ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2018 р. Справа № 916/906/18
Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

при секретарі судового засідання Аганіні В.Ю.,

за участю представників сторін:

від позивача: Конев К.С., згідно довіреності №7 від 14.05.2018р.

від відповідача: Соколов Д.С., згідно довіреності від 30.07.2018р.

розглянувши справу №916/906/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Молком" (54017, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 20/3, офіс 5) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сагітта-Т" (65005, м. Одеса, вул. Балківська,124/1) про стягнення 132514,68грн.,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальні дії суду:

1. Позивач позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що 01.07.2015р. між ТОВ «Стабфор» (постачальник) та ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ (покупець) укладено договір поставки з відстроченням платежу №54/15 від 01.07.2015р. Також, позивач зазначає, що 29.12.2016р. між ВКФ «Юна-Сервіс», ТОВ «Стабфор» та ТОВ «Молком» укладено угоду №1, згідно з якою усі права ТОВ «Стабфор» (первісний постачальник) за договором №54/15 від 01.07.2015р. передані ТОВ «Молком» (новий постачальник), а ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ підтвердила наявність боргу за договором №54/15 у розмірі 94831,47грн.

2. 25.11.2016р. між ТОВ «Молком» (постачальник) та ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ укладено договір поставки з відстроченням платежу №40/16 від 25.11.2016р. 13.05.2017р. між ТОВ «Молком» (кредитор), ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ (первісний боржник) та ТОВ «Сагітта-Т» (новий боржник) укладено тристоронній договір переведення боргу, згідно якого ТОВ «Сагітта-Т» взяло на себе зобов'язання із погашення боргу перед ТОВ «Молком», який виник за договором поставки №40/16 від 25.11.2016р. у ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ, а також сторони засвідчили, що станом на 13.05.2017р. борг ТОВ «Сагітта-Т» перед ТОВ «Молком» становить 92005,46грн. (після цього ТОВ «Сагітта-Т» було сплачено на користь ТОВ «Молком» лише 10000грн. із суми наявної заборгованості).

3. Із позову вбачається, що протягом листопада-грудня 2017р., січня 2017р. на адресу ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ та ТОВ «Сагітта-Т» відвантажувався товар за договорами поставки №№54/15, 40/16, сплата за який з боку відповідача була здійснена не в повному обсязі, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 82005,46грн., на яку позивачем нараховано 13417,38грн. втрат від інфляції, 3291,09грн. три проценти річних, 33800грн. пені.

4. Одночасно позивач вказає, що відповідно до акту звірки взаємних розрахунків від 03.01.2017р., складеним між ТОВ «Молком» та ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ, у ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ наявна заборгованість в сумі 60188,10грн., а також 03.05.2017р. між тими ж сторонами складено акт звірки взаємних розрахунків, яким визначено заборгованість ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ в сумі 92005,46грн.

5. Крім того, 28.12.2015р. від ТОВ «Вім-Сервіс» на користь ТОВ «Стабфор» було передано грошове право на стягнення боргу ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ у розмірі 35402,87грн., про що укладено тристоронню угоду про переведення боргу.

6. Позивач у позові зазначає, що 20.03.2017р. між ТОВ «Молком» (постачальник) та ТОВ «Сагітта-Т» (покупець) був укладений ще й договір поставки №101/17.

7. Клопотання відповідача від 27.06.2018р. за вх.№12951/18 про продовження строку для подання відзиву на позов було судом задоволено. Так, відповідач проти позову заперечує, подав відзив на позов від 25.06.2018р. за вх.№12686/18, де вказує, що його зобов'язання перед позивачем стосовно договору №40/16 виникли з моменту укладення договору про переведення боргу, тобто, з 13.05.2017р., яким не встановлено строк виконання ним зобов'язання в сумі 92005,46грн., прийнятого від ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ, а отже, у відповідності до ч.2 ст.530 ЦК України виконання відповідачем зобов'язання, на думку останнього, має здійснюватися після пред'явлення до нього позивачем вимоги, чого зроблено позивачем не було, позаяк обов'язок сплачувати визначені кошти відповідач вважає таким, що не виник, а відповідно і вбачає відсутнім прострочення, що не дає підстави позивачу нараховувати пеню, три проценти та суму втрат від інфляції. Також, заперечує відповідач стосовно нарахування позивачем пені за період з 22.12.2016р. по 14.05.2018р., зазначаючи про сплив строку позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду із позовом 15.05.2018р. До того ж відповідач не визнає обґрунтованим нарахування до стягнення саме з нього пені по договору №54/15, так як він стороною вказаного договору не є.

8. Позивачем подано 09.07.2018р. за вх.№13642/18 відповідь на відзив, де вказує, що строк виконання зобов'язань щодо сплати заборгованості ТОВ «Сагітта-Т» встановлено згідно умов п.6 договору про переведення боргу від 13.05.2017р. та п.4.1. договору поставки №40/16 від 25.11.2016р., та він настав 13.05.2017р. одразу після укладання договору про переведення боргу, з підстав чого позивач вважає відсутніми підстави для надсилання вимоги щодо сплати боргу. Стосовно застосування строку позовної давності до позовної вимоги про стягнення пені позивач заперечує, вказуючи про те, що у розумінні ч.ч.1, 2 ст.264 ЦК України із підписанням акту звірки від 03.05.2017р. строк позовної давності було перервано вперше, а вдруге він переривався поданням позивачем позову 29.03.2018р., який судом було повернуто ухвалою від 23.04.2018р. №916/590/18. Зокрема, позивач зазначив, що при оформленні розрахунків пені, трьох процентів та суми втрат від інфляційних процесів помилково зазначив, що їх зроблено по договору №54/15, що суто є технічною помилкою, тоді як дані платежі розраховані по договору №40/16.

9. Ухвалою суду від 29.05.2018р. відкрито провадження у справі №916/906/18, постановлено розглядати справу №916/906/18 в порядку спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи по суті на 20.06.2018р. об 11год.00хв.

10. Ухвалою суду від 20.06.2018р. відкладено розгляд справи по суті на „27" червня 2018 р. об 11год.45хв.

11. У судовому засіданні 27.06.2018р. оголошено протокольну перерву до 18.07.2018р. о 12год.15хв.

12. У судовому засіданні 18.07.2018р. оголошено протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи на 30.07.2018р. о 14год.15хв.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

13. 01.07.2015р. між ТОВ «Стабфор» (постачальник) та ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ (покупець) було укладено договір поставки з відстроченням платежу №54/15, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставляти покупцю, а покупець приймати та оплачувати товар, у відповідності з умовами цього договору. Товаром за цим договором є товари, вказані у погодженому сторонами прейскуранті (специфікаціях), що є невід'ємними частинами цього договору. У прейскуранті (специфікаціях) вказується перелік товарів, що постачаються, та ціни на них (п.п.1.1., 1.2. договору).

14. Відповідно до п.2.1. договору поставки №54/15 від 01.07.2015р. поставка товару здійснюється за погодженими сторонами цінами, вказаним у прейскуранті (специфікації). При цьому, постачальник зобов'язується не збільшувати ціни, вказані у прейскуранті (специфікації), протягом 14 днів з моменту їх погодження сторонами. Постачальник зобов'язується визначати ціни у прейскуранті, які погоджені покупцем та постачальником, на рівних умовах, як для покупця, так і для інших роздрібних компаній.

15. Згідно п.3.1. договору поставки №54/15 від 01.07.2015р. поставка товару здійснюється на умовах DDP-склад покупця (Інкотермс-2010) однією або декількома партіями у відповідності до специфікацій або накладних, які складаються на кожну таку партію. За погодженням сторонами отримувачем товару може бути третя особа.

16. За умовами п.п.4.1., 4.3. договору поставки №54/15 від 01.07.2015р. оплату кожної окремої партії товару (визначеної у накладній) за цим договором покупець здійснює шляхом перерахування 100% вартості цієї партії товару на поточний рахунок постачальника протягом 30 календарних дні з моменту її отримання/реалізації. Покупець не оплачує товар, що підлягає поверненню (неякісний, бракований, зі строками придатності/ реалізації, які сплили, або зі строками придатності або реалізації згідно п.3.12. цього договору).

17. У п.5.2. договору поставки №54/15 від 01.07.2015р. сторони визначили, що кожна зі сторін за кожний день прострочення виконання будь-яких своїх зобов'язань за цим договором сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за весь час такого прострочення. Для покупця пеня обраховується від суми простроченого платежу.

18. Згідно п.8.1. договору поставки №54/15 від 01.07.2015р. договір укладено на невизначений строк та він діє до його припинення за згодою сторін або на підставах, передбачених діючим законодавством.

19. 29.12.2016р. між ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ (покупець), ТОВ «Стабфор» (первісний постачальник) та ТОВ «Молком» (новий постачальник) було укладено угоду №1 про заміну сторони договору, відповідно до умов якої сторони погодилися замінити одну із сторін договору №54/15 від 01.07.2015р., укладеного між ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ та ТОВ «Стабфор», а саме передати новому постачальнику усі права та обов'язки первісного постачальника за договором №54/15 від 01.07.2015р. (п.1 угоди).

20. Відповідно до п.п.2, 4 угоди №1 про заміну сторони договору від 29.12.2016р. після підписання сторонами цієї угоди новий постачальник стає стороною договору №54/15 від 01.07.2015р. і є повним правонаступником первісного постачальника відносно його прав та обов'язків за договором №54/15 від 01.07.2015р. Станом на 29.12.2016р. сторони погодили, що сума заборгованості покупця перед первісним постачальником за договором №54/15 від 01.07.2015р. становить 94831,47грн.

21. У відповідності до договору №54/15 від 01.07.2015р. ТОВ «Молком» постачав ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ товари за накладними від 22.11.2016р. №, від 24.11.2016р. №№, , , , , .

22. Також, 25.11.2016р. між ТОВ «Молком» (постачальник) та ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ (покупець) укладено договір поставки з відстроченням платежу №40/16, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставляти покупцю, а покупець приймати та оплачувати товар, у відповідності з умовами цього договору. Товаром за цим договором є товари, вказані у погодженому сторонами прейскуранті (специфікаціях), що є невід'ємними частинами цього договору. У прейскуранті (специфікаціях) вказується перелік товарів, що постачаються, та ціни на них (п.п.1.1., 1.2. договору).

23. Відповідно до п.2.1. договору поставки №40/16 від 25.11.2016р. поставка товару здійснюється за погодженими сторонами цінами, вказаним у прейскуранті (специфікації). При цьому, постачальник зобов'язується не збільшувати ціни, вказані у прейскуранті (специфікації), протягом 14 днів з моменту їх погодження сторонами. Постачальник зобов'язується визначати ціни у прейскуранті, які погоджені покупцем та постачальником, на рівних умовах, як для покупця, так і для інших роздрібних компаній.

24. Згідно п.3.1. договору поставки №40/16 від 25.11.2016р. поставка товару здійснюється на умовах DDP-склад покупця (Інкотермс-2000) однією або декількома партіями у відповідності до специфікацій або накладних, які складаються на кожну партію товару. За погодженням сторонами отримувачем товару може бути третя особа.

25. За умовами п.п.4.1., 4.3. договору поставки №40/16 від 25.11.2016р. оплату кожної окремої партії товару (визначеної у накладній) за цим договором покупець здійснює шляхом перерахування 100% вартості цієї партії товару на поточний рахунок постачальника протягом 30 календарних дні з моменту її отримання/реалізації. Покупець не оплачує товар, що підлягає поверненню (неякісний, бракований, зі строками придатності/ реалізації, які сплили, або зі строками придатності або реалізації згідно п.3.12. цього договору).

26. У п.5.2. договору поставки №40/16 від 25.11.2016р. сторони визначили, що кожна зі сторін за кожний день прострочення виконання будь-яких своїх зобов'язань за цим договором сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за весь час такого прострочення. Для покупця пеня обраховується від суми простроченого платежу.

27. Згідно п.8.1. договору поставки №40/16 від 25.11.2016р. договір укладено на невизначений строк та він діє до його припинення за згодою сторін або на підставах, передбачених діючим законодавством.

28. На підтвердження виконання договору поставки №40/16 від 25.11.2016р. позивач надав видаткові накладні від 09.01.2017р., №№ОДОДМ-, ОДОДМ-, від 05.01.2017р. №№ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, від 03.01.2017р. №№ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, від 29.12.2016р. №№ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, від 27.12.2016р. №№ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, від 26.12.2016р. №№ ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, від 25.12.2016р. №№ОДОДМ-, ОДОДМ-, від 22.12.2016р. №№ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, від 20.12.2016р. №№ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, від 19.12.2016р. №№ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, від 18.12.2016р. №№ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, від 15.12.2016р. №№ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, від 13.12.2016р. №№ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, від 12.12.2016р. №№ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, від 11.12.2016р. №№ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, від 08.12.2016р. №№ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, від 06.12.2016р. №№ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, від 05.12.2016р. №№ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, від 04.12.2016р. №№ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, від 01.12.2016р. №№ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, від 29.11.2016р. №№ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, від 28.11.2016р. №№ОДОДМ-, ОДОДМ-, ОДОДМ-, від 27.11.2016р. №№0, 8, 0.

29. Так, на вищевказаних накладних підставою їх оформлення зазначено договір №40/16 від 24.11.2016р., але суд бере до уваги те, що сторонами спору у договорі переводу боргу від 13.05.2017р. встановлено факт виникнення зобов'язання відповідача по поставці за договором №40/16 від 25.11.2016р., чим підтверджується факт поставки товару ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ за ним.

30. 13.05.2017р. між ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ (первісний боржник), ТОВ «Сагітта-Т» (новий боржник), ТОВ «Молком» (кредитор) було укладено договір переводу боргу, за умовами якого він регулює відносини, пов'язані із заміною боржника (первісного боржника) у зобов'язанні, що виникло із договору поставки №40/16 від 25.11.2016р. (основний договір), укладеного між первісним боржником і кредитором. Первісний боржник передає новому боржнику грошове зобов'язання перед кредитором у розмірі 92005,46грн., яке виникло на підставі основного договору, а новий боржник погоджується виконати вказане грошове зобов'язання. Грошове зобов'язання, що передається первісним боржником новому боржнику, встановлюється актом звірки взаєморозрахунків між первісним боржником та кредитором. З моменту вступу в силу цього договору новий боржник приймає на себе зобов'язання та права первісного боржника по договору поставки №40/16 від 25.11.2016р. (п.п.1, 2, 3, 5 договору).

31. На підтвердження своїх вимог позивач подав акти звірки розрахунків між ТОВ «Молком» та ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ від 03.01.2017р., яким визначено заборгованість ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ станом на 31.12.2016р. в сумі 60188,10грн., від 03.05.2017р., яким визначено заборгованість ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ в сумі 92005,46грн.

32. На виконання договору переводу боргу від 13.05.2017р. відповідач 19.05.2017р. сплатив 10000грн., що підтверджується довідкою «ОТП Банк» №400-3/462 від 08.05.2018р.

33. До справи позивачем подано бухгалтерську довідку, відповідно до якої борг ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ по договору поставки №40-16 від 24.11.2016р. перед ТОВ «Молком» складає 77436,45грн. з урахуванням прийнятих повернень прострочених та непроданих боржником товарів.

34. Крім того, на підтвердження проведення господарських операцій із продажу товарів ВКФ «Юна-Сервіс» позивач подав роздруківку електронних податкових накладних від 31.12.2016р. №104568, від 24.11.2016р. №104905, від 31.01.2017р. №200331, від 31.12.2016р. №200313, від 30.11.2016р. №100112.

35. Також, позивачем до справи подано у копії договір переведення боргу від 28.12.2015р., укладений між ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ (боржник), ТОВ «Вим-Сервис» ОФ (первісний кредитор), ТОВ «Стабфор» (новий кредитор), відповідно до умов п.п.1, 2 якого ним регулюються відносини, пов'язані із заміною кредитора (первісного кредитора) у зобов'язанні, що виникло із договору поставки №700/11 від 01.05.2011р., укладеного між боржником та первісним кредитором, у розмірі боргу - 35402,87грн. Однак, з незрозумілих причин у п.5 цього ж договору переведення боргу від 28.12.2015р. вказано, що з моменту вступу у дію цього договору новий кредитор приймає на себе зобов'язання та права первісного кредитора перед боржником та стає кредитором по договору №54/15 від 01.07.2015р. При цьому, не зрозуміло про який договір йдеться у договорі переведення боргу від 28.12.2015р., оскільки договору поставки №700/11 від 01.05.2011р. позивачем до справи не подано, а за договором №54/15 від 01.07.2015р. ТОВ «Стабфор» і так є первісним постачальником, у зв'язку з чим відсутній сенс у переводі боргу за договором №54/15 з ТОВ «Стабфор» на ТОВ «Стабфор».

36. Також, до справи позивачем подано договір поставки з відстрочкою платежу №101/17 від 20.03.2017р., укладений між ТОВ «Молком» (постачальник) та ТОВ «Сагітта-Т» (покупець), який судом не досліджується з підстав того, що позовних вимог, що виникли б з правовідносин сторін за ним, позивачем у даній справі не заявлено.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представників сторін, їх мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у позові, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

37. Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

38. Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

39. Пунктом 1 ст.691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

40. Боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу. Новий боржник у зобов'язанні має право висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що грунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником (ст.ст.520, 521, 522 ЦК України).

41. Положеннями ч.2 ст.530 ЦК України передбачено, що, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

42. Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. 43. У позові позивач зазначив про наявність заборгованості відповідача в сумі 82005,46грн. за договорами поставки №54/15 та №40/16, однак, ТОВ «Сагітта-Т» не є стороною за договором №54/15, ані за угодою до нього №1 від 29.12.2016р. про заміну сторони договору, та виникнення у ТОВ «Сагітта-Т» зобов'язань за договором №54/15 позивач суду не довів, так як подані до справи накладні свідчать про здійснення поставок за ним на користь ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ. 44. Таким чином, у сторін даного спору склались правовідносини, охоплені позовними вимогами у даній справі, що виникли із договору поставки №40/16 від 25.11.2016р., у відповідності до договору переводу боргу від 13.05.2017р. 45. Решта зазначених у позові договорів не стосуються позовних вимог позивача, отже, до справи не відносяться, у зв'язку з чим суд не надає їм правову оцінку. 46. Отже, як встановлено судом вище, договором від 13.05.2017р. ТОВ «Сагітта-Т» визнало наявним у нього зобов'язання по сплаті на користь ТОВ «Молком» заборгованості у розмірі 92005,46грн. 47. Між тим, позивач помилково ототожнює поняття наявності зобов'язання та обов'язку виконати зобов'язання у певний термін. Наразі, умови угоди від 13.05.2017р. не передбачають строку, в який ТОВ «Сагітта-Т» мало виконати зобов'язання у розмірі 92005,46грн. 48. У зв'язку з добровільною оплатою відповідачем 10000грн., він залишився зобов'язаним сплатити 82005,46грн. При цьому, проведення добровільної часткової оплати теж не вказує на виникнення строку оплатити, визначеної в угоді від 13.05.2017р. суми. 49. Положення ч.2 ст.530 ЦК України встановлюють обов'язок боржника, строк виконання зобов'язання для якого не визначено, виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги. 50. Зобов'язання ТОВ «Сагітта-Т» виникло саме на підставі договору переводу боргу від 13.05.2017р., оскільки від 13.05.2017р. прийняв на себе борг іншої особи, тому є помилковим у даному випадку застосування позивачем положень п.4.1. договору №40/16 щодо порядку розрахунків за отриманий товар, так як відповідач товар не отримував безпосередньо. У випадку постачання позивачем товару саме відповідачу після укладення договору переведення боргу від 13.05.2017р., він міг би обліковувати строки розрахунків відповідно до положень договору №40/16. 51. Між тим, доказів надсилання/вручення позивачем відповідачу вимоги про виконання обов'язку за договором від 13.05.2017р., позивачем суду не надано, у зв'язку з чим не виник у ТОВ «Сагітта-Т» обов'язок сплатити суму, що обумовлена договором від 13.05.2017р., адже саме частина цієї суми є предметом позову. 52. Також, суд зауважує, що не є пред'явленням вимоги у розумінні ч.2 ст.530 ЦК України подання позивачем позову до суду, оскільки звернення до суду із позовом має на меті отримання судового захисту порушених прав, чого, як встановлено судом вище, у спірних правовідносинах з боку відповідача не було зроблено. 53. Таким чином, за необґрунтованості та недоведеності не підлягає судом задоволенню позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 82005,46грн. 54. З огляду на заявлення позивачем позовних вимог про стягнення з відповідача 13417,38грн. втрат від інфляції загалом за період з грудня 2016р. по лютий 2017р., 3291,09грн. три проценти річних загалом за період з 22.12.2016р. по 14.05.2018р., 33800грн. пені загалом за період з 22.12.2016р. по 14.05.2018р., суд вважає за необхідне зазначити про наступне.
47. Між тим, позивач помилково ототожнює поняття наявності зобов'язання та обов'язку виконати зобов'язання у певний термін. Наразі, умови угоди від 13.05.2017р. не передбачають строку, в який ТОВ «Сагітта-Т» мало виконати зобов'язання у розмірі 92005,46грн.

48. У зв'язку з добровільною оплатою відповідачем 10000грн., він залишився зобов'язаним сплатити 82005,46грн. При цьому, проведення добровільної часткової оплати теж не вказує на виникнення строку оплатити, визначеної в угоді від 13.05.2017р. суми.

49. Положення ч.2 ст.530 ЦК України встановлюють обов'язок боржника, строк виконання зобов'язання для якого не визначено, виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

50. Зобов'язання ТОВ «Сагітта-Т» виникло саме на підставі договору переводу боргу від 13.05.2017р., оскільки від 13.05.2017р. прийняв на себе борг іншої особи, тому є помилковим у даному випадку застосування позивачем положень п.4.1. договору №40/16 щодо порядку розрахунків за отриманий товар, так як відповідач товар не отримував безпосередньо. У випадку постачання позивачем товару саме відповідачу після укладення договору переведення боргу від 13.05.2017р., він міг би обліковувати строки розрахунків відповідно до положень договору №40/16.

51. Між тим, доказів надсилання/вручення позивачем відповідачу вимоги про виконання обов'язку за договором від 13.05.2017р., позивачем суду не надано, у зв'язку з чим не виник у ТОВ «Сагітта-Т» обов'язок сплатити суму, що обумовлена договором від 13.05.2017р., адже саме частина цієї суми є предметом позову.

52. Також, суд зауважує, що не є пред'явленням вимоги у розумінні ч.2 ст.530 ЦК України подання позивачем позову до суду, оскільки звернення до суду із позовом має на меті отримання судового захисту порушених прав, чого, як встановлено судом вище, у спірних правовідносинах з боку відповідача не було зроблено.

53. Таким чином, за необґрунтованості та недоведеності не підлягає судом задоволенню позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 82005,46грн.

54. З огляду на заявлення позивачем позовних вимог про стягнення з відповідача 13417,38грн. втрат від інфляції загалом за період з грудня 2016р. по лютий 2017р., 3291,09грн. три проценти річних загалом за період з 22.12.2016р. по 14.05.2018р., 33800грн. пені загалом за період з 22.12.2016р. по 14.05.2018р., суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

55. За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

56. У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

57. Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до п.п.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

58. У відповідності до п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

59. Так, позивачем у розрахунках пені, 3 процентів річних та втрат від інфляції зазначив, що розрахунки проведені по взаємовідносинах між ТОВ «Сагітта-Т» та ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ по договору №54/15 від 01.07.2015р. Однак, у відповіді на відзив позивач уточнив, що пеню, три проценти річних та суму втрат від інфляційних процесів нараховано за договором №40/16.

60. Умовами договору переводу боргу від 13.05.2017р. не визначено, які нарахування здійснено позивачем у відношенні ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ по пені, трьом процентам, індексу інфляції, однак, в актах звірки взаємних розрахунків від 03.01.2017р., від 03.05.2017р. ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ визнало поставку за накладними, що додані до позову, отже, у такому випадку слід застосовувати положення договору №40/16.

61. Початок відліку прострочення виконання відповідачем зобов'язання за договором №40/16 від 25.11.2016р. має визначатись з врахуванням п.4.1. цього договору, в якому сторонами погоджено альтернативний кінцевий термін сплати покупцем вартості отриманого товару з тридцятиденним відстроченням: або з моменту поставки товару або з моменту його реалізації, що може не збігатися у часі та у такому випадку реалізація товару відбуватиметься пізніше, ніж поставка. Між тим, позивачем не подано доказів реалізації покупцем товару, поставленого за вищенаведеними накладними. Суд зауважує сторонам спору, що передбачаючи граничний альтернативний строк для виконання зобов'язання покупцем, у договорі №40/16, їм слід було передбачити обов'язковою його умовою механізм обізнаності постачальника за датою реалізації поставленого товару, що спростило б постачальнику відлік часу початку прострочення виконання зобов'язання покупцем та відповідно нарахування санкцій та інших законодавчо встановлених платежів.

62. Звідси, з врахуванням встановлення судом відсутності підстав для стягнення заборгованості, є необґрунтованим та непідтвердженим розрахунок позивача пені, трьох процентів річних та індексу інфляції. За таких умов, суд не взмозі самостійно зробити розрахунок штрафних санкцій та платежів за прострочку виконання грошового зобов'язання, обумовлених ст.625 ЦК України, так як позбавлений можливості визначити дійсну дату початку прострочення виконання зобов'язання по договору №40/16 від 25.11.2016р. покупцем - ВКФ «Юна-Сервіс», зобов'язання якого в повній мірі перейшли внаслідок переведення боргу на ТОВ «Сагітта-Т». Отже, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 13417,38грн. втрат від інфляції загалом за період з грудня 2016р. по лютий 2017р., 3291,09грн. три проценти річних загалом за період з 22.12.2016р. по 14.05.2018р., 33800грн. пені загалом за період з 22.12.2016р. по 14.05.2018р. задоволенню судом не підлягають.

63. З огляду на клопотання відповідача про застосування до позовної вимоги про стягнення пені наслідків спливу строку позовної давності, суд проаналізував, що у відповідності до ч.1 ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

64. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

65. Згідно ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

66. За умови встановлення судом недоведеності та не обґрунтованості позовних вимог про стягнення пені в сумі 33800грн. загалом за період з 22.12.2016р. по 14.05.2018р., суд не задовольняє клопотання відповідача про застосування до цієї частини позовних вимог положення чинного законодавства, що регулює строки позовної давності.

67. У попередньому орієнтовному розрахунку судових витрат позивач визначив, зокрема, сплату ним судового збору у розмірі 1987,62грн., 4000грн. витрат на отримання правничої допомоги.

68. Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

69. За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 1762грн., та зазначив про понесення витрат на адвокатські послуги в сумі 4000грн., які не підлягають відшкодуванню платнику, внаслідок відмови у позові у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Молком" (54017, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 20/3, офіс 5) повністю.

2. Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Молком" в сумі 1987,62грн. судового збору та 4000грн. оплату професійної правничої допомоги покласти на ТОВ «Молком».

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06.08.2018р.

Повне рішення складено 06 серпня 2018 р.

Суддя І.А. Малярчук