ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27 липня 2018 р.

Справа № 903/353/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Арда-Трейдинг”, м.Дніпро

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум-Трейд", м. Луцьк

про стягнення 155 316 грн. 39 коп.

Суддя Кравчук А. М.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Позивач ТОВ "Арда-Трейдинг" у позовній заяві №б/н від 24.05.2018 року просить стягнути з відповідача ТОВ "Континіум-Трейд" 155 316 грн. 39 коп., з яких 135 056 грн. 54 коп. основного боргу, 5 605 грн. 64 коп. 3% річних, 6 935 грн. 44 коп. інфляційних втрат, 7 718 грн. 77 коп. пені та судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем взятих на себе згідно договору поставки № 35/13 від 01.03.2013 року зобов'язань по оплаті поставленого товару.

Ухвалою суду від 29.05.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду; належно засвідчені копії Статуту, свідоцтва про державну реєстрацію, довідки органу статистики про включення до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій. Зобов'язано позивача до 11.06.2018 року подати суду копію видаткової накладної №3029 від 10.11.2016 року.

Позивач заявою від 04.06.2018 року долучив до матеріалів справи витребувану ухвалою суду від 29.05.2018 року видаткову накладну (а.с. 50-52).

Відповідач ухвалу суду від 29.05.2018 року отримав 31.05.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №860 (а.с. 54).

Строк для подання відзиву по 15.06.2018 року.

Відзив відповідача на адресу суду не надходив.

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов’язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відсутність відзиву з відповідними вказівками на незгоду відповідача з будь-якою із обставин справи, на яких грунтуються позовні вимоги, що позбавляє відповідача відповідно до ч.4 ст. 165 ГПК України заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Судом встановлено, що 01.03.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Арда-Трейдинг" та товариством з обмеженою відповідальністю "Континіум-Трейд" укладено договір поставки №35-13 (далі-договір, а.с. 16-22).

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з договору.

Між сторонами зобов’язання виникли з договору поставки №35-13 від 01.03.2013 року.

Згідно п. п. 2.1, 2.2, 2.3, 4.3, 6.3, 7.1, 8.1.1, 8.1.4, 8.2.1, 10.5, 13.1 договору, з врахуванням протоколу розбіжностей від 01.03.2013 року, позивач поставляє, а відповідач приймає та оплачує товар, відправлений на підставі його замовлення та специфікації, затвердженої сторонами, з зазначенням асортименту, загальної вартості, кількості замовлення, вимог до якості та ціни товару, терміну та місця поставки. Фактичною датою поставки є дата прийняття покупцем товару в місці поставки, яка відповідає даті товарної накладної, підписаної сторонами. Право власності і всі ризики на товар переходить від постачальника до покупця з моменту приймання товару представником покупця в місці поставки і підписання сторонами видаткової накладної. При поставці ціна товару вказується в товарних накладних, які надаються постачальником покупцю разом з товаром, і ця ціна повинна відповідати ціні на товар, що вказана в підписаній сторонами та дійсній на момент поставки специфікації. У разі наявності відхилення між ціною, зазначеною в товарній накладній, за якою поставлені товари, та ціною, зазначеною в діючій специфікації, покупець має право оприбуткувати товар за ціною, вказаною в діючій специфікації. В такому випадку надання необхідних накладних здійснюється в порядку, передбаченому п. 3.1.5 договору. Покупець здійснює оплату за поставлений товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 30-ти днів з моменту поставки. В разі несвоєчасної оплати покупцем поставленого товару покупець виплачує постачальнику пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення від вартості поставленого але несплаченого товару за кожен день прострочення. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 28.02.2014 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного та належного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Судом встановлено, що протоколом розбіжностей від 01.03.2013 року сторонами виключено п. 13.2 договору, згідно якого, якщо сторони у термін не менше чим за 20 днів до закінчення терміну дії договору не повідомлять один одного про бажання розірвати договір, то останній вважається продовженим терміном на один рік.

Таким чином, строк дії договору закінчився 28.02.2014 року.

Докази пролонгації договору поставки №35-13 від 01.03.2013 року в матеріалах справи відсутні.

У період з 14.01.2016 року по 03.08.2017 року позивач передав, а відповідач отримав товар на загальну суму 135 056 грн. 52 коп., що підтверджується видатковими накладними (а.с. 31-47, 51-52).

Посилання в видаткових накладних на договір поставки №35-13 від 01.03.2013 року не є доказом його пролонгації.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

При цьому, в силу ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

В силу ч. 1 ст. 208 ЦК України, для правочинів (за змістом ч.2 ст.202 ЦК України, договір між двома особами є двостороннім правочином) між юридичними особами встановлена письмова форма.

Однак, згідно ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Підписання сторонами видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Отже, шляхом підписання видаткових накладних сторони уклали договір купівлі-продажу у спрощений спосіб.

Такого ж висновку дійшов Вищий господарський суд у постанові № 21/5005/14068/2011 від 11.05.2012 року.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Строк оплати у накладних не встановлений.

Відповідно до п.1 ч. 6 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.04.2013 № 01-06/767/2013 загальні положення частини другої статті 530 ЦК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин сторін, оскільки термін виконання зобов'язання, що випливає з правовідносин поставки (купівлі-продажу), чітко встановлений зазначеною спеціальною нормою права - покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Відповідач свої зобов'язання по оплаті отриманого товару не виконав.

Заборгованість відповідача становить 135 056 грн. 52 коп., підтверджена матеріалами справи, неоспорена відповідачем, підставна та підлягає до стягнення, оскільки згідно ст. 193 ГК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається.

У позові на суму 0 грн. 02 коп. слід відмовити у зв'язку з помилкою позивача щодо вартості товару, поставленого за видатковою накладною №2001 (замість 13 207 грн. 98 коп. зазначено 13 208 грн. 00 коп.).

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, провівши власний розрахунок встановив, що нараховані позивачем 6 935 грн. 44 коп. інфляційних втрат, 5 605 грн. 64 коп. 3% річних підставні та підлягають до стягнення з відповідача в силу ст. 625 ЦК України.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення в сумі 7 718 грн. 77 коп.

Нарахована позивачем пеня до задоволення не підлягає, оскільки за змістом ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, згідно зі ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно п.2.1 постанови №14 від 17.12.2013 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Тобто, пеня стягується тільки у тому разі, коли її розмір визначено в договорі.

Між сторонами господарські зобов'язання виникли на підстави видаткових накладних, тобто, за договором, укладеним у спрощений спосіб, де розмір пені не визначався, що повністю виключає стягнення пені у позадоговірний спосіб.

У позові на суму 7 718 грн. 77 коп. слід відмовити у зв'язку з безпідставністю нарахування.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати в частині задоволених позовних вимог по сплаті судового збору в сумі 2 213 грн. 96 коп. відповідно до ст. 129 ГПК України слід віднести на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232, 237, 238, 241, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Континіум-Трейд» (м.Луцьк, пр. Соборності, буд. 43, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Арда-Трейдинг" (м.Дніпро, вул. Собінова, 1, )

- 135 056 грн. 52 коп. основного боргу, 5 605 грн. 64 коп. 3% річних, 6 935 грн. 44 коп. інфляційних втрат та 2 213 грн. 96 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього: 149 811 грн. 56 коп. (сто сорок дев'ять тисяч вісімсот одинадцять грн. 56 коп.)

3.У позові на суму 7 718 грн. 79 коп. відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя                                                   А. М. Кравчук