РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

23 липня 2018 року Справа № 906/209/18

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Маціщук А.В. , суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Мазур О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Городоцької селищної ради Радомишльського району

на рішення господарського суду Житомирської області від 22.05.2018р.

(ухвалене о 12:21 год. у м. Житомирі, повний текст складено 01.06.2018р.)

у справі № 906/209/18 (суддя Тимошенко О.М.)

за позовом Городоцької селищної ради Радомишльського району

до відповідача ОСОБА_1 квартино-експлутаційної частини (району) Міністерства оборони України

про спонукання до відновлення освітлення житлової зони у вечірній та нічний час

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2;

від відповідача - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Городоцька селищна рада Радомишльського району звернулась з позовом до ОСОБА_1 квартино-експлутаційної частини (району) Міністерства оборони України про спонукання до відновлення освітлення житлової зони у вечірній та нічний час.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Постановою Верховної Ради України від 05.07.2012 р. на базі військового містечка № 6 ( Макарів-1) було присвоєно населеному пункту Радомишльського району Житомирської області найменування - селище Городок.

Позивач вказує, що з часу створення селища, жодної передачі військового майна, згідно Закону України "Про передачу права державної та комунальної власності", Постанови Кабінету Міністрів України № 1282 від 29.08.2002 p., наказу Міністра оборони України від 03.03.2015 р. №90 "Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальної громади селища Городок" та земельних ділянок, відповідно до статті 83 Земельного кодексу України, у комунальну власність територіальної громади селища Городок не відбулось.

Листом від 29.03.2017 р. № 658 № 658 ОСОБА_1 КЕЧ повідомила Городоцьку селищну раду про те, що з 3 квітня 2017 року буде припинить зовнішнє освітлення житлової зони селища Городок.

Позивач зазначає, що станом на час звернення д осуду із позовом, зовнішнє освітлення житлової зони військового містечка № 6 (селища Городок) у вечірний та нічний час відсутнє.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 22.05.2018 р. у справі № 906/209/18 було відмовлено в позові.

При ухвалені вказаного рішення місцевий господарський суд виходив з того, що рішенням Житомирської обласної ради № 653 від 16.08.2012 р. було створено Городоцьку селищну раду Радомишльського району Житомирської області на базі військового містечка №6.

В подальшому, рішенням Городоцької селищної ради №32 від 15.03.2013 р. надано згоду та погоджено безоплатне прийняття у комунальну власність територіальній громаді об'єктів соціальої інфраструктури, рухомого і нерухомого майна, що належить Міністерству оборони України, з забезпеченням недопущення відчуження окремих об'єктів цілісного майнового комплексу в процесі утворення адміністративно-територіальної одиниці на території військового містечка №6 (Макарів-1). Одночасно з передачею житлового фонду прийняти у комунальну власність Городоцької селищної ради земельну ділянку, в межах населеного пункту.

Наказом Міністерства оборони України №90 від 03.03.2015 р. передано в комунальну власність територіальної громади селища Городок військове майно.

Проаналізувавши обставини справи та положення Закону України "Про благоустрій населених пунктів", місцевий господарський суд прийшов до висновку, що зовнішнє освітлення населеного пункту в вечірній та нічний час в селищі Городок мають забезпечувати місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, а не передача містечка до комунальної власності не звільняє позивача від обов'язку виконувати вимоги вищевказаного закону, а тому ухвалив рішення про відмову в позові.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач - Городоцька селищна рада Радомишльського району звернулася з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення господарського суду Житомирської області від 22.05.2018 р. у справі № 906/209/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не повністю зясовано всі обставини, що мають значення для справи.

На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує наступне.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" вуличне освітлення населених пунктів є елементом обєкту благоустрою.

Статтею 13 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що До об'єктів благоустрою населених пунктів належать території загального користування.

За приписами ст. 4 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" законодавство з питань благоустрою населених пунктів складається з цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, що регулюють відносини у цій сфері.

До інших законів у даній сфері відносяться Закон України "Про Статут гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України", яким зокрема до обов'язків начальника квартирно-експлуатаційної частини гарнізону розробляти і подавати на затвердження начальникові гарнізону плани щодо благоустрою, озеленення, огорожі і прибирання територій військових містечок гарнізону та контролювати їх виконання.

Скаржник зазначає, що вказаний закон передбачає благоустрій такого виду населених пунктів як військове містечко, тобто територію, яка відноситься до земель оборони.

В даному випадку територія в межах селища Городок є державною власністю, а не комунальною.

Згідно з ст. 5 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

На думку скаржника, відповідно до положень Закону України "Про благоустрій населених пунктів" та Закону України "Про Статут гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України" здійснення освітлення належить до обовязків відповідача ОСОБА_1 КЕЧ (району).

Враховуючи вищевикладене Городоцька селищна рада Радомишльського району вважає, що вищевказане судове рішення є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права

Від відповідача - ОСОБА_1 квартино-експлутаційної частини (району) Міністерства оборони України надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, відповідно до якого просить оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, вказує на таке:

- відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Фінансування місцевих програм з благоустрою населених пунктів проводиться за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів;

- згідно із п. 4 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" елементами (частинами) обєктів благоустрою є зокрема засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами;

- пунктами 1, 7, 9 частини 2 статті 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів, визначення графіків роботи зовнішнього освітлення території, залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів;

- позивач самостійно вніс до обовязків відповідача забезпечення освітлення місць загального користування на терарії селища Городок, чим намагається перекласти свої прямі обовязки та повноваження.

За наведеного вище, відповідач вважає, оскаржене рішення є цілком законним, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

23 липня 2018 року в судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду представник скаржника підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджує, що судом першої інстанції при винесенні оскарженого рішення було порушено норми матеріального та процесуального права. З огляду на вказане, вважає, що рішення господарського суду Житомирської області від 22.05.2018 р. у справі № 906/209/18 слід скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити.

Представник відповідача - ОСОБА_1 квартино-експлутаційної частини (району) Міністерства оборони України в судовому засіданні заявила, що з доводами апелянта не погоджується, вважає їх безпідставними, а оскаржене рішення таким, що відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону. З огляду на зазначене, просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухвалені рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що Постановою Верховної Ради України від 05.07.2012 р. № 5173-VI було присвоєно населеному пункту Радомишльського району Житомирської області найменування - селище Городок (а. с. 53).

Рішенням одинадцятої сесії VI скликання Житомирської обласної ради від 16.08.2012 р. № 653 (а. с. 54) серед іншого було вирішено:

- віднести новоутворений населений пункт, селище, до категорії селищ міського типу Городок Радомишльського району Житомирської області;

- утворити Городоцьку селищну раду Радомишльського району Житомирської області з центром у селищі міського типу Городок.

Наказом Міністерства оборони України № 90 від 03.03.2015 р. "Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальної громади селища Городок" було наказано начальнику Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України організувати вилучення з балансу ОСОБА_1 квартино-експлутаційної частини (району) військового майна та його безоплатну передачу згідно з Переліком військового майна, що безоплатно передається в комунальну власність територіальної громади селища Городок Радомишльського району Житомирської області (а.с. 57).

Рішенням Городоцької селищної ради № 32 від 15.03.2013 р. було надано згоду та погоджено безоплатне прийняття у комунальну власність територіальній громаді обєктів соціальної інфраструктури, рухомого і нерухомого майна, що належить Міністерству оборони України, з забезпеченням недопущення відчуження окремих обєктів цілісного майнового комплексу в процесі утворення адміністративно-територіальної одиниці на території військового містечка № 6 (Макарів-1) відповідно до переліку 1 в три етапи. (а. с. 58).

20.03.2017 р. рішенням Виконавчого комітету Городоцької селищної ради №80 вирішено забезпечити зовнішнім освітленням смт. Городок у разі передачі у комунальну власність селищної ради відповідних електричних мереж на території селища (а. с. 66).

29.03.2017 р. на адресу селищного голови Городоцької селищної ради надіслано лист № 658 про те, що у зв'язку з обмеженістю фінансування ОСОБА_1 КЕЧ району припиняє зовнішнє освітлення житлової зони смт. Городок з 3 квітня 2017 року та запропоновано у відповідності до п.12 -12.3 Правил користування електричною енергією затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 р. №28 (в редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005р. №910) винести на розгляд селищної ради питання про укладання договору з енергопостачальною організацією (Радомишльським РЕМ) на постачання електроенергії для здійснення зовнішнього освітлення смт. Городок (а. с. 7).

Позивач вказує, що станом на дату подання позову передачі військового майна у комунальну власність територіальної громади селища Городок не відбулось, а також відсутнє зовнішнє освітлення житлової зони селища Городок у вечірній та нічний час.

В той же час, на думку позивача зовнішнього освітлення житлової зони селища Городок у вечірній та нічний час є обов'язоком ОСОБА_1 КЕЧ (району).

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних даних справи.

Статтею 142 Конституції України передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно із ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності

За приписами ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування

Враховуючи вищевикладені положення законодавства, територіальні громади самостійно або через уповноважені органи та посадових осіб місцевого самоврядування вирішують питання місцевого значення, розпоряджаються належним їм майном.

Відповідно до преамбули Закону України "Про благоустрій населених пунктів" цей Закон визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Статтею 5 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Тобто, управління у сфері благоустрою населених пунктів серед інших здійснюють і органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" підприємства, установи, організації забезпечують благоустрій земельних ділянок, наданих їм на праві власності чи праві користування відповідно до закону.

Судом першої інстанції вірно було встановлено, що Міністерству оборони України в особі ОСОБА_1 КЕЧ (району) дану ділянку було надано у постійне користування.

В той же час, за приписами ч. ч. 1-3 ст. 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Фінансування місцевих програм з благоустрою населених пунктів проводиться за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів.

Дана норма закону чітко встановлює, що забезпечення організація благоустрою населених пунктів здійснюється органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Згідно ч.4 ст. 21 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" елементами благоустрою є засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що оскільки забезпечення організація благоустрою, до якого відноситься зокрема зовнішнє освітлення, покладене на органи виконавчої влад та органи місцевого самоврядування, то зовнішнє освітлення населеного пункту смт. Городок в вечірній та нічний час мають забезпечувати місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду, що не передача містечка до комунальної власності не звільняє позивача від обов'язку виконувати вимоги вищевказаного закону.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що рішення господарського суду Житомирської області від 22.05.2018р. у справі № 906/209/18 прийняте за повного з'ясуванням усіх обставин, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Городоцької селищної ради Радомишльського району - без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Городоцької селищної ради Радомишльського району залишити без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області від 22.05.2018р. у справі № 906/209/18 - без змін.

2. Справу № 906/209/18 повернути до господарського суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "26" липня 2018 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.