УХВАЛА

25 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/2034/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Чорномор'є Плюс" (далі - Товариство)

на рішення господарського суду Одеської області від 17.10.2017 та

постанову Одеського апеляційного господарського суду від 06.03.2018

за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Чорноморгідробуд"

до Товариства

про стягнення 1 124 578,96 грн.,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2018 (згідно з поштовим штампом на конверті) Товариство звернулося до Касаційного господарського суду у вкладі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 17.10.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 зі справи № 916/2034/17 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. До скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, клопотання про відстрочення сплати судового збору та клопотання про зупинення виконання оскаржуваних рішення господарського суду Одеської області від 17.10.2017 та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 до закінчення їх перегляду в порядку касаційного провадження.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, заяви) між суддями від 17.07.2018 колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Селіваненко В.П. (головуючий), Булгакова І.В. і Львов Б.Ю. передано касаційну скаргу зі справи № 916/2034/17.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" [у редакції, що діяла на час подання ( серпень 2017 рік) даної позовної заяви] ставку судового збору за подання позовної заяви майнового характеру було встановлено: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (за станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" [у редакції, що діяла на час подання (2017 рік) даної позовної заяви] ставку судового збору за подання позовної заяви майнового характеру було встановлено: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (за станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що позов у справі №916/2034/17 подано про стягнення заборгованості за договором підряду (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), яка складається з: 802 200,03 грн. основного боргу, 108 745,98 грн. інфляційних витрат, 21 380,58 грн. - 3% річних та пені в сумі 113 390,75 грн.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що Товариство просить скасувати повністю рішення господарського суду Одеської області від 17.10.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 зі справи № 916/2034/17 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Отже, з урахуванням викладеного та беручи до уваги майновий характер спору, при поданні касаційної скарги мав бути сплачений судовий збір у сумі 31 371,52 грн. [(1 045 717, 34 грн. х 1.5%) х 200%].

Всупереч зазначеним вимогам до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Водночас Товариством до касаційної скарги додано клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке мотивоване важким фінансовим становищем Товариства, відсутністю достатніх грошових коштів на рахунках Товариства у банківських установах та арештом коштів останнього.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Згідно з частиною другою цієї статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Даний перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.

Отже, посилання Товариства на важкий фінансовий стан, відсутність достатніх грошових коштів на рахунках та арешт коштів не є підставою відстрочення сплати судового збору в силу статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Як визначено у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (пункт 60).

З урахуванням положень статті 129 Конституції України, відповідно до яких основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, вказане клопотання задоволенню не підлягає.

Крім того, за приписом статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова Одеського апеляційного господарського суду у справі № 916/2034/17 прийнята 06.03.2018, повний текст оскаржуваної постанови складено 12.03.2018, а тому строк на її оскарження закінчився 02.04.2018.

З касаційною скаргою Товариство звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 11.07.2018, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

У клопотанні Товариство просить поновити строк на касаційне оскарження рішення господарського суду Одеської області від 17.10.2017 та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 зі справи № 916/2034/17. Клопотання мотивоване тим, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційної інстанції скаржник не отримав та дізнався про прийняту постанову апеляційного господарського суду від 06.03.2018 лише 26.06.2018 з Єдиного державного реєстру судових рішень. З огляду на вказані обставини скаржник вважає причини пропуску ним строку на касаційне оскарження поважними.

Проте скаржником не надано доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів.

Крім того, з постанови Одеського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 вбачається, що апеляційним судом розглядалася апеляційна скарга саме Товариства, що свідчить про обізнаність скаржника про наявність апеляційного розгляду у даній справі, а тому скаржник не був позбавлений можливості у будь-який час ознайомитись з матеріалами справи та відстежувати хід розгляду його апеляційної скарги у даній справі.

За таких обставин звернення до суду касаційної інстанції у встановлений строк для касаційного оскарження рішення господарського суду Одеської області від 17.10.2017 та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 зі справи № 916/2034/17 залежала від суб'єктивних обставин та не мала об'єктивного (незалежно від волі скаржника) характеру.

При цьому суд касаційної інстанції враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні у справі Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008, згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи, що касаційна скарга Товариства подана після закінчення строків, установлених статтею 288 ГПК України, а підстави, наведені ним у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними, суд касаційної інстанції в порядку частини третьої статті 292 ГПК України залишає касаційну скаргу Товариства на рішення господарського суду Одеської області від 17.10.2017 та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 зі справи № 916/2034/17 без руху.

При цьому суд касаційної інстанції зазначає, що Товариство протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку та навести інші підстави для поновлення строку, надати докази на підтвердження своїх доводів.

Згідно з частинами другою та третьою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, суд касаційної інстанції зазначає, що Товариству необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме: навести підстави, за їх наявності, для поновлення строку на касаційне оскарження та надати докази на їх підтвердження; надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі у сумі 31 371, 52 грн., за реквізитами рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:

- Рахунок отримувача: 6007;

- Отримувач коштів: УК у Печерському р-ні,

- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897;

- Код банку отримувача: 899998;

- Код класифікації доходів бюджету: 22030102.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу ТОВ "Харківрегіонгаз" на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 ГПК України.

Оскільки, касаційна скарга Товариства підлягає залишенню без руху, то подане скаржником клопотання про зупинення виконання оскаржуваних рішення господарського суду Одеської області від 17.10.2017 та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 буде розглянуте після усунення недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 291, 292 ГПК України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Чорномор'є Плюс" про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду Одеської області від 17.10.2017 та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 зі справи № 916/2034/17 відхилити.

2. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Чорномор'є Плюс" на рішення господарського суду Одеської області від 17.10.2017 та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 зі справи № 916/2034/17 залишити без руху.

3. Надати товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Чорномор'є Плюс" строк для усунення недоліків касаційної скарги до 15 серпня 2018 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

4. Роз'яснити товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Чорномор'є Плюс", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, судом буде відмовлено у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов