визнання поруки за договорами № 324 від 27.02.2015 р., № 325 від 27.02.2015 р., № 345 від 26.06.2015 р. такою, що припинена. Згідно з указаним рішенням, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2017 р. та постановою Вищого господарського суду України від 07.11.2017 р., поручителю - ПрАТ "Росава" було відмовлено у задоволенні вказаного позову.

У зазначеній справі (№ 910/22477/16) суди встановили, що умовами внесених змін до кредитного договору № 1027-01-05 від 14.12.2005 р. строк сплати процентів за користування кредитними коштами було відстрочено в межах загального строку повернення кредитних коштів та нарахування процентів, а тому період нарахування процентів за користування кредитними коштами не збільшувався, а відтак, відстрочення загального строку повернення процентів за користування кредитними коштами не призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя за договорами поруки № 324 від 27.02.2015 року, № 325 від 27.02.2015 року, № 345 від 26.06.2015 року, що не є підставою для застосування наслідків, передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України для припинення поруки за вказаними договорами поруки.

На підставі викладеного суд вважає, що порука ПрАТ "Росава", встановлена договорами поруки-1, 2, 3, є дійсною.

Також суд враховує, що відповідальність поручителя - ПрАТ "Росава" за вказаними угодами є обмеженою та становить суму 112 216 336,41 грн., а саме:

- за договором поруки-1 суму у розмірі 28 974 113,51 грн.;

- за договором поруки-2 суму у розмірі 299 784,71 доларів США, що станом на 26.09.2016 р. еквівалентно 7 791 592,28 грн.;

- за договором поруки-3 суму 2 588 723,00 євро, що станом на 26.09.2016 р. еквівалентно 75 450 630,62 грн.

Отже, зважаючи на приписи ст. 554 ЦК України, суд приходить до висновку, що відповідач у даній справі несе відповідальність за кредитним зобов'язанням у межах вищевказаної суми - 112 216 336,41 грн. При цьому, така відповідальність є солідарною разом із відповідальністю позичальника, з якого в іншій справі стягнуто кредитну заборгованість.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" про стягнення з ПрАТ "Росава" заборгованості за договором мультивалютної кредитної лінії № 1027-01-05 від 14.12.2005 р. підлягають задоволенню на суму 112 216 336,41 грн.

Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності до всіх складових заборгованості: суми основного боргу, нарахованих відсотків за користування кредитними коштами та пені, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.ст. 256, 257 ЦК України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Як зазначив Пленум Вищого господарського суду України у постанові від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" у зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання.

Судом вже встановлено, що обов'язок позичальника повернути кредитні кошти у валютах кредиту по кожному траншу сторони погодили до 26.02.2016 р., отже, строк звернення із позовом про стягнення основного боргу у позивача спливає - 26.02.2019 р. При цьому з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з даним позовом до суду 17.10.2016 р., тобто в межах строку позовної давності.

З приводу застосування строку позовної давності до вимог про стягнення відсотків за користування кредиту суд зазначає, що додатковою угодою від 01.09.2015 р. до кредитного договору сторони передбачили окрему умову, відповідно до якої позичальник (ТОВ "Прогресгруп") сплачує відсотки за користування кредитними коштами нарахованими по 23.05.2015 р. включно у строк до 31.12.2015 р. З урахуванням цього строк оплати відсотків, нарахованих до 23.05.2015 р., закінчився 31.12.2015 р., відповідно - строк звернення до суду зі стягнення відсотків у позивача спливає через три роки - 31.12.2018 р.

Так само, додатковою угодою від 01.09.2015 р. до кредитного договору сторони передбачили, що відсотки за користування кредитними коштами, нарахованими в строк з 26.03.2015 р. по 25.08.2015 р. включно, позичальник сплачує в строк до 30.09.2015 р., а тому трьохрічний строк для звернення із позовом у цій частині сплати відсотків спливає 30.09.2018 р. Інша частина відсотків, нарахованих після 25.08.2015 р., також заявлена у межах строку загальної позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України.

Щодо застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені, нарахованої на основний борг за кредитом, суд зважає на приписи ч. 2 ст. 258 ЦК України, згідно з якою до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Судом встановлено, що з урахуванням додаткової угоди від 19.02.2015 р., якою встановлений кінцевий строк сплати основного боргу (26.02.2016), строк позовної давності до вимог про стягнення з відповідача пені, нарахованої на цей основний борг, спливав 26.02.2017 р., а як вже зазначалось, із даним позовом позивач звернувся 17.10.2016 р.

Стосовно пені, нарахованої на заборгованість за відсотками, то з наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що пеня банком була нарахована на заборгованість за простроченими відсотками, яка виникла, починаючи з лютого 2016 р. по вересень 2016 р., а тому спеціальна позовна давність пені у цьому випадку спливала у лютому - вересні 2017 року (відповідно), що свідчить про дотримання позивачем строків для звернення із вимогами про стягнення пені, нарахованої на суму заборгованості за відсотками.

Заперечення відповідача щодо позову з тих підстав, що позивач не надав для огляду оригіналу договору відновлювальної кредитної лінії № 1027-01-05 від 14.12.2005 р. (разом з усіма додатками та доповненнями до нього), суд відхиляє та зазначає, що на підставі наявних у справі доказів суд не позбавлений можливості вирішити спір по суті та ця обставина не спростовує висновків суду про наявність заборгованості у позичальника та обов'язку поручителя погасити її частину в межах поручительства.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" до Приватного акціонерного товариства "Росава" про солідарне стягнення заборгованості в сумі 112 216 336,41 грн. задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Росава" (09108, Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 91; ідентифікаційний код 30253385) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі виконуючого обов'язки уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та кредит" (04050, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 60; ідентифікаційний код 09807856) заборгованість у сумі 112 216 336 (сто дванадцять мільйонів двісті шістнадцять тисяч триста тридцять шість) грн. 41 коп., судовий збір у сумі 30 117 (тридцять тисяч сто сімнадцять) грн. 59 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 23 липня 2018 року.

Повний текст рішення складений 2 серпня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.