РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2018Справа № 910/3442/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., при секретарі судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Столиця-Торг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія СВ"

про стягнення 3 500,00 грн.

Представники:

від позивача: Семко О.С.

від відповідача: Доля Л.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СТОЛИЦЯ-ТОРГ» звернулось до Господарського суду міста Києва позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІЯ СВ" про стягнення суми боргу у розмірі 3 500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за Договором №І-5/1 від 01.09.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2018 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, підготовче засідання призначити на 20.04.2018.

16.04.2018 до відділу діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов.

20.04.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Підготовче засідання, призначене на 20.04.2018, не відбулось.

За наслідками проведеного повторного автоматизованого розподілу справу №910/3442/18 передано судді Картавцевій Ю.В.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2018 суд ухвалив: прийняти справу № 910/3442/18 до розгляду; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 12.06.2018.

У підготовче засідання 12.06.2018 з'явились представники сторін; представник відповідача подав додаткові документи.

У підготовчому засіданні 12.06.2018 судом були вчинені дії, передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2018 суд ухвалив закрити підготовче провадження у справі № 910/3442/18, призначити справу до судового розгляду по суті на 17.07.2018.

14.06.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшло клопотання про неприйняття до розгляду при вирішенні справи поданої представником відповідача копії додаткової угоди від 14.07.2015 про розірвання договору №І-5/1 (маркетингових послуг) від 01.09.2014, оскільки такий доказ поданий 12.06.2018, тобто з порушенням визначеного ст. 80 ГПК України порядку.

У судове засідання 17.07.2018 з'явились представники сторін; представник позивача підтримав позов, представник відповідача проти позову заперечив та зазначив про наявність технічної неможливості подання копії додаткової угоди разом з відзивом на позов.

За змістом ст. 80 ГПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи; докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Так, оскільки представник відповідача зазначив про наявність обставин технічної неможливості щодо подання разом з відзивом доказу, що поданий у підготовчому засіданні 12.06.2018, суд вважає такі причини поважними, у зв'язку з чим поданий відповідачем доказ приймається до розгляду з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, а тому в задоволенні клопотання позивача судом відмовлено.

У судовому засіданні 17.07.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТОЛИЦЯ-ТОРГ» (виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІМПЕРІЯ СВ» (замовник, відповідач) було укладено договір № І-5/1 (маркетингових послуг) (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору замовник доручає та оплачує, а виконавець зобов'язується надати йому маркетингові послуги (що сприяють збільшенню обізнаності споживачів і підвищення лояльності до товару) щодо підписання Договору поставки та по проведенню комплексних дій, націлених на активний продаж товару торговельних марок, щодо якого здійснює господарську діяльність замовник. Послуги, що надаються виконавцем згідно з даним Договором, здійснюються за наступними напрямками: розміщення продукції Замовника на території магазинів мережі «КОНТИНЕНТ»; забезпечення оптимального представлення товарного асортименту Замовника у торговому залі магазину мережі «КОНТИНЕНТ»; додаткова викладка товару; моніторинг споживчого попиту та дослідження споживчого ринку; організація і проведення заходів з стимулювання збуту, які здійснюються Замовником; управління запасами товарів та користування їх розмірами у відповідності до потреб споживачів; надання інформації про збут; публікація інформаційного буклету «КОНТИНЕНТ» як інструменту прямого маркетингу; моніторинг та аналіз товарообігу; підписання Договору поставки; перепродажна підготовка товару, щодо якого здійснює свою діяльність Замовник; введення до бази даних Виконавця нових товарів, щодо яких Замовник планує здійснювати свою господарську діяльність, та заміна існуючих; надання дублікатів документів Замовнику; надання в тимчасове використання Замовнику робочого місця для роботи промоутера-консультанта; внесення змін до діючої специфікації; інші послуги згідно домовленостей сторін (п.п. 1.2.1- 1.2.16 п. 1.2 Договору).

Відповідно до п.п. 2.2.2 п. 2.2 Договору Замовник зобов'язується провести протягом дії даного Договору заходи стимулювання збуту у мережі магазинів «КОНТИНЕНТ» (участь у маркетингових акціях згідно діючого маркетингового прайс-листа, в тому числі, участь в інформаційному буклеті «КОНТИНЕНТ», BTL-акції всередині торгівельного залу та інше) згідно з погодженим Сторонами планом, про що вказано у Додатковій угоді № 1, на суму не менше ніж 41 666,67 гривень 67 копійок, без ПДВ, ПДВ (20%) - 8 333,33 гривні 33 копійки, загальна сума складає 50 000,00 гривень 00 копійок з ПДВ. У разі збільшення торговельних площ Замовника, ця сума збільшується у відсотках відповідно до відсотку збільшення загальної торгової площі та закріплюється в Додатковій угоді.

Оплата суми маркетингового бюджету (в тому числі, розміщення додаткових місць продажу) здійснюється протягом звітного періоду (року) чотирма траншами: перший сплачується до 31 січня, другий - до 31 березня, третій - до 30 червня, четвертий - до 30 вересня. Вказана сума використовується згідно узгодженого плану проведення заходів, який затверджується на один календарний рік. У випадку невикористання Замовником маркетингового бюджету протягом року, залишок суми зараховується як використана сума - без можливості переведення даної суми на наступні періоди. Плата вноситься Замовником не пізніше 4 (чотирьох) банківських днів з дати виставлення Виконавцем рахунку, але, в будь-якому разі, не пізніше початку надання послуг.

Згідно з п. 3.1.19 Договору вартість послуг, передбачених п. 1.2.11 Договору складає 5% від грошової суми, сплаченої виконавцем замовнику протягом поточного облікового періоду надання послуг, за поставлений останнім або дистриб'ютором товар згідно з договором поставки товару, включаючи суми, на які сторонами було проведено взаємозалік.

Плата за надані виконавцем послуги вноситься замовником не пізніше 4 банківських днів з дати виставлення рахунку. Виконавець зобов'язаний надати рахунок замовнику на оплату наданих послуг не пізніше 3 числа кожного місяця (п. 3.2. Договору в редакції протоколу розбіжностей до Договору).

Відповідно до п. 9.1. Договору даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2014. У тому випадку, якщо жодна зі сторін письмово не менш як за 30 календарних днів до закінчення дії договору не заявить іншій стороні про припинення його дії, даний договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що позивачем було складено рахунок на оплату №425, датований 17.02.2015 за послуги участі у буклеті з 01 по 15.02.2015 на суму 2500,00 грн. та акт надання послуг №2450 від 28.10.2015 за участь у буклеті з 01 по 15.02.2015 на суму 2500,00 грн. Вказаний акт підписаний та скріплений печаткою лише позивача.

Судом встановлено, що позивачем було складено рахунок на оплату №451, датований 17.02.2015 за маркетингові послуги (цінова акція) на суму 1000,00 грн. та акт надання послуг №249 від 28.01.2016 за маркетингові послуги (цінова акція) на суму 1000,00 грн. Вказаний акт підписаний та скріплений печаткою лише позивача.

Судом встановлено, що 19.03.2018 позивачем направлено на адресу відповідача претензію про виконання грошового зобов'язання, разом з якою було надіслано в тому числі рахунок на оплату №425 від 17.02.2015, акт надання послуг №2450 від 28.10.2015, рахунок на оплату №451 від 17.02.2015, акт надання послуг №249 від 28.01.2016.

Судом встановлено, що 14.07.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТОЛИЦЯ-ТОРГ» (виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІМПЕРІЯ СВ» (замовник, відповідач) було укладено додаткову угоду про розірвання Договору №І-5/1 (маркетингових послуг) від 01.09.2014, згідно з якою сторони домовились припинити дію Договору з 14.07.2015; зобов'язання щодо надання послуг та їх оплати згідно з Договором виконані сторонами в повному обсязі; сторони не мають претензій одна до одної.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором №І-5/1 від 01.09.2014, зокрема, за актом надання послуг №2450 від 28.10.2015 (рахунок на оплату №425 від 17.02.2015), актом надання послуг №249 від 28.01.2016 (рахунок на оплату №451 від 17.02.2015), у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 3500,00 грн. заборгованості.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказує, що плата за надані послуги відбувається в будь-якому разі після їх надання; відповідачем не надано доказів у підтвердження фактичного надання маркетингових послуг; акти наданих послуг не підписані відповідачем, позивачем не надано доказів надсилання вказаних актів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, позивачем було складено рахунок на оплату №425, датований 17.02.2015, за послуги участі у буклеті з 01 по 15.02.2015 на суму 2500,00 грн. та акт надання послуг №2450 від 28.10.2015 за участь у буклеті з 01 по 15.02.2015 на суму 2500,00 грн. Вказаний акт підписаний та скріплений печаткою лише позивача.

Як встановлено судом, позивачем було складено рахунок на оплату №451, датований 17.02.2015, за маркетингові послуги (цінова акція) на суму 1000,00 грн. та акт надання послуг №249 від 28.01.2016 за маркетингові послуги (цінова акція) на суму 1000,00 грн. Вказаний акт підписаний та скріплений печаткою лише позивача.

Як встановлено судом, 19.03.2018 позивачем направлено на адресу відповідача претензію про виконання грошового зобов'язання, разом з якою було надіслано в тому числі рахунок на оплату №425 від 17.02.2015, акт надання послуг №2450 від 28.10.2015, рахунок на оплату №451 від 17.02.2015, акт надання послуг №249 від 28.01.2016.

Суд зазначає, що матеріали справи містять докази відправлення позивачем на адресу відповідача вказаних доказів - рахунків та актів лише 19.03.2018, разом з претензією, будь-яких інших доказів щодо відправлення рахунків та актів до вказаної дати матеріали справи не містять.

В той же час, як встановлено судом, 14.07.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТОЛИЦЯ-ТОРГ» (виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІМПЕРІЯ СВ» (замовник, відповідач) було укладено додаткову угоду про розірвання Договору №І-5/1 (маркетингових послуг) від 01.09.2014, згідно з якою сторони домовились припинити дію Договору з 14.07.2015; зобов'язання щодо надання послуг та їх оплати згідно з Договором виконані сторонами в повному обсязі; сторони не мають претензій одна до одної.

Так, згідно з ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються (ст. 653 Цивільного кодексу України).

Так, у зв'язку з укладанням між сторонами додаткової угоди від 14.07.2015 про розірвання Договору №І-5/1 (маркетингових послуг) від 01.09.2014, з вказаної дати зобов'язання сторін за цим договором припинились.

Суд звертає увагу, що акти про надання послуг за Договором складені позивачем 28.10.2015 та 28.01.2016, відповідно, тобто після розірвання сторонами Договору.

При цьому, дата складання рахунків на оплату - 17.02.2015, тобто до розірвання договору, - в даному разі не може свідчити про наявність у позивача обов'язку з оплати зазначеної в них вартості, оскільки всупереч умовам договору, матеріали справи не містять доказів направлення вказаних рахунків відповідачу до розірвання Договору, а відповідачем факт їх отримання до 14.07.2015 заперечується.

Крім того, суд наголошує на тому, що згідно з Додатковою угодою від 14.07.2015 зобов'язання щодо надання послуг та їх оплати згідно з Договором виконані сторонами в повному обсязі; сторони не мають претензій одна до одної.

За наведених обставин, суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за Договором (за актом надання послуг №2450 від 28.10.2015 (рахунок на оплату №425 від 17.02.2015), актом надання послуг №249 від 28.01.2016 (рахунок на оплату №451 від 17.02.2015) у розмірі 3500,00 грн., у зв'язку з чим у відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача у зв'язку з відмовою в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 27.07.2018

Суддя Ю.В. Картавцева