ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" липня 2018 р. Справа № 924/29/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Грамчука І.В., при секретарі судового засідання Мазій І.А. розглянувши матеріали

за позовом Національного природного парку "Святі Гори", м. Святогірськ Донецької області

до Фізичної особи - підприємця Максимович Олени Григорівни, м. Хмельницький

про стягнення 76 653,95 грн., з яких 60603,76 грн. основного боргу, 16050,19 грн. пені

Представники сторін:

від позивача Посоха Є.С., Поляцько О.Ю. - за довіреностями в режимі відеоконференції

від відповідача ОСОБА_4 - адвокат

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові.

Відповідач у відзиві на позов просить суд у позові відмовити повністю. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що 02 грудня 2016 року між Національним природним парком „Святі гори" (Покупець, Позивач) та фізичною особою - підприємцем Максимович Оленою Григорівною (Продавець, Відповідач) укладено Договір № 91 про закупівлю, за яким Продавець зобов'язується поставити Покупцю товар, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар. Згідно п. 1.2 Договору товаром є система відеонагляду.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що ціна цього Договору становить 60 603 грн. 76 коп. (шістдесят тисяч шістсот три гривні 76 коп.), в тому числі єдиний податок 5 % 2 885 грн. 89 коп. (дві тисячі вісімсот вісімдесят п'ять гривень 89 коп.).

Згідно пункту 4.1 Договору розрахунки проводяться протягом 30 календарних днів шляхом оплати Покупцем на розрахунковий рахунок Продавця після пред'явлення Продавцем рахунку та накладної на оплату товарів за умови своєчасного проведення платежів органами Державної казначейської служби України.

Оплату за Договором проведено 12 грудня 2016 року. Підтвердженням оплати є платіжне доручення № 178 від 08.12.2016 року.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що строк поставки товару - 10 днів з дати оплати. Тому згідно умов вищевказаного Договору Продавець, зобов'язаний поставити систему відео нагляду протягом 10 днів з дня оплати за товар.

На думку представника відповідача, систему відео нагляду поставлено Продавцем раніше термінів, вказаних у Договорі, а саме 02 грудня 2016 року. Підтвердженням поставки товару є видаткова накладна від 02 грудня 2016 року де чітко вказано, що Продавець поставив (скріплено підписом і печаткою), а Покупець отримав товар (скріплено підписом і печаткою). Вищезазначену видаткову накладну зареєстровано в управлінні Державної казначейської служби України 09 грудня 2016 року. Покупець у вищевказаному документі підтвердив прийняття товару у Продавця.

Оскільки, Продавець передав, а покупець прийняв товар, вказаний у Договорі № 91 про закупівлю від 02.12.2016 року, а саме систему відео нагляду, що підтверджується видатковою накладною від 02.12.2016 року, на переконання адвоката Продавець належним чином виконав умови договору.

Відповідач вважає, що позовні вимоги, вказані у позовній заяві є безпідставними та задоволенню не підлягають.

З приводу нарахованої Позивачем пені Відповідач стверджує наступне:

Позивач у позовній заяві вказує про застосування штрафних санкцій за невиконання Відповідачем умов Договору, а саме не поставку товару у вказаний строк у пункті 7.2 Договору №91 на суму 16 050 грн. 19 коп.

Оскільки Відповідачем поставлено належним чином умови Договору № 91 про закупівлю, а саме поставлено товар" Покупцеві, Відповідач вважає, що нарахування Позивачем неустойки є безпідставним.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

02.12.2016р. між Національним природним парком "Святі Гори" (Покупець) та фізичною особою - підприємцем Максимович Оленою Григорівною (Продавець) укладено договір про закупівлю №91, за умовами якого продавець зобов'язується поставити покупцю товар, а покупець - прийняти і оплатити товар. (п. 1.1 договору).

У п. 2 договору сторони погодили, що найменування товару: система відеонагляду.

Пунктом 3.1 договору ціна цього договору становить: 60603,76 грн., в т.ч. єдиний податок 5% 2885,89 грн.

Розрахунки проводяться протягом 30 календарних днів шляхом оплати покупцем на розрахунковий рахунок продавця після пред'явлення продавцем рахунку та накладної на оплату товарів за умови своєчасного проведення платежів органами Державної казначейської служби України. (п.4.1 договору).

Пунктом 5.1 договору передбачено, що строк поставки товарів до 10 робочих днів з дати оплати.

Місце поставки товарів 84130, Донецька область, м.Святогірськ, вул.Курортна,1. (п.5.2 договору).

Пунктом 6.4.2 договору у разі невиконання зобов'язань покупцем продавець має право достроково розірвати цей договір , повідомивши про це покупця у десятиденний термін.

У разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язань при поставці товарів за бюджетні кошти продавець сплачує покупцю неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день невиконання умов договору. (п.7.2 договору).

Цей договір набирає чинності з моменту укладення та діє до 31.12.2016р. або до повного виконання зобов'язань покупцем цього договору (в частині оплати за поставлені товари).

Договір підписаний представниками сторін, скріплений відтисками їхніх печаток.

Як убачається з матеріалів справи, на виконання договору позивачем перераховано платіжним дорученням №178 від 08.12.2016р. суму 60603,76 грн. в призначенні платежу якого вказано: "за систему відеонагляду, накл.№МО-0000016 від 02.12.2016р. по договору №91 від 02.12.2016р., без ПДВ".

Пунктом 5.1 договору зазначено, що строк поставки товарів до 10 робочих днів з дати оплати.

Позивач листами від 27.03.2017р. за №99 та від 13.04.2017р. за №119 звертався до відповідача з проханням негайно повернути кошти у сумі 60603,76 грн. у зв'язку з невиконанням умов договору, які залишені без відповіді та задоволення.

З огляду на непоставку відповідачем товару, позивач звернувся до суду з позовом про повернення попередньої оплати за невиконання відповідачем зобов'язання щодо поставки оплаченного товару за договором №91 від 02.12.2016р. в сумі 60603,76 грн. та 16050,19 грн. пені.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод (правочинів), передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з п.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Нормами ст.627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як убачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договір про закупівлю №91 від 02.12.2016р., за умовами якого продавець зобов'язується поставити покупцю товар, а покупець - прийняти і оплатити товар.

Сторони у п. 5.1 договору погодили, що строк поставки: до 10 робочих днів з дати оплати.

Як убачається з матеріалів справи, позивач перерахував платіжним дорученням №178 від 08.12.2016р. суму 60603,76 грн. в призначенні платежу якого вказано: "за систему відеонагляду, накл.№МО-0000016 від 02.12.2016р. по договору №91 від 02.12.2016р., без ПДВ".

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідач посилається на видаткову накладну №МО-0000016 від 02.12.2016р. на суму 60603,76 грн., яка підписана представниками сторін та скріплені відтисками їхніх печаток, зареєстрована в управлінні Державної казначейської служби України 09 грудня 2016 року. Проте, суд видаткову накладну оцінює критично, оскільки в графі замовлення зазначено "рахунок-фактура №МО-0000030 від 24.11.2016р.", а в графі умова продажу "безготівковий рахунок", без посилань на договір про закупівлю №91 від 02.12.2016р.

Крім того, у матеріали справи надано копію інформації (дослідження) Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області про участь у державному фінансовому аудиті виконання бюджетних програм Національним природним парком "Святі Гори" за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р., у якому відображені відомості про відсутність на балансі НПП "Святі Гори" системи відео нагляду. Зазначене дослідження було проведено відділом контролю в аграрній галузі, екології та природокористування управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області на виконання п.2.14 Плану проведення заходів фінансового контролюДержавної аудиторської служби України на I квартал 2018р., затвердженого наказом Держаудитслужби від 30.11.2017р. №247. Інформація щодо планів проведення заходів держаудитслужбою, аналітичні, статистичні, аудиторські звіти містяться у відкритому доступі на офіційному сайті Державної аудиторської служби України http://www.dkrs.gov.ua/kru/uk/publish/article/136382.

Також, позивачем у матеріали справи подано листи з зверненням до Слов'янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Слов'янської місцевої прокуратури щодо поставки системи відео нагляду за отримані державні кошти.

Враховуючи зазначені положення законодавства, умови договору, обставини справи, суд доходить висновку що позовна вимога про стягнення з відповідача 60603,76 грн. боргу заявлена обґрунтовано, а тому підлягає задоволенню. Доказів про повернення коштів або поставку товару суду не подано.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 16050,19 грн. пені.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст.551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Позивачем у відповідності до п. 7.2 договору нарахували пеню у розмірі 16050,19 грн. за період з 28.12.2016р. по 28.12.2017р.

У відповідності до ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

По договору № 91 від 02.12.2016р. про закупівлю відповідач зобов'язаний був поставити товар до 10 робочих днів з дати оплати.

Враховуючи те, що поставка товару не є грошовим зобов'язанням, у стягненні пені в сумі 16050,19 грн. необхідно відмовити.

Крім того, звертається увага на ст. 114 ГПК України, якою передбачено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства. У зв'язку з цією нормою були задоволені клопотання позивача про поновлення пропущеного з поважних причин строку для подання доказів, позивача та відповідача щодо відкладення розгляду справи для надання додаткових доказів у справі: акт інвентаризації Національного природного парку "Святі Гори" станом на 31.12.2016р., акт інвентаризації Національного природного парку "Святі Гори" станом на 31.12.2017р.; акт інвентаризації Національного природного парку "Святі Гори" станом на момент отримання зазначеного запиту; баланс Національного природного парку "Святі Гори" (форма №1) за 2016,2017р.р.; звіт про фінансові результати Національного природного парку "Святі Гори" (форма №2) за 2016,2017 р.р.; видаткову накладну №МО-0000016 від 02.12.2016р., ухвалу слідчого судді Слов'янського міськрайонного суду від 03.10.2017р. №243/8803/17; опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 20.10.2017р., акт Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області про виконання бюджетних програм Національним природним парком "Святі Гори" за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р.

Також судом звертається увага на те, що при поданні позову (вх.№05-08/41/18 від 03.01.2018р.) Максимович О.Г. (реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших обов'язкових платежів НОМЕР_1) перебувала в статусі фізичної особи-підприємця, а на момент ухвалення рішення припинено підприємницьку діяльність, що не обмежує господарський суд Хмельницької області у прийнятті рішенняпо суті спору та узгоджується з відповідною позицією Верховного суду.

Враховуючи вищенаведене, положення ст. 74 ГПК України, в силу яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення 60603,76 грн. попередньої оплати. У решті позову слід відмовити.

Відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Національного природного парку "Святі Гори", м. Святогірськ Донецької області до Максимович Олени Григорівни, м. Хмельницький про стягнення 76 653,95 грн., з яких 60603,76 грн. основного боргу, 16050,19 грн. пені задовольнити частково.

Стягнути з Максимович Олени Григорівни, АДРЕСА_1 (код НОМЕР_1) на користь Національного природного парку "Святі Гори", Донецька область, м.Слов'янськ, м. Святогірськ, вул. 60-річчя Жовтня,1 (код 24802477) 60603,76 грн. (шістдесят тисяч шістсот три гривні 76 коп.) основного боргу, 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Повне рішення складено 30.07.2018 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК, з урахуванням п. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя І.В. Грамчук

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу (84130, м.Святогірськ, вул.60 річчя Жовтня,1, Донецької області)

3 - відповідачу АДРЕСА_2

всім реком. з повідомл. про вруч.