ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2018м. ДніпроСправа № 904/2097/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Клевець К.В.

за позовом Першого заступника прокурора Дніпропетровської області, м. Дніпро в інтересах держави в особі позивача: Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ТУЛС", м. Київ

Третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на боці відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Солярис.", м. Київ

Третя особа-2 яка не заявляє самостійних вимог на боці відповідача ОСОБА_2 ремонтне житлово-експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району, м. Дніпро

Третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на боці відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агентство з питань нотаріату та банкрутства", м. Дніпро

про витребування майна

Представники:

Прокуратури Дніпропетровської області - ОСОБА_3, посвідчення № 032900 від 10.04.2015

Від позивача - ОСОБА_4, представник за довіреністю № 7/10-1879 від 05.07.2018

Від відповідача - не з'явився

Від третьої особи-1 - не з'явився

Від третьої особи- 2 - не з'явився

Від третьої особи- 3 - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Перший заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі позивача: Дніпровської міської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ТУЛС" про витребування майна, в якому просив суд витребувати від товариства з обмеженою відповідальністю Тулс на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення № 1А, що розташоване за адресою: вул. Бажова, 34 у м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що прокуратурою Дніпропетровської області встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади міста Дніпро об'єктів нерухомого майна шляхом їх відчуження на користь третіх осіб.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2018, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у справі в якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на боці відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Солярис.". Залучено до участі у справі в якості третьої особи -2, яка не заявляє самостійних вимог на боці відповідача ОСОБА_2 ремонтне житлово-експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району. Залучено до участі у справі в якості третьої особи -3, яка не заявляє самостійних вимог на боці відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агентство з питань нотаріату та банкрутства". Призначено підготовче засідання на 11.06.2018 о 10:00.

Разом з позовною заявою прокуратурою подано заяву про забезпечення позову, в якій перший заступник прокурора просив суд:

- накласти арешт на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: нежитлове приміщення № 1А, що розташоване за адресою: вул. Бажова, 34 у м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1);

- заборонити ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ТУЛС", (ідентифікаційний код юридичної особи - 35447191) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб'єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачу в оренду тощо, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на спірне нерухоме майно - нежитлове приміщення № 1А, що розташоване за адресою: вул. Бажова, 34 у м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2018, заяву першого заступника прокурора прокуратури Дніпропетровської області про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Тулс", що є предметом позову, а саме: нежитлове приміщення № 1А, що розташоване за адресою: вул. Бажова, 34 у м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1). Заборонено ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ТУЛС" та будь-яким іншим особам, у тому числі суб'єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачу в оренду тощо, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на спірне нерухоме майно - нежитлове приміщення № 1А, що розташоване за адресою: вул. Бажова, 34 у м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

У зв'язку з відрядженням судді Назаренко Н.Г. судове засідання, призначене на 11.06.2018р. о 10:00год., не відбулось.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2018 призначено судове засідання на іншу дату, а саме на 13.06.2018р. о 11:00год.

Ухвалою від 13.06.2018 відкладено підготовче засідання на 09.07.2018.

21.06.2018 відповідач надав до суду заяву про застосування строків позовної давності, яка обґрунтована тим, що Дніпропетровська міська рада була обізнана про укладення 24.07.201 року ОСОБА_2 ремонтним житлово-експлуатаційним підприємством Амур-Нижньодніпровського району міста Дніпропетровська договору купівлі-продажу нежитлового приміщення № 1А, що розташоване за адресою: вул. Бажова, 34, в м Дніпропетровськ з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Солярис", оскільки, по-перше, після укладення зазначеного договору купівлі-продажу, міська рада втратила права власності на спірне майно, оскільки не виконувала обов'язків власника щодо утримання цього майна, не вживала заходів по контролю за його станом, збереженням та використанням, по-друге, міська рада є учасником справи про банкрутство ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району міста Дніпропетровська.

Відповідач зазначає, що оскільки укладений між виробничим ремонтним житлово-експлуатаційним підприємством Амур-Нижньодніпровського району міста Дніпропетровська та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Солярис." договір купівлі-продажу від 24.07.2013 визнаний недійсним з моменту укладення, то строк позовної давності для звернення позивача, як власника, з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння починає перебіг з моменту вибуття майна з володіння позивача. Отже, у даному провадженні позивачем оспорюються правовідносини, що мали місце більше трьох років тому.

Відповідач звертає увагу на те. що строк давності за позовом про витребування з чужого незаконного володіння майна - нежитлового приміщення № 1А, що розташоване за адресою: вул. Бажова, 34, в м. Дніпропетровськ сплив 25.07.2016, а звернення позивача з позовом мало місце поза межами встановленого строку позовної давності для звернення за захистом порушеного права.

Також 21.06.2018 відповідач надав до суду заяву про залишення позову без розгляду, яка обґрунтована тим, що відсутні правові підстави для подачі прокурором позову в інтересах Дніпровської міської ради, оскільки повноваження щодо управління комунальною власністю належать до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів міської ради, а не до делегованих повноважень, які надані органами виконавчої влади.

Крім того, відпвідачем 21.06.2018 надано до суду відзив на позов, в якому він проти позову заперечив та зазначив, що ТОВ «ТУЛС» є добросовісним набувачем, оскілки нерухоме майно придбано за відплатним договором та вибуло з володіння Дніпропетровської міської ради та ВРЖЕП АНД району м. Дніпропетровська за їх волею.

02.07.2018 прокуратура надала відповідь на відзив, в якій вважає доводи відповідача необґрунтованими та підтримує позовні вимоги.

Ухвалою суду від 09.07.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.08.2018.

03.08.2018. прокурор надав до суд заперечення на заяви відповідача про застосування строків позовної давності та залишення позову без розгляду.

Прокурор у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач підтримав позовні вимоги прокурора.

Відповідач та треті особи -1, -2, -3 в жодне судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується порштовими повідомленнями (т. 1 а.с. 115, 116, 119, 126, 130, 131, 135, 234, 235, 236, 249, т. 2 а.с. 9, 10, 12).

Судовий процес фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 06.08.18 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991 "Про комунальну власність Дніпропетровської міської ради народних депутатів", яке доповнено рішенням Дніпропетровської міської ради № 26/23 від 26.09.2001, затверджено перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Дніпро.

Факт належності об'єктів, зазначених у переліках (розділ І-ХІІІ), що додаються до рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991 територіальній громаді м. Дніпропетровська встановлено рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 200/5829/13-ц від 14.05.2013 за заявою Дніпропетровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення.

На підставі рішень Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991 та рішення Дніпропетровської міської ради № 26/23 від 12.06.2013 відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 03.07.2013 проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення №1А розташоване по вул. Бажова, 34 в м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна -1).

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (стаття 144 Конституції України).

Відповідно до пункту 31 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції пленарного засідання міської ради відноситься прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Так, на виконання Програми реформування та розвитку житлово-комунального господарства міста, рішенням Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011, об'єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема, ВРЖРЕП АНД району передано на баланс КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю".

Вказане обґрунтовувалось реорганізацією комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та пов'язувалось з визначенням єдиного підприємства наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю".

06 серпня 2012 року ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області порушено провадження у справі № 38/5005/6637/2012 за заявою голови ліквідаційної комісії виробничого ремонтного житлово-експлуатаційного підприємства Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська до виробничого ремонтного житлово-експлуатаційного підприємства Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська () про визнання банкрутом.

На час порушення провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.2011 ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно продовжувало обліковуватися на балансі виробничого ремонтного житлово-експлуатаційного підприємства Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 у справі №38/5005/6637/2012 ВРЖЕП АНД району визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

На підставі вказаної постанови ліквідатором ВРЖЕП АНД району призначено арбітражного керуючого ОСОБА_5, яким, нежитлове приміщення №1А загальною площею 151,0 кв.м., що розташоване по вул. Бажова, 34 в м. Дніпро було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення 27.12.2012 товарною біржею "Регіональна універсальна біржа" торгів з продажу нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення №1А по вул. Бажова, 34 в м. Дніпро, та переможцем яких визначено товариство з обмеженою відповідальністю "Солярис.".

На підставі протоколу проведення біржових торгів з купівлі-продажу нежитлового приміщення, 24.07.2013 між ВРЖЕП АНД району та товариством з обмеженою відповідальністю "Солярис." укладено договір купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за № 1249, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2018 у справі № 38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП АНД району скаргу прокуратури Дніпропетровської області на дії ліквідатора задоволено, визнано неправомірними дії ліквідатора ВРЖЕП АНД району арбітражного керуючого ОСОБА_5 щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нерухомого майна, нежитлового приміщення №1А в будинку №34 на вул. Бажова у м. Дніпро та продажу його з відкритих біржових торгів, проведених 27.12.2012 товарною біржею Регіональна універсальна біржа з продажу зазначеного нерухомого майна та визнано недійсним договір купівлі-продажу №1249 від 24.07.2013, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, укладений між ліквідатором-арбітражним керуючим ОСОБА_7 та ТОВ Солірис..

Вказане нерухоме майно ТОВ Солірис. було відчужено на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Тулс" за договором купівлі-продажу № 5737 від 02.02.2012, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8

З урахуванням, положень частини 4 статті 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2018 у справі № 38/5005/6637/2012 є такою, що набрала законної сили.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Прокурор вважає, що при реалізації спірного майна не було дотримано процедуру його відчуження, останнє вибуло від власника поза волею територіальної громади м. Дніпро, а тому підлягає поверненню у її власність, що і стало причиною спору.

Згідно вимог статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частиною 3 статті 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові (ст.ст. 321, 319, 658 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 Цивільного кодексу України майно не може бути витребуване у нього.

Статтею 387 Цивільного кодексу України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом наведеної норми випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. У той же час покупець не може бути визнаний добросовісним набувачем, якщо на момент укладення відплатної угоди щодо спірного майна мали місце претензії третіх осіб, про які покупцю було відомо і які згодом були в установленому порядку визнані правомірними.

При цьому, норма частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 Цивільного кодексу України (п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними " , п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав ").

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини 5 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Частиною 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності.

Відповідно до статті 172 ЦК територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції, встановленої законом.

Відтак, територіальна громада як власник об'єктів права комунальної власності делегує відповідній раді повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно з п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна.

Отже, лише за наявності волевиявлення органу місцевого самоврядування, оформленого рішенням, прийнятим виключно на пленарному засіданні Дніпропетровської міської ради, можливе розпорядження спірним нерухомим майном.

Таким чином, суд погоджується з твердженням прокурора про те, що спірне нерухоме майно вибуло з комунальної власності з порушенням чинного законодавства поза волею Дніпропетровської міської ради і отже, Позивач має право на його витребування у Відповідача на підставі статті 388 Цивільного кодексу України. (Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 25.01.2017 у справі №3-1533гс16(1)).

За таких обставин, вимоги Прокурора про витребування від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Тулс" нежитлового приміщення №1А, розташованого за адресою: вул. Бажова, 34 у м. Дніпро (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 1), є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб передбачений статтею 16 цього Кодексу.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України).

Частинами 3 та 4 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що про недійсність правочину, на підставі якого відбулося вибуття спірного нерухомого майна з володіння територіальної громади міста поза її волею, як позивачу, так і прокурору стало відомо лише після винесення ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі №38/5005/6637/2012, якою визнано неправомірними дії ліквідатора виробничого ремонтного житлово-експлуатаційного підприємства Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська арбітражного керуючого ОСОБА_5 щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нерухомого майна. Також, визнано неправомірними дії ліквідатора виробничого ремонтного житлово-експлуатаційного підприємства Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська арбітражного керуючого ОСОБА_5 щодо продажу з відкритих біржових торгів нерухомого майна та вказаною ухвалою визнано недійсними договори купівлі-продажу спірного нерухомого майна.

Тож, початком перебігу строку позовної давності, у межах якого перший заступник прокурора Дніпропетровської області та Дніпровська міська рада могли звернутися з позовом до суду, є 29.08.2016. Відповідно до штампу канцелярії господарського суду Дніпропетровської області позов першого заступник прокурора Дніпропетровської області надійшов до суду 16.05.2018, тобто в межах цього процесуального строку.

Таким чином, прокурором та Дніпровською міською радою не пропущено строку, встановленого приписами ст.ст. 257, 258 ЦК України, у межах якого можна звернутися до суду з вимогами про захист свого цивільного права або інтересу.

Заява відповідача про залишення позову без розгляду також не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 131-1 Конституції України та пунктом 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про прокуратуру" зазначено, що в Україні діє прокуратура, яка зокрема здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках, що визначені законом.

Згідно зі ч. 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як визначено статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 4 ст. 53 ГПК України встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Прокурор, який звернувся до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чрму полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Незважаючи на те, що первинна угода визнана недійсною на підставі ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2018 у справі №38/5005/6637/2012, Дніпровською міською радою, яку було залучено до участі у розгляді вказаної справи та якій достовірно було відомо про існування вказаного рішення суду, не вжито належних заходів цивільно-правового характеру, направлених на повернення до комунальної власності міста нерухомого майна, що вибуло з власності територіальної громади поза її волею.

Зазначене свідчить про бездіяльність Дніпровської міської ради, яка є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, у зв'язку з чим перший заступник прокурора області звернувся з даним позовом до суду в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частина 1 ст. 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст.. ст.. 76-79 ГПК України)

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на Відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 129, 73, 74, 76-79, 86, 232-242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі позивача: Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ТУЛС" про витребування майна - задовольнити у повному обсязі.

Витребувати від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Тулс" (03110, м. Київ, вул. Соломянська, 14, ) на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького,75, ) нежитлове приміщення № 1А, що розташоване за адресою: вул. Бажова, 34 у м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1), про що видати наказ.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Тулс" (03110, м. Київ, вул. Соломянська, 14, ) на користь прокуратури Дніпропетровської області (49000, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 38, реквізити отримувача: МФО 820172, р/р 0291 в ДКСУ в м. Київ, код 02909938, код класифікації видатків бюджету - 2800) судовий збір у розмірі 15 467,69 грн. (п'ятнадцять тисяч чотириста шістдесят сім грн. 69 коп.) та судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову 881,00 грн. (вісімсот вісімдесят одна грн. 00 коп.), про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09.08.2018

Суддя ОСОБА_9