ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2018 справа № 905/206/18

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар ОСОБА_4

від позивача: не з»явився
від відповідача:не з»явився
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Донрибкомбінат» с.Мирне, Слов»янський район, Донецька область
на рішення господарського суду Донецької області
від10.04.2018р. (повний текст рішення складено та підписано 18.04.2018р. у м. Харкові)
по справі№905/206/18 (суддя Величко Н.В.)
за позовом до відповідачаПублічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» м. Київ Публічного акціонерного товариства «Донрибкомбінат» с.Мирне, Слов»янський район, Донецька область
простягнення боргу у розмірі 795 702,30 грн., пені у розмірі 29 457,64грн., інфляційних у розмірі 7 525,96 грн., 36% річних у розмірі 38 147,41грн., штрафу у розмірі 7% вартості у розмірі 31 944,58грн., 15% договірної санкції у розмірі 51 677,45грн., пені від суми договірної санкції у розмірі 2 886,28грн.

В С Т А Н О В И В:

01.02.2018р. Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» м. Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Донрибкомбінат» с.Мирне, Слов»янський район Донецька область про стягнення боргу у розмірі 795 702,30грн., пені від суми заборгованості у розмірі 29 457,64грн., інфляційних у розмірі 7 525,96грн., 36% річних від суми заборгованості у розмірі 38 147,41грн., штрафу у розмірі 7% вартості у розмірі 31 944,58грн., 15% договірної санкції у розмірі 51 677,45грн., пені від суми договірної санкції у розмірі 2 886,28грн. (т.1 а.с.3-13).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором поставки власної продукції №41 від 22.02.2016р., додаткові угоди до нього, видаткові накладні, угоди про зарахування зустрічних вимог тощо.

Відповідно до умов договору борг становить суму 795 702,30 грн. ОСОБА_2 зумовило звернення до суду із зазначеним позовом. Одночасно з посиланням на ст.ст.526, 530, 625 Цивільного кодексу України, позивач просив суд стягнути з відповідача інфляційних у розмірі 7 525,96грн., 36% річних від суми заборгованості у розмірі 38 147,41 грн, керуючись ст.625 Цивільного кодексу України. Крім того, позивач наполягає на стягненні з відповідача пені від суми заборгованості у розмірі 29 457,64грн., штрафу у розмірі 7% вартості у розмірі 31 944,58грн., 15% договірної санкції у розмірі 51 677,45грн. та пені від суми договірної санкції у розмірі 2 886,28грн.

Справа №905/206/18 була розглянута за правилами загального позовного провадження згідно ухвали господарського суд Донецької області від 02.02.2018р. (т.1 а.с.1).

Рішенням господарського суду Донецької області від 10.04.2018р. у справі №905/206/18 позовні вимоги задоволені частково (т.1 а.с. 172-183).

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Донрибкомбінат» с.Мирне, Слов»янський район, Донецька область на користь Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» м. Київ борг у розмірі 795 702,30грн., пеню від суми заборгованості у розмірі 29 457,64грн., інфляційних у розмірі 7 525,96грн., 6% річних від суми заборгованості у розмірі 6 357,89грн., штраф 7% у розмірі 31 944,58грн., 15% договірної санкції у розмірі 51 677,45грн., а також судовий збір в розмірі 13839,98 грн.

В задоволені решти вимог відмовлено.

Суд, встановивши, що обов»язок виконання взятих на себе з постачання товару позивачем був виконаний у відповідності до умов договору власної продукції №41 від 22.02.2016р., відповідачем зобов»язання щодо повної та своєчасної оплати вартості товару не виконані, тому дійшов висновку про задоволення вимог щодо стягнення суми боргу у розмірі 795702,30 грн.

Заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача пені від суми заборгованості у розмірі 29 457,64грн., штрафу 7% у розмірі 31 944,58грн., суд визнав обґрунтованими згідно п.7.4 договору та задовольнив.

Судом задоволені вимоги щодо стягнення інфляційних у розмірі 7 525,96грн. та 6% річних від суми заборгованості у розмірі 6 357,89грн. з огляду на положення ст.625 ЦК України та п.7.5 договору в редакції Додаткової угоди №2 від 01.11.2016р.

За висновком суду, способи захисту майнового права та інтересу позивача передбачені умовами п.2.1, п.3 додаткової угоди № 2 від 01.11.2016, а також п. 4 додаткової угоди № 3 від 30.12.2016 до договору № 41 від 22.02.2016 це право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, також сплата боржником пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченої продукції за кожен день затримки розрахунків, а також щомісячна сплата постачальнику договірної санкції в розмірі 15 % на залишок заборгованості, котра є непогашеною, тому судом були задоволені позовні вимоги щодо стягнення 15% договірної санкції у розмірі 51 677,45 грн.

Судом відмовлено у стягненні пені від суми договірної санкції у розмірі 2 886,28грн. з підстав необґрунтованості.

Відповідач, Приватне акціонерне товариство «Донрибкомбінат» с.Мирне, Слов»янський район, Донецька область не погодився із прийнятим судовим рішенням та звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що рішення першої інстанції прийнято з неповнотою встановлення обставин, які мають значення для справи, необґрунтованою відмовою у прийнятті доказів, і як результат з невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи (т.2 а.с.16-20).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, згідно додаткової угоди №1 від 09.06.2016р. сторони погодили графік платежів та зазначили, що оплата за товар за умовами договору здійснюється у відповідності до строків та сум платежів, що вказані у графіку (п.1 додаткової угоди).

Додатковою угодою №2 від 01.11.2016р. здійснено реструктуризацію заборгованості та визначено обов»язок покупця здійснення поетапного щомісячного погашення виниклої заборгованості.

Додатковою угодою №3 від 30.12.2016р. сторони дійшли згоди, що покупець бере на себе обов»язок здійснити поетапне щомісячне погашення заборгованості перед постачальником в сумі 1178702,30грн. в строк до 31.12.2017р. за встановленим графіком.

Таким чином, сторонами визначено дату виконання зобов»язання 31.12.2017р., а отже безпідставно нараховано 36% річних, 7% штрафу, пені, а інші нараховані штрафні санкції підлягають перерахуванню з урахуванням визначеного строку виконання зобов»язань.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що з 30.04.2018р. змінена форма власності відповідача з Публічного акціонерного товариства «Донрибкомбінат» на Приватне акціонерне товариство «Донрибкомбінат» та 07.05.2018р. внесені зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, але у прохальній частині скарги не просить здійснити заміну.

Скаржник просить суд скасувати рішення господарського суду Донецької області від 10.04.2018р. у справі № 905/206/18 і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволені позовних вимог в частині стягнення 29457,64 грн. пені, 7525,96 грн. інфляційних, 6 357,89 грн.6% річних, 31 944,58 грн. 7% штрафу, 51 677,45 грн. 15% договірної санкції, 2 8886,28 грн. пені від суми договірної санкції.

Згідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями, сформовано наступний склад колегії: головуючий суддя Радіонова О.О., Стойка О.В., Чернота Л.Ф.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 05.06.2018р. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Донрибкомбінат» с.Мирне, Донецька область у справі № 905/206/18 (т.1, а.с.14).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 27.06.2018 року справу №905/206/18 було призначено до розгляду на 02.08.2018 року об 11:45 год. (т.1, а.с.125).

Згідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями, сформовано наступний склад колегії: головуючий суддя Радіонова О.О., Попков Д.О., Чернота Л.Ф.

22.06.2018р. на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив від Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» м.Київ, в якому останній зауважує, що висновки в рішенні господарського суду відповідають обставинам справи, а відтак відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Донрибкомбінат» та скасування прийнятого у справі рішення, який судом апеляційної інстанції розглянутий, прийняти до уваги та залучений до матеріалів справи (т.2 а.с 47-52.).

Позивач у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Електронною поштою на адресу суду 01.08.2018р. від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на поважність причин неявки у судове засідання (т.2, а.с.86-96)

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

01.08.2018р. електронною поштою на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про перенесення слухання справи з огляду на перебування у відрядженні директора підприємства (т.2, а.с.81-83).

Суд апеляційної інстанції вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, керуючись ч.12 ст. 270 ГПК України, враховуючи, що явка сторін не визнавалася судом обовязковою.

Відповідно до приписів ст. 223 ГПК України складено протокол судового засідання, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» м.Київ () є юридичною особою, що підтверджується випискою з ЄДР та Статутом (т.1, а.с.128-129, 130-136).

Відповідач, Публічне акціонерне товариства «Донрибкомбінат» с.Мирне, Слов»янський раіон, Донецька область () є юридичною особою, що підтверджується Витягом з ЄДР (т.1, а.с. 137-139).

22.02.2016р. між Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (за договором постачальник, далі - позивач) та Публічним акціонерним товариством «Донрибкомбінат» (за договором покупець, далі - відповідач) було укладено договір поставки власної продукції №41 відповідно до п. 1.2. якого, постачальник зобов»язався передати у власність покупця комбікорму, що використовується у тваринництві, птахівництві, рибоводстві та інші (надалі - товар) в строки, обумовлені даним договором, а покупець зобовязується цей товар прийняти та оплатити відповідно до умов даного договору (т.1 а.с.17-19).

Товар за даним договором поставляється партіями згідно погодженого сторонами графіку поставки (п.1.3 договору).

Кожна партія товару вказується у відповідних видаткових накладних та рахунках-фактурах постачальника (п.3.4 договору).

Загальна сума даного договору складається з вартості кожної партії товару і визначається на підставі рахунків-фактур або видаткових накладних постачальника протягом строку дії цього договору (п.3.5 договору).

П»ятим розділом договору сторони визначили порядок розрахунків.

Покупець сплачує за поставлений товар на підставі рахунків-фактур постачальника (п.5.1 договору).

Покупець здійснює 100% попередню оплату товару, в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника або готівкою в касу постачальника в національній валюті України гривні (п.5.2 договору).

За письмовим погодженням сторін оплата отриманого товару може проводитися і на інших умовах (п.5.6 договору).

Обовязки покупця по оплаті товару вважаються виконаними в момент надходження грошових коштів на банківський рахунок постачальника при здійсненні оплати вартості товару відповідно до реквізитів, зазначених у цьому договорі (п.5.4 договору).

До десятого числа кожного місяця, що слідує за місяцем в якому був поставлений товар, сторони здійснюють звірку взаєморозрахунків на підставі письмових актів звірки взаєморозрахунків (п.5.8 договору).

Шостим розділом сторони встановили терміни та умови поставки товару.

Право власності на товар переходить в момент підписання уповноваженими представниками обох сторін видаткової накладної на товар або підписання покупцем супровідних документів з проставленням дати фактичного отримання товару в таких документах. Якщо дата покупцем не проставляється, моментом отримання є дата, позначена постачальником при складанні супровідного документа (п.6.8 договору).

Сьомим розділом сторони визначили відповідальність сторін.

У випадку, якщо поставка товару була здійснена пізніше строків вказаних в п.6.1 договору, постачальник сплачує покупцеві на вимогу останнього пеню у розмірі загальної вартості непоставленої партії товару за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який нараховується пеня (п.7.2 договору).

У випадку несвоєчасної оплати товару згідно умов даного договору, покупець сплачує постачальнику на вимогу останнього пеню в розмірі 10% загальної вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості товару за даним договором (п.7.4 договору).

У відповідності зі ст. 625 ЦК України прострочена сума боргу підлягає сплаті з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення з нарахуванням на прострочену суму 36 % річних (п.7.5 договору).

Умови цього договору можуть бути змінені та доповнені за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткових письмових угод, які є його невідємною частиною (п.11.1 договору).

У пункті 13.1 сторони встановили строк дії договору з моменту підписання його сторонами до 31.12.2016 р. включно, але у будь-якому випадку до повного виконання ними прийнятих на себе зобовязань.

Матеріали справи містять копію зазначеного договору поставки власної продукції №41 від 22.02.2016р., який укладений відповідно до чинного законодавства, скріплений печатками підприємств та підписаний обома сторонами.

У листі №1601/05 від 09.06.2016р. на імя ПАТ ДОНРИБКОМБІНАТ позивач погодився на зміну умов оплати товару комбікорму по договору поставки власної продукції № 41 від 22.02.2016р. зі 100% передоплати на післяплату з відстроченням платежу протягом трьох банківських днів з дня отримання товару (т.1 а.с.87).

Доказів направлення цього листа відповідачу матеріали справи не містять, але така обставина сторонами не заперечується.

Додатковою угодою №1 від 09.06.2016р. до договору № 41 від 22.02.2016р. сторони встановили, що оплата за товар за умовами договору має здійснюватися у відповідності до строків та сум платежів, що вказані у наступному графіку платежів:

До 31.07.2016 50 000,00 грн.;

До 31.08.2016 50 000,00 грн.;

До 30.09.2016 600 000,00 грн.;

До 31.10.2016 800 000,00 грн.;

До 30.11.2016 1 000 000,00 грн.

Разом 2 500 000,00 грн.

Інші умови договору залишаються незмінними (п.2 додаткової угоди) (т.1, а.с.20).

Дана додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання повноважними представниками сторін і діє протягом терміну дії договору (п.3 додаткової угоди).

Додатковою угодою № 2 від 01.11.2016р. до договору № 41 від 22.02.2016р. сторони визначили, що беручи до уваги лист покупця № 2018/09 від 01.11.2016р. на імя постачальника про визнання покупцем заборгованості перед постачальником за поставлений комбікорм згідно договору у розмірі 1 258 702,30 грн. станом на 01.11.2016р., сторони дійшли згоди реструктуризувати визначити обовязок покупця здійснення поетапного щомісячного погашення виниклої заборгованості в строк до 31.12.2016р. за наступним графіком погашення (п.1, п.1.2 додаткової угоди):

З 20.11.2016 по 30.11.2016 320 000,00 грн.;

З 31.11.2016 по 10.12.2016 320 000,00 грн.;

З 11.12.2016 по 20.12.2016 320 000,00 грн.;

З 21.12.2016 по 30.12.2016 298 702,30 грн.

Покупець має право достроково (до настання дат вказаних у підпункті 1.2 цієї додаткової угоди) погашати або взагалі повністю погасити заборгованість, що вказана в підпункті 1.2 цієї додаткової угоди (п.1.3 угоди).

Сторони дійшли згоди, що у випадку не виконання або неналежного виконання покупцем обовязків визначених в п.1.2 цієї додаткової угоди покупець зобовязаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченої продукції за кожен день затримки розрахунків, що буде діяти на час прострочення (п.2 додаткової угоди).

Сторони домовились, що у відповідності зі ч.2 ст. 625 ЦК України прострочена сума боргу підлягає сплаті з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення з нарахуванням на прострочену суму 6% річних (п. 3 додаткової угоди).

Сторони домовились, що до повного виконання покупцем свої обовязків визначених в підпункті 1.2 цієї додаткової угоди відпуск (відвантаження) продукції (комбікорму) згідно умов договору повністю припиняється (п.4 додаткової угоди).

У пункті 5 сторони визначили, що ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами і невідємною частиною договору та обовязковою для виконання сторонами (т.1, а.с.21).

Додатковою угодою № 3 від 30.12.2016р. до договору № 41 від 22.02.2016р. сторони визначили, що беручи до уваги лист покупця № 2233/05 від 29.12.2016р. на імя постачальника про визнання покупцем заборгованості перед постачальником за поставлений комбікорм згідно договору в розмірі 1 178 702,30 грн. станом на 31.12.2016р., сторони дійшли згоди визначити обовязок покупця здійснити поетапне щомісячне погашення виниклої заборгованості в строк до 31.12.2017р. за наступним графіком погашення (п.1, п.2 додаткової угоди):

до 31.01.2017 50 000,00 грн.;

до 28.02.2017 50 000,00 грн.;

до 31.03.2017 50 000,00 грн.;

до 30.04.2017 50 000,00 грн.;

до 31.05.2017 50 000,00 грн.;

до 30.06.2017 50 000,00 грн.;

до 31.07.2017 50 000,00 грн.;

до 31.08.2017 50 000,00 грн.;

до 30.09.2017 50 000,00 грн.;

до 31.10.2017 50 000,00 грн.;

до 30.11.2017 339 351,15 грн.;

до 31.12.2017 339 351,15 грн.

Покупець має право достроково (до настання дат вказаних у пункті 2 цієї додаткової угоди) погасити заборгованість, що вказана в підпункті 1 цієї додаткової угоди (п.3 угоди).

Сторони домовились, що у звязку з несвоєчасною оплатою за поставлений згідно договору комбікорм покупець погоджується та зобовязується щомісяця сплачувати постачальнику договірну санкцію в розмірі 15 % на залишок заборгованості вказаної в п.2 цієї додаткової угоди, котра є непогашеною. (п. 4 додаткової угоди).

Фактична сума договірних санкцій, що підлягає сплаті нараховується щомісяця постачальником на фактичну суму заборгованості покупця та в строк до 5 числа наступного місяця надається рахунок покупцю. Покупець в 5-ти денний термін сплачує суму договірних санкцій згідно рахунку (п.5 додаткової угоди).

До 10-го числа кожного місяця сторони здійснюють звірку взаєморозрахунків на підставі актів звірки розрахунків (п.7 додаткової угоди).

Сторони дійшли згоди, що у випадку не виконання або неналежного виконання покупцем обовязків визначених в п.п. 2, 4 та 5 цієї додаткової угоди покупець зобовязаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми (в тому числі і за несплачену суму договірних санкцій) за кожен день затримки розрахунків, що буде діяти на час прострочення (п. 8 додаткової угоди).

Дана додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами і діє до повного виконання покупцем своїх обовязків по даній додатковій угоді. Дана додаткова угода є невідємною частиною договору та обовязковою для виконання сторонами (п.9 додаткової угоди).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, позивач як постачальник за договором № 41 від 22.02.2016р. поставляв, а відповідач як покупець отримував без заперечень товар за видатковими накладними №00711 від 13.04.2016р. на загальну суму 239 408,00 грн., №00728 від 14.04.2016р. на загальну суму 111 072,00 грн., №00732 від 15.04.2016р. на загальну суму 116 376,00 грн., №00757 від 18.04.2016р. на суму 115 024,00грн., №00768 від 19.04.2016р. на суму 114 920,00грн., №00783 від 20.04.2016р. на суму 257 712,00грн., №00795 від 21.04.2016р. на суму 103 584,00грн., №00985 від 16.05.2016р. на суму 126 360,00 грн., №00986 від 16.05.2016р. на суму 117 520,00грн., №00997 від 17.05.2016р. на суму 123 032,00грн., №01025 від 19.05.2016р. на суму 122 408,00 грн., № 01050 від 21.05.2016р. на суму 107 016,00 грн., № 01055 від 23.05.2016р. на суму 117 728,00 грн., № 01070 від 24.05.2016р. на суму 113 464,00 грн., № 01077 від 25.05.2016р. на суму 109 928,00 грн., № 01085 від 26.05.2016р. на суму 104 416,00 грн., №01100 від 27.05.2016р. на суму 102 544,00грн., №01127 від 31.05.2016р. на суму 111 488,00грн., № 01135 від 01.06.2016р. на суму 109 720,00 грн., № 01159 від 02.06.2016р. на суму 240 343,99 грн., № 01165 від 03.06.2016р. на суму 122 304,00 грн., № 01173 від 06.06.2016р. на суму 181 186,00грн., № 01199 від 08.06.2016р. на суму 267 176,00 грн., № 01210 від 09.06.2016р. на суму 185 858,00 грн., № 01211 від 09.06.2016р. на суму 282 256,00 грн., №01221 від 10.06.2016р. на суму 159 030,00 грн., №01231 від 11.06.2016р. на суму 144 438,00 грн., №01244 від 13.06.2016р. на суму 183 230,00 грн., № 01256 від 14.06.2016р. на суму 129 940,00 грн., № 01264 від 15.06.2016р. на суму 278 480,00 грн., № 01275 від 16.06.2016р. на суму 123 546,00 грн., № 01283 від 17.06.2016р. на суму 119 770,00грн., №01300 від 21.06.2016р. на суму 127 440,00грн., №01316 від 22.06.2016р. на суму 279 542,00 грн., № 01348 від 26.06.2016р. на суму 113 988,00 грн., №01350 від 28.06.2016р. на суму 274 232,00грн., № 01353 від 24.06.2016р. на суму 118 236,00 грн., № 01355 від 29.06.2016р. на суму 140 538,00 грн., № 01383 від 01.07.2016р. на суму 283 318,00 грн., № 01395 від 04.07.2016р. на суму 120 478,00 грн., №01407 від 05.07.2016р. на суму 161 660,00 грн., №01419 від 07.07.2016р. на суму 165 710,00 грн., №01514 від 21.07.2016р. на суму 146 000,00грн., №01555 від 28.07.2016р. на суму 148 774,00 грн., № 01681 від 18.08.2016р. на суму 134 166,00 грн., № 01689 від 19.08.2016р. на суму 132 750,00 грн., № 01724 від 26.08.2016р. на суму 133 458,00 грн. (т.1, а.с.31-77).

З Довідки ПАТ Державний ощадний банк України про рух коштів по рахунку позивача за період з 01.01.2016 року по 18.12.2017 року вбачається, що ПАТ ДОНРИБКОМБІНАТ здійснював розрахунки за договором №41 від 22.02.2016р. з порушенням порядку і строків, визначених умовами такого договору та додаткових угод до нього (т.1, а.с.78-82).

У матеріалах справи наявні угоди про зарахування зустрічних вимог, укладені між позивачем та відповідачем (т.1, а.с.83-86).

Так, за наслідками угоди про зарахування зустрічних вимог від 31.08.2016р. заборгованість ПАТ ДОНРИБКОМБІНАТ перед позивачем за договором поставки власної продукції №41 від 22.02.2016 за отриманий комбікорм склала 2 567 071,60 грн.;

За наслідками укладення угоди про зарахування зустрічних вимог від 22.09.2016р. заборгованість ПАТ ДОНРИБКОМБІНАТ перед позивачем за договором №41 від 22.02.2016р. склала 2 165 302,30 грн.;

За наслідками укладення угоди про зарахування зустрічних вимог від 31.10.2016р. заборгованість ПАТ ДОНРИБКОМБІНАТ перед позивачем за договором № 41 від 22.02.2016р. склала 1 258 702,30 грн.;

За наслідками укладення угоди про зарахування зустрічних вимог від 31.07.2017р. заборгованість ПАТ ДОНРИБКОМБІНАТ перед позивачем за договором № 41 від 22.02.2016р. склала 828 702,30грн.; згідно додаткової угоди № 3 до договору поставки власної продукції № 41 від 22.02.2016р. за нараховані санкції в розмірі 15 % за липень 2017 у сумі 10 619,08 грн. погашено в повному обсязі.

Між сторонами підписано без зауважень акти приймання-здачі виконаних робіт згідно додаткової угоди № 3 від 30.12.2016р. до договору № 41 від 22.02.2016р., згідно з якими відповідачу нараховано санкції 15 % за січень 2017р. на суму 14 753,36грн., за лютий 2017р. 12 864,52грн., за березень 2017р. 13680,72грн., за квітень 2017р. 12 620,99грн., за травень 2017р. 12 427,30 грн., за червень 2017р. 11 449,77грн., за липень 2017р. 10 619,08 грн., за серпень 2017р. 10 557,44грн., за вересень 2017р. 10 216,88 грн., за жовтень 2017р. 10 557,44грн., за листопад 2017р. 10 079,21грн., за грудень 2017р. 10 266,48 грн. Разом, 140 093,19 грн. (т.1 а.с. 116-127).

Позивач звертався до відповідача з претензією № 1651/05 від 07.11.2017р. щодо погашення заборгованості за договором поставки власної продукції № 41 від 22.02.2016р. та додаткової угоди № 3 від 30.12.2016р. до нього на загальну суму 857 034,06, з яких: 825 702,3 грн. основного боргу та 31 331,76 грн. санкції 15% (т.1, а.с.88).

Докази направлення вказаної претензії та її отримання наявні у матеріалах справи (т.1, а.с.89).

Проте, відповідач залишив означену претензію без реагування.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами також проводилась звірка взаємних розрахунків у тому числі й за договором № 41 від 22.02.2016р., про що сторонами складено та підписано без зауважень акти звірки станом на 01.04.2016р., на 01.07.2016р., на 01.08.2016р., на 01.09.2016р., на 01.11.2016р., на 01.12.2016р., на 01.01.2017р., на 01.02.2017р., на 01.03.2017р., на 01.04.2017р., на 01.05.2017р., на 01.06.2017р., на 01.08.2017р., на 01.08.2017р., на 01.09.2017р., на 01.10.2017р., на 01.11.2017р., на 01.12.2017р., на 01.01.2018р. та на 16.01.2018р.

Так, згідно акту звірки взаємних розрахунків на 16.01.2018р., заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 41 від 22.02.2016 склала 795 702,30 грн.

Як зазначає позивач, ним виконані взяті на себе зобовязання з постачання товару перед відповідачем, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобовязання з оплати отриманого товару та має перед позивачем заборгованість в сумі 795702,30грн.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Враховуючи те, що відповідач повністю не розрахувався із позивачем за отриманий товар, останній звернувся із позовом про стягнення основного боргу у розмірі 795 702,30 грн., 29 457,64грн. пені,, інфляційних у розмірі 7 525,96грн., 36% річних у розмірі 38 147,41грн., штрафу у розмірі 7% вартості у розмірі 31 944,58грн., 15% договірної санкції у розмірі 51 677,45грн., пені від суми договірної санкції у розмірі 2 886,28грн. за договором поставки власної продукції №41 від 22.02.2016р.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За своєю правовою природою договір поставки №474 від 01.12.2015р. є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За змістом положень статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Аналогічні положення містяться у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Додатковою угодою №1 від 09.06.2016р. до договору № 41 від 22.02.2016р. сторони встановили, що оплата за товар за умовами договору має здійснюватися у відповідності до строків та сум платежів, що вказані у наступному графіку платежів:

до 31.07.2016 50 000,00 грн.;

до 31.08.2016 50 000,00 грн.;

до 30.09.2016 600 000,00 грн.;

до 31.10.2016 800 000,00 грн.;

до 30.11.2016 1 000 000,00 грн.

разом 2 500 000,00 грн.

Додатковою угодою № 2 від 01.11.2016р. до договору № 41 від 22.02.2016р. сторони визначили, що беручи до уваги лист покупця № 2018/09 від 01.11.2016р. на імя постачальника про визнання покупцем заборгованості перед постачальником за поставлений комбікорм згідно договору у розмірі 1 258 702,30 грн. станом на 01.11.2016р., сторони дійшли згоди реструктуризувати визначити обовязок покупця здійснення поетапного щомісячного погашення виниклої заборгованості в строк до 31.12.2016р. за наступним графіком погашення (п.1, п.1.2 додаткової угоди):

з 20.11.2016 по 30.11.2016р. 320 000,00 грн.;

з 31.11.2016 по 10.12.2016р. 320 000,00 грн.;

з 11.12.2016 по 20.12.2016р. 320 000,00 грн.;

з 21.12.2016 по 30.12.2016р. 298 702,30 грн.

Додатковою угодою № 3 від 30.12.2016р. до договору № 41 від 22.02.2016р. сторони визначили, що беручи до уваги лист покупця № 2233/05 від 29.12.2016р. на імя постачальника про визнання покупцем заборгованості перед постачальником за поставлений комбікорм згідно договору в розмірі 1 178 702,30 грн. станом на 31.12.2016р., сторони дійшли згоди визначити обовязок покупця здійснити поетапне щомісячне погашення виниклої заборгованості в строк до 31.12.2017р. за наступним графіком погашення (п.1, п.2 додаткової угоди):

до 31.01.2017 50 000,00 грн.;

до 28.02.2017 50 000,00 грн.;

до 31.03.2017 50 000,00 грн.;

до 30.04.2017 50 000,00 грн.;

до 31.05.2017 50 000,00 грн.;

до 30.06.2017 50 000,00 грн.;

до 31.07.2017 50 000,00 грн.;

до 31.08.2017 50 000,00 грн.;

до 30.09.2017 50 000,00 грн.;

до 31.10.2017 50 000,00 грн.;

до 30.11.2017 339 351,15 грн.;

до 31.12.2017 339 351,15 грн.

Таким чином, позивач свої обов`язки за договором виконав належним чином, здійснивши поставку товару, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати товару не виконав, у зв`язку з чим на момент подання позовної заяви до суду за останнім утворилась заборгованість в розмірі 795 702,30грн.

Виходячи з наведеного, оскільки відповідачем не надано доказів сплати заборгованості на суму 795 702,30грн., Публічним акціонерним товариством «Донрибкомбінат» допущено порушення вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України щодо належного виконання договірних зобов'язань.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 795 702,30грн. правомірним, документально підтвердженим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Пунктом 4 Додаткової угоди №3 від 30.12.2016р. встановлено, у звязку з несвоєчасною оплатою за поставлений згідно договору комбікорм покупець погоджується та зобовязується щомісяця сплачувати постачальнику договірну санкцію в розмірі 15 % на залишок заборгованості вказаної в п.2 цієї додаткової угоди, котра є непогашеною.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення боргу з встановленої п.4 додаткової угоди № 3 від 30.12.2016р. договірної санкції у розмірі 51 677,45 грн.

Щодо нарахованих позивачем 36% річних у розмірі 38147,41грн., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Три відсотки річних - це спосіб захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

За розрахунком позивача на підставі ст.625 Цивільного кодексу України загальна сума 36% річних за прострочення основного зобовязання становить 38 147,41грн.

Сторони у пункті 7.5 договору № 41 від 22.02.2016р. обумовили, що у відповідності зі ст. 625 ЦК України прострочена сума боргу підлягає сплаті з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення з нарахуванням на прострочену суму 36 % річних.

В той же час, як вірно встановлено судом першої інстанції, Додатковою угодою №2 від 01.11.2016р. сторони змінили порядок розрахунків за договором шляхом реструктуризації заборгованості і здійснення поетапного щомісячного погашення заборгованості згідно встановленого графіку. У пункті 3 цієї додаткової угоди сторони домовились, що у відповідності зі ч.2 ст. 625 ЦК України прострочена сума боргу підлягає сплаті з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення з нарахуванням на прострочену суму 6% річних.

Згідно умов п.5 цієї додаткової угоди, сторони обумовили, що ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписанні сторонами і є невідємною частиною договору та обовязковою для виконання сторонами.

Відповідно до положень статті 653 Цивільного кодексу України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Отже, позивач безпідставно здійснив розрахунок річних виходячи зі ставки 36 % без врахування умов додаткової угоди № 2 від 01.11.2016р., яка набрала чинності з моменту її підписання сторонами.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши здійснений судом першої інстанції перерахунок річних, з урахуванням умов п.3 Додаткової угоди №2 від 01.11.2016р. до договору № 41 від 22.02.2016р. за визначеним позивачем періоду розрахунку (по п.8 графіку за додатковою угодою № 3 від 30.12.2016р. з 01.09.2017р. по 14.01.2018р.; по п.9 графіку за додатковою угодою № 3 від 30.12.2016р. з 01.10.2017р. по 19.01.2018р.: по п.10 графіку за додатковою угодою № 3 від 30.12.2016р. з 01.11.2017р. по 19.01.2018р.; по п.11 графіку за додатковою угодою № 3 від 30.12.2016р. з 01.12.2017р. по 19.01.2018р.; по п.12 графіку за додатковою угодою № 3 від 30.12.2016р. з 01.01.2018р. по 19.01.2018р.) вважає, що він є обґрунтованим та таким, що є арифметично правильним та обгрунтованим, а відтак позовні вимоги щодо стягнення 6% річних у розмірі 6 357,89 грн. правильно задоволені судом першої інстанції.

Щодо нарахованих позивачем інфляційних втрат у розмірі 7 252,96 грн. за період з 01.09.2017р. по 31.12.2017р., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Інфляційні нарахування - це спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції є статистичною інформацією, яка щомісячно надається Держкомстатом та публікується в газеті «Урядовий кур»єр» та на офіційному веб-сайті Державного комітету статистики України.

Перевіривши арифметично розрахунок, здійснений судом першої інстанції, судова колегія вважає правильним висновок суду щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат за зазначений період у розмірі 7 252,96грн.

Щодо нарахованих позивачем пені від суми заборгованості у розмірі 29 457,64грн. та штрафу у розмірі 7% вартості у розмірі 31 944,58грн., суд апеляційної інстанції зазначає на таке.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пунктом 4 статті 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.7.4 договору, у випадку несвоєчасної оплати товару згідно умов даного договору, покупець сплачує постачальнику на вимогу останнього пеню в розмірі 10% загальної вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості товару за даним договором.

Позивачем було нараховано пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми по п.8 графіку погашення заборгованості за додатковою угодою №3 від 30.12.2016р. до договору № 41 від 22.02.2016р. за період 01.09.2017р. 14.01.2018р. склала 3 923,67грн.; по п.9 графіку погашення заборгованості за додатковою угодою № 3 від 30.12.2016р. до договору № 41 від 22.02.2016р. за період 01.10.2017р. 19.01.2018р. склала 4 132,88 грн.; по п.10 графіку погашення заборгованості за додатковою угодою № 3 від 30.12.2016р. до договору № 41 від 22.02.2016р. за період 01.11.2017р. 19.01.2018р. склала 3 057,53 грн.; по п.11 графіку погашення заборгованості за додатковою угодою № 3 від 30.12.2016р. до договору № 41 від 22.02.2016р. за період 01.12.2017р. 19.01.2018р. склала 13 220,75 грн.; по п.12 графіку погашення заборгованості за додатковою угодою № 3 від 30.12.2016 до договору № 41 від 22.02.2016р. за період 01.01.2018р. 19.01.2018р. склала 5 122,81 грн., а разом 29 457,64грн.

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Враховуючи наведені приписи законодавства та перевіривши заявлену до стягнення пеню у сумі 29 457,64грн. за наведений вище період, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення цих вимог саме у розмірі 29 457,64грн.

Відповідно до п.7.4 договору, у випадку несвоєчасної оплати товару згідно умов даного договору, покупець сплачує постачальнику на вимогу останнього за прострочення понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості товару за даним договором.

Матеріалами справи підтверджується і відповідачем не спростовується, що загальна сума прострочення понад тридцять календарних днів складає 456 351,15 грн.

Розмір штрафу розраховується: 456 351,15 грн. : 100 х 7% = 31 944,58 грн.

Отже, предявлений позивачем до стягнення з відповідача штраф на рівні 7% у розмірі 31 944,58 грн. є обґрунтованим, а вимога в цій частині підлягає задоволенню, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Також, позивачем до стягнення була заявлена пеня від суми договірної санкції у розмірі 2 886,28грн.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Додатковою угодою № 3 від 30.12.2016р. до договору № 41 від 22.02.2016р. сторони домовились, що у звязку з несвоєчасною оплатою за поставлений згідно договору комбікорм покупець погоджується та зобовязується щомісяця сплачувати постачальнику договірну санкцію в розмірі 15 % на залишок заборгованості вказаної в п.2 цієї додаткової угоди, котра є непогашеною (п. 4 додаткової угоди).

Фактична сума договірних санкцій, що підлягає сплаті нараховується щомісяця постачальником на фактичну суму заборгованості покупця та в строк до 5 числа наступного місяця надається рахунок покупцю. Покупець в 5-ти денний термін сплачує суму договірних санкцій згідно рахунку (п.5 додаткової угоди).

Сторони дійшли згоди, що у випадку не виконання або неналежного виконання покупцем обовязків визначених в п.п. 2, 4 та 5 цієї додаткової угоди покупець зобовязаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми (в тому числі і за несплачену суму договірних санкцій) за кожен день затримки розрахунків, що буде діяти на час прострочення (п. 8 додаткової угоди).

Відповідно до вимог ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарського зобов'язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами.

За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Право учасників господарських відносин встановлювати інші ніж передбачено Цивільним кодексом України види забезпечення виконання зобов'язань визначено частиною 2 ст. 546 Цивільного кодексу України, що узгоджується із свободою договору встановленою ст. 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов'язань встановленням окремого виду відповідальності - договірної санкції, за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов'язань (Правова позиція Верховного Суду України, викладена у Постанові від 22.11.2010р. у справі № 3-24гс10).

Статтею 61 Конституції України, встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умови п.8 Додаткової угоди № 3 від 30.12.2016р. до договору № 41 від 22.02.2016р. в частині зобовязання покупця сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми договірних санкцій, встановлених п.4 цієї додаткової угоди, не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, оскільки є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності за порушення грошових зобовязань за договором, що також не узгоджується з принципами розумності та справедливості договору, порушує права та інтереси відповідача.

При цьому, способи захисту майнового права та інтересу позивача передбачені умовами п.2.1, п.3 Додаткової угоди № 2 від 01.11.2016р., а також п. 4 Додаткової угоди № 3 від 30.12.2016р. до договору № 41 від 22.02.2016р. це право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, також сплата боржником пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченої продукції за кожен день затримки розрахунків, а також щомісячна сплата постачальнику договірної санкції в розмірі 15 % на залишок заборгованості, котра є непогашеною.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що нарахування пені на суму договірної санкції за несвоєчасне виконання грошового зобовязання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Доводи апелянта стосовно визначення сторонами дати виконання зобов»язання 31.12.2017р. та безпідставне нарахування 36% річних, 7% штрафу, пені, та інші нараховані штрафні санкцій, суд апеляційної інстанції відхиляє з мотивів наведених у даній постанові.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і обєктивно зясовано обставини справи, ухвалено судове рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Донецької області від 10.04.2018р. у справі №905/206/18 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Донрибкомбінат» с.Мирне, Слов»янський район, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 10.04.2018 року у справі №905/206/18 залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 10.04.2018 року у справі №905/206/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Донецький апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 02 серпня 2018 року.

Головуючий О.О. Радіонова

Судді Д.О. Попков

ОСОБА_3

Надр. 4 прим:1 у справу; 1позивачу;1 відповідачу;1ГС Донецької обл.