ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2018 року м.Дніпро Справа № 38/5005/6636/2012

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Пархоменко Н.В.,

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.,

представники сторін:

від скаржника: Поляков О.В., довіреність №620 від 15.12.2017 р., представник;

від Дніпропетровської міської ради: Коробов І.О., довіреність №7/10-113 від 17.01.2018 р., представник;

прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області: Битяк Н.І., посвідчення №048755 від 04.12.2017 р., ;

інші учасники судового процесу у судове засідання не з'явилися.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2018 (суддя Примак С.А.) у справі №38/5005/6636/2012

за заявою голови ліквідаційної комісії комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

до боржника комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ, Амур-Нижньодніпровський район, проспект Воронцова, буд. 13

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2018 року у даній справі задоволено клопотання Дніпропетровської міської ради про припинення провадження по справі №38/5005/6636/2012.

Припинено провадження у справі про банкрутство комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради ().

Ухвала мотивована тим, що рішенням Дніпровської міської ради підприємство боржника внесено до переліку підприємств комунальної власності територіальної громади міста, до яких не застосовується положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Не погодившись з ухвалою суду, до апеляційного господарського суду звернулось Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" із апеляційною скаргою. Посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права судом першої інстанції, просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2018 у справі №38/5005/6636/2012.

Узагальнені доводи Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" зводяться до наступного.

Скаржник посилається на те, що ухвала суду першої інстанції щодо припинення провадження у справі про банкрутство не відповідає вимогам статті 58 Конституції України, оскільки на час розгляду судом клопотання органу місцевого самоврядування - Дніпропетровської міської ради відбулась зворотна дія у часі Закону, яка скасовує норму частини 8 статті 5 Закону (в редакції, що діяла станом на 18.01.2013 року) в частині можливості ненадання органом місцевого самоврядування гарантій задоволення всіх вимог кредиторів за грошовими зобов'язаннями. Вказана норма пом'якшує для кредитора Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" та інших кредиторів суттєві обставини у відповідності до яких при припиненні справи про банкрутство, передбачені обов'язкові гарантії відповідно до вимог статті 85 Закону (в редакції Закону, станом на дату постановлення оскаржуваної ухвали).

Також скаржник зазначає, що судом першої інстанції не було встановлено необхідних фактів, якими обґрунтовано клопотання Дніпропетровської міської ради про незастосування до банкрута процедур банкрутства та не здійснено перевірку меж повноважень місцевої ради при прийнятті такого рішення та без визначення, чи відповідає цей акт законодавству для його застосування у даній справі та чи не порушує прийняте рішення місцевої ради інтересів кредиторів у справі про банкрутство, які мають значні кредиторські грошові вимоги до банкрута.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.05.2018 року, у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Паруснікова Ю.Б., Пархоменко Н.В., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2018 у справі №38/5005/6636/2012 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 22.05.2018 року.

30.05.2018 року розгляд апеляційної скарги призначено 14.06.2018 року, оскільки розгляд справи призначений у судовому засіданні на 22.05.2018 не відбувся у зв'язку з відрядженням судді Паруснікова Ю.Б.

06.06.2018 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 25.06.2018 року у зв'язку з відпусткою судді Паруснікова Ю.Б.

25.06.2018 року розгляд справи відкладено на 31.07.2018 року.

31.07.2018 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

В судовому засіданні представники учасників апеляційного провадження надали пояснення по справі на навели обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представників учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2018 року у справі №38/5005/6636/2012 слід скасувати, справу направити на продовження розгляду до господарського суду Дніпропетровської області на стадію ліквідаційної процедури.

Встановлені та неоспорені обставини даної справи і відповідні їм правовідносини полягають у тому, що провадження у справі про банкрутство комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради порушено ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.12р. за заявою голови ліквідаційної комісії боржника відповідно до процедури, передбаченої статтею 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з урахуванням особливостей застосування процедури банкрутства до боржника, який ліквідується власником.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 року комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 1 рік (до 14.08.2013 року), ліквідатором призначено арбітражного керуючого Барановського О.М.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2013 року припинено повноваження Барановського О.М. як ліквідатора банкрута, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Саричеву Н.В.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2014 року припинено повноваження ліквідатора Саричевої Н.В. призначено ліквідатором комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради Мартиненко О.В.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2014 року припинено повноваження ліквідатора Мартиненко О.В. призначено ліквідатором комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" Дніпропетровської міської Левченко В.В.

В подальшому господарським судом неодноразово продовжувався строк ліквідаційної процедури та строк повноважень ліквідатора.

20.01.2017р. до Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання Дніпровської міської ради про припинення провадження у справі, яке мотивоване наявністю рішення Дніпровської міської ради № 24/17 від 21.12.2016 року, відповідно до якого підприємство боржника внесено до переліку підприємств комунальної власності територіальної громади міста, до яких не застосовуються положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2018р. у справі № 38/5005/6636/2012 клопотання Дніпровської міської ради про припинення провадження у справі задоволено та закрито провадження у справі про банкрутство комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" Дніпропетровської міської.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2018р. у справі № 38/5005/6636/2012, яка і є предметом апеляційного оскарження, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Згідно з ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон).

Відповідно до пункту 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що діє з 19.01.2013 року), положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Задовольняючи клопотання Дніпровської міської ради про припинення провадження у справі про банкрутство комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" місцевий господарський суд послався на норму частини 8 статті 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що діяла до 19.01.2013 року).

Так, нормою частини 8 статті 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" було передбачено, що положення цього Закону не застосовуються до юридичних осіб - підприємств, що є об'єктами права комунальної власності, якщо стосовно них виключно на пленарному засіданні відповідної ради органів місцевого самоврядування прийняті рішення щодо цього.

Згідно з пунктом 1.3 рішення Конституційного Суду України від 20.06.2007 року № 5-рп/2007 провадження у справі про банкрутство комунальних унітарних підприємств, у випадках передбачених частиною 8 статті 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" підлягає припиненню незалежно від того, прийнято рішення відповідної ради органу місцевого самоврядування про незастосування положень цього Закону до цих підприємств до чи після порушення судом загальної юрисдикції провадження у справі про банкрутство.

Конституційний Суд України у пункті 3.1 вказаного рішення, зазначив, що для з'ясування змісту припису частини 8 статті 5 Закону мають бути враховані мета його закріплення в законі та баланс конкуруючих суспільних цінностей, якими у контексті порушених у конституційному зверненні питань є принципи державної політики стосовно банкрутства щодо суб'єктів господарювання у комунальному секторі економіки та права і законні інтереси їх кредиторів.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) врегульовано, зокрема, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, які стосуються тлумачення і застосування Конвенції, визнано Україною, закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року викладено позицію, відповідно до якої "обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою". Така практика Європейського суду з прав людини збігається з правовою позицією Конституційного Суду України, виписаною у Рішенні від 24 березня 2005 року № 2-рп/2005 (справа про податкову заставу), в якому сказано, що елементи права, зокрема розмірність, рівність, мораль, об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України (підпункт 4.3 мотивувальної частини). Тому розмірність (пропорційність) обмеження прав кредиторів суб'єктів господарювання у комунальному секторі економіки на задоволення своїх вимог у провадженні у справах про банкрутство має визначатися відповідно до встановлених принципів справедливості (пункт 3.2 рішення Конституційного Суду України від 20.06.2007 року № 5-рп/2007).

Визначаючи справедливість обмеження приписом частини 8 статті 5 Закону прав і законних інтересів кредиторів суб'єктів господарювання у комунальному секторі економіки, Конституційний Суд України виходить із закріплених у Конституції України положень про права територіальних громад самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції України і законів України, зокрема безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування, управляти майном, що є у комунальній власності, утворювати, реорганізовувати та ліквідовувати комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснювати контроль за їх діяльністю (пункт 3.3 рішення Конституційного Суду України від 20.06.2007 року № 5-рп/2007).

Для з'ясування розмірності (пропорційності) обмеження права кредиторів комунальних підприємств на справедливий судовий розгляд слід враховувати призначення інституту комунальної власності та дійсну суспільну необхідність у функціонуванні суб'єктів господарювання, заснованих на цій формі власності (пункт 3.4 рішення Конституційного Суду України від 20.06.2007 року № 5-рп/2007).

За принципом розмірності, що є елементом ідеї права та ідеології справедливості, встановлене у частині 8 статті 5 Закону обмеження прав кредиторів суб'єктів господарювання у комунальному секторі економіки на задоволення своїх вимог у провадженнях у справах про банкрутство має відповідати правомірній та суспільно необхідній меті. Для з'ясування розмірності в обмеженні прав цих кредиторів слід враховувати закріплену в установчих документах їх неплатоспроможних боржників основну мету діяльності останніх та відповідність цій меті організаційно-правової форми суб'єктів господарювання. Оцінюючи співвідношення цілей державної політики з питань банкрутства щодо комунальних унітарних підприємств та обмеженням державою прав кредиторів названих підприємств на справедливий судовий розгляд, що закріплене у частині 8 статті 5 Закону, Конституційний Суд України вважає, що це обмеження є розмірним (пропорційним) та суспільно необхідним для задоволення нагальних потреб жителів територіальних громад, які можуть отримувати відповідні комунальні послуги виключно від таких категорій підприємств. Цією нормою оптимально врівноважено права і законні інтереси жителів територіальних громад на отримання життєво необхідних послуг від комунальних унітарних підприємств, з одного боку, та права і законні інтереси кредиторів цих суб'єктів господарювання - з іншого (пункт 3.7 рішення Конституційного Суду України від 20.06.2007 року № 5-рп/2007).

З урахуванням зазначених вище приписів при застосуванні норм частини 8 статті 5 Закону господарський суд має враховувати як наявність рішення органу місцевого самоврядування про незастосування до комунального підприємства положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", так і факт задоволення цим підприємством нагальних потреб жителів територіальної громади, які можуть отримувати відповідні комунальні послуги.

Аналізуючи відповідні обставини насамперед слід звернути увагу, що провадження у справі про банкрутство комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" було порушено за власною заявою боржника на підставі статті 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, що діяла до 19.01.2013 року.

Відповідно до статті 51 Закону (у зазначеній вище редакції), якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язані звернутися в господарський суд із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи. У разі виявлення обставин, зазначених у абзаці першому цієї частини, після прийняття рішення про ліквідацію до створення ліквідаційної комісії (призначення ліквідатора) заява про порушення справи про банкрутство подається власником майна боржника (уповноваженою ним особою) (частина 1). За результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора, здійснює офіційне оприлюднення ухвали про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом. Обов'язки ліквідатора можуть бути покладені на голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) незалежно від наявності в нього ліцензії (частина 2).

Як вбачається з матеріалів справи, комунальне житлово-експлуатаційне підприємство "Лівобережжя" було зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 10.10.2000 року та діє на підставі статуту.

16.06.2011 року Дніпропетровською міською Радою на сесії VІ скликання було прийнято рішення № 45/12 про припинення юридичної особи комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" шляхом його ліквідації.

Таке рішення згідно з його мотивувальною частиною було прийнято у зв'язку із збитковістю цього та ряду інших підприємств, неможливістю продовження ним подальшої діяльності.

Згідно з розпорядженням Дніпропетровського міського голови № 769-р від 12.10.2011 року було затверджено склад комісії з припинення юридичної особи (ліквідаційна комісія) комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя".

За результатом діяльності ліквідаційної комісії було встановлено, що вартості майна боржника недостатньо для задоволення вимог кредиторів.

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 41/22 від 01.02.2012 року було затверджено проміжний ліквідаційний баланс юридичної особи комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя", зі всіма активами, що знаходились на балансі підприємства.

Відповідно до частини 5 статті 7 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції, що діяла станом на 19.01.2013 року боржник зобов'язаний звернутися в місячний строк до господарського суду з заявою про порушення справи про банкрутство у разі виникнення таких обставин: задоволення вимог одного або кількох кредиторів приведе до неможливості виконання грошових зобов'язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами; орган боржника, уповноважений відповідно до установчих документів або законодавства прийняти рішення про ліквідацію боржника, прийняв рішення про звернення в господарський суд з заявою боржника про порушення справи про банкрутство; при ліквідації боржника не у зв'язку з процедурою банкрутства встановлено неможливість боржника задовольнити вимоги кредиторів у повному обсязі; в інших випадках, передбачених цим Законом.

Заява про порушення справи про банкрутство була подана боржником до господарського суду 30.07.2012 року, на підставі якої господарським судом 06.08.2012 року винесено ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя".

Таким чином, рішення про ліквідацію комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" було прийнято Дніпропетровською міською радою 16.06.2011 року з огляду на збитковість підприємства і неможливість продовження ним своєї діяльності. Його ліквідація здійснювалась відповідно до норм Цивільного кодексу України. В подальшому згідно з вимогами частини 1 статті 51 та частини 5 статті 7 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідаційна комісія боржника звернулась до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про порушення справи про банкрутство. Провадження у справі про банкрутство комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" здійснюється господарським судом з 06.08.2012 року, коли господарським судом була винесена ухвала про порушення провадження у справі. Постановою господарського суду від 14.08.2012 року комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" та відкрито його ліквідаційну процедуру.

Матеріали справи свідчать, що з часу прийняття Дніпропетровською міською радою рішення про ліквідацію комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" та в період здійснення провадження у справі про банкрутство підприємство не здійснювало будь-якої діяльності, визначеної його статутом та спрямованої на задоволення потреб фізичних та юридичних осіб в житлово-комунальних послугах.

29.02.2012р. Дніпропетровською міською радою прийнято рішення № 47/21 від 29.02.2012р. "Про затвердження Переліку підприємств комунальної власності територіальної громади міста, до яких не застосовується положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Рішенням Дніпровської міської ради № 24/17 від 21.12.2016р. внесено зміни та доповнення до рішення міської ради від 29.02.2012р. № 47/21 "Про затвердження Переліку підприємств комунальної власності територіальної громади міста, до яких не застосовується положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Так, відповідно до п. 1.2. зазначеного рішення доповнено перелік підприємств комунальної власності територіальної громади міста, до яких не застосовується положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно додатку до рішення міської ради № 24/17 від 21.12.2016р. до переліку підприємств комунальної власності територіальної громади міста, до яких не застосовується положення зазначеного Закону про банкрутство включено комунальне житлово-експлуатаційне підприємство "Лівобережжя".

Метою прийняття рішення від 21.12.2016 року зазначено відновлення господарської діяльності комунальних підприємств.

Проте, наявність раніше прийнятих рішень Дніпровської міської ради про ліквідацію комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" 16.06.2011 року, про затвердження проміжного ліквідаційного балансу підприємства від 28.03.2012 року створює перешкоди для відновлення господарської діяльності підприємства після припинення провадження у справі про банкрутство.

Так, припинення провадження у справі про банкрутство у зв'язку із неможливістю застосування до боржника норм Закону зумовлює повернення правовідносин сторін до стану, який існував на час порушення провадження у справі. На час порушення провадження у справі Дніпропетровською міською радою було прийнято рішення про ліквідацію комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя", створено ліквідаційну комісію, затверджено проміжний ліквідаційний баланс підприємства.

Оскільки за даними проміжного ліквідаційного балансу заборгованість підприємства є значною, активів підприємства не достатньо для задоволення вимог кредиторів, то відповідно до норм частини 5 статті 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що діє з 19.01.2013 року) боржник в особі голови ліквідаційної комісії буде зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство. Тобто відразу після припинення провадження у даній справі про банкрутство має бути порушена інша справа про банкрутство комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя".

При цьому, рішення Дніпровської міської ради про незастосування до боржника процедур банкрутства від 21.12.2016 року не буде взято до уваги судом у іншій справі, оскільки норми статті 85 чинної редакції Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачають надання органом місцевого самоврядування гарантій проведення розрахунків з кредиторами.

За вказаних обставин, припинення провадження у справі про банкрутство без врегулювання Дніпровською міською радою питань, пов'язаних із ліквідацією комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" не призведе до відновлення його господарської діяльності, що передбачено рішенням міської ради від 21.12.2016 року.

Проте, припинення провадження у справі за наведених вище обставин призведе до істотних порушень прав та охоронюваних законом інтересів кредиторів боржника.

За встановлених у даній справі обставин, слід прийти до висновку, що у правовідносинах між Дніпровською міською радою та кредиторами має місце втручання у право на мирне володіння майном, закріплене у статті 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції з прав людини. Так, у справі "Спорронг та Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року Європейський суд з прав людини звертає увагу, що втручання у право на мирне володіння майном повинне бути здійснене з дотриманням "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого захисту для позбавлення особи її власності.

Зазначені обставини мають істотне значення при вирішенні питання про припинення провадження у даній справі.

Вирішуючи питання про припинення провадження у даній справі господарський суд також мав враховувати, що рішення міської ради про не застосування до боржника норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" було прийнято та відповідне клопотання подано до господарського суду через більш як 4 роки після визнання комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" банкрутом та здійснення ліквідаційної процедури.

Як вбачається із змісту постанови господарського суду від 14.08.2012 року про визнання комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" банкрутом станом на 31.05.2012 року вартість активів боржника складала 6 610,4 тис.грн. В період ліквідаційної процедури ліквідатором здійснювалась реалізація окремого майна. Слід також, звернути увагу, що ухвалою господарського суду від 29.08.2016 року у даній справі було задоволено скаргу Прокуратури Дніпропетровської області № 05/2-2872 від 31.08.2015р. та визнано неправомірними дії ліквідатора комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" Барановського О.М. щодо реалізації з відкритих біржових торгів нерухомого майна.

При цьому, судом було встановлено, що ліквідатор не мав правових підстав для включення до ліквідаційної маси та реалізації майна, оскільки це майно не належало комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя".

Також, 10.10.2017 року Господарським судом Дніпропетровської області було постановлено ухвалу про задоволення скарги Прокуратури Дніпропетровської області на дії ліквідатора № 05/2-484 вих. від 15.03.2017р. та визнано неправомірними дії ліквідатора комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" арбітражного керуючого Барановського О.В. щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нерухомого майна та продажу нерухомого майна з відкритих біржових торгів.

За наведених обставин, припиняючи провадження у справі суд, крім іншого, мав з'ясувати майновий стан боржника. Зазначене необхідне для визначення обсягу активів боржника, виключення зловживань як з боку ліквідатора, так і інших осіб, недопущення привласнення та безконтрольного використання комунального майна.

Таким чином, місцевим господарським судом передчасно, без ґрунтовного дослідження матеріалів справи та з'ясування відповідних обставин було прийнято рішення про закриття провадження у даній справі, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, відмови у задоволенні відповідного клопотання Дніпровської міської ради та передачі справи на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Відповідно до ч.14.ст.129 ГПК України розподіл судових витрат за розгляд даної апеляційної скарги має бути здійснено місцевим господарським судом за результатом розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275-284, Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2018р. у справі № 38/5005/6636/2012 - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2018р. у справі № 38/5005/6636/2012 - скасувати.

Відмовити в задоволенні клопотання Дніпровської міської ради про припинення провадження у справі № 38/5005/6636/2012.

Справу № 38/5005/6636/2012 направити для продовження розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області на стадію ліквідаційної процедури.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 06.08.2018 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Н.В. Пархоменко