ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/15874/13

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.,

за участі секретаря судового засідання Корпусенка А.О.

за участю представників:

ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - Прокоф'євої Л.В. (довіреність від 06.04.2018 № 14-69),

ПАТ "Київенерго" - Халимона С.В. (довіреність від 23.02.2018 № 18022304)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2017

(колегія суддів: Алданова С.О. - головуючий, Мальченко А.О., Зубець Л.П.)

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві

у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

1. Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі в тексті - Стягувач/Позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі в тексті - Відповідач/Боржник) 115987,07 грн. інфляційних втрат, 314052,83 грн пені, 62 810,57 грн 3% річних, а всього 49 2850,47 грн нарахованих відповідачу у зв'язку із простроченням сплати заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу від 31.07.2012 р. №1476-12-ПР.

2. Рішенням господарського суду міста Києва від 19.12.2013 позовні вимоги задоволено повністю.

3. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2014 рішення господарського суду міста Києва від 19.12.2013 скасовано в частині задоволення позовних вимог щодо інфляційних втрат та пені. У вказаній частині прийнято нове рішення, яким вирішено стягнути з Відповідача на користь Позивача пеню у сумі 268251,37 грн., в частині стягнення інфляційних втрат відмовлено, стягнуто з Відповідача на користь позивача 6 620,95 грн. судового збору за подання позову та 3310,48 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. 03.06.2014 на виконання вказаної постанови видано накази.

Короткий зміст скарги на дії Відділу примусового виконання рішень та постанови суду апеляційної інстанції

5. 03.01.2017 від Стягувача до господарського суду міста Києва надійшла скарга на дії ВДВС з виконання наказу господарського суду міста Києва від 03.06.2014, в якій Стягувач просить суд визнати незаконними дії ВДВС щодо винесення постанови від 16.12.2016 ВП №44275170 про закінчення виконавчого провадження та визнати недійсним постанову в.о. начальника ВДВС Магди С.В. від 16.12.2016 про закінчення виконавчого провадження №44275170.

6. Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.07.2017 скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві з виконання наказу господарського суду міста Києва від 03.06.2014 у справі № 910/15874/13 задоволено. Визнано незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо прийняття постанови від 16.12.2016 про закінчення виконавчого провадження №44275170. Визнано недійсною постанову в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 16.12.2016 про закінчення виконавчого провадження №44275170.

7. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 скасовано ухвалу господарського суду міста Києва від 25.07.2017 у справі №910/15874/13; відмовлено в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві з виконання наказу господарського суду міста Києва від 03.06.2014 р. у справі № 910/15874/13.

8. Зазначена постанова суду апеляційної інстанції мотивована наступним:

8.1. Судами попередніх інстанцій встановлено, що заборгованість ПАТ «Київенерго», яка виникла на підставі договору купівлі-продажу природного газу, була погашена Стягувачеві до набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

8.2. З наведеної фактичної обставини, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що зобов'язання Боржника зі сплати пені, зазначені в наказі господарського суду міста Києва від 03.06.2014 у справі № 910/15874/13 припинились у відповідності до вимог ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

8.3. Враховуючи наведене, колегія суддів суду апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові не дійшла до висновку щодо відсутності підстав для визнання незаконними дій державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 03.06.2014 у справі № 910/15874/13, у зв'язку зі списанням згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» пені, нарахованої на заборгованість ПАТ «Київенерго» перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за спожитий природний газ.

9. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована приписами ст. ст. 3, 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» та ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи яка подала касаційну скаргу

10. Не погодившись з постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 Стягувач подав касаційну скаргу у якій просить суд касаційної інстанції скасувати вищезазначену постанову суду апеляційної інстанції, а ухвалу господарського суду міста Києва від 25.05.2017 залишити в силі.

11. В обґрунтування підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції з залишенням в силі рішення суду першої інстанції Стягувач у своїй касаційній скарзі наводить наступні доводи:

11.1. Суд апеляційної інстанції невірно застосував ст. ст. 3, 7 Закону України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії", що стало причиною неправильного застосування пункту 16 частини першої ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

12. До Верховного Суду від ПАТ "Київенерго" надійшов відзив на касаційну скаргу у якому Боржник просить суд залишити постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 без змін, а касаційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" - без задоволення.

Позиція Верховного Суду

13. Ухвалою Верховного Суду від 11.06.2018 прийнято касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 у справі № 910/15874/13 до провадження; призначено до розгляду касаційну Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на 25 липня 2018 року у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду.

14. Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників учасників справи, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін, виходячи з наступного.

15. Відповідно ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

16. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

17. Щодо доводу касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції невірно застосував ст. ст. 3, 7 Закону України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії", що стало причиною неправильного застосування пункту 16 частини першої ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", колегія суддів зазначає наступне.

18. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії" (далі в тексті - Закон про врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії), на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

19. Згідно п. 16 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

20. Частина 3 статті 7 Закону про врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії є нормою прямої дії. Виконання цієї норми закону не потребує від відповідача вчинення будь-яких дій. Право на списання неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних поставлено у залежність лише до умови погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк до набрання чинності Законом про врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії (висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/16351/13).

21. Наведене спростовує аргументи касаційної скарги щодо того, що Боржник має право на списання неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних за умови включення Боржника до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

22. Враховуючи те, що як суд першої так і суд апеляційної інстанції встановили, що заборгованість ПАТ «Київенерго», яка виникла на підставі договору купівлі-продажу природного газу, була погашена Стягувачеві до набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», колегія суддів на підставі частини 3 статті 7 зазначеного Закону дійшла до висновку про правильність висновку суду апеляційної інстанції щодо того, що зобов'язання Боржника зі сплати пені, зазначені в наказі господарського суду міста Києва від 03.06.2014 у справі № 910/15874/13, припинились.

23. Зазначене свідчить про правильне застосування судом апеляційної інстанції положень ст. 7 Закону України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії" та п. 16 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

24. За таких обставин є необґрунтованим довід касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував ст. ст. 3, 7 Закону України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії", що стало причиною неправильного застосування пункту 16 частини першої ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

25. Відповідно до положень ст. 309 ГПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

26. За результатами розгляду касаційної скарги Стягувача, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла до висновку що постанова Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 у даній справі ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права.

27. За таких обставин, касаційна скарга ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягає залишенню без задоволення, а постанова Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 - залишенню без змін.

28. Оскільки касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції - без змін, судові витрати у вигляді судового збору за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 покладаються на ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Керуючись ст.ст. 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 у справі № 910/15874/13 залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 у справі № 910/15874/13 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

Н.Г. Ткаченко