ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2018м. ДніпроСправа № 904/2173/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Еталон-2010", м. Дніпро

до Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором підряду у розмірі 148 054,14 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1В - представник за дов. № 2 від 15.05.2018;

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Еталон-2010" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 140554,14 грн., з яких: 105930,74 грн. - основний борг, 18803,43 грн. - пеня, 1837,10 грн. - 3% річних, 6567,72 грн. - інфляційні втрати, 7415,15 грн. - штраф. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 7500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору підряду № 30птр/17-1 від 23.06.2017 у розмірі 148 054,14 грн. в частині повної та своєчасної оплати виконаних будівельних робіт згідно акту за липень 2017 року на суму 105930,74 грн. (об'єкт: поточний ремонт зовнішніх мереж КЗО "ДНЗ (ЦРД) № 392" ДМР).

Ухвалою господарського суду від 24.05.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 14.06.2018. Ухвалою суду від 29.05.2018, у зв'язку із перебуванням судді у відрядженні, судове засідання із розгляду даної справи було призначено на 21.06.2018.

Ухвалою суду від 21.06.2018 розгляд справи відкладено на 24.07.2018.

05.07.2018 від відповідача надійшло клопотання, у якому відповідач просить суд об'єднати справи № 904/2173/18, № 904/2174/18, № 904/2357/18, № 904/2704/18 за позовами Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Еталон-2010» до Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради про стягнення заборгованості в одне провадження.

Ухвалою суду від 16.07.2018 у задоволенні клопотання Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради" про об'єднання справ № 904/2173/18, № 904/2174/18, № 904/2357/18, № 904/2704/18 в одне провадження відмовлено.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судові засідання не з'явився, витребувані судом документи не надав, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 71, 79).

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 24.07.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд

встановив:

23.06.2017 між Департаментом гуманітарної політики Дніпровської міської ради (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Еталон-2010" (підрядник) було укладено договір №30птр/17 (далі - договір, а.с. 16-19), згідно умов якого, замовник доручає, а підрядник зобов'язується виконати: "Поточний ремонт зовнішніх мереж КЗО "ДНЗ (ЦРД) № 392" ДМР, (ДК 021:2015 - 45000000-7 будівельні роботи і поточний ремонт), за адресою: м. Дніпро, вул. Немировича-Данченко, 42 (п. 1.1 договору).

Обсяг, характер, вартість та строки виконання робіт, передбачених у п.1.1 даного договору, визначаються дефектним актом, договірною ціною, локальним кошторисом, підсумковою відомістю ресурсів, розрахунком загально виробничих витрат (додатки до цього договору), які є невід'ємними частинами даного договору та підставою для проведення взаємних розрахунків (п.1.2 договору).

Вартість послуг, які доручається виконати підряднику за даним договором, становить 105930,74 грн., у т.ч. ПДВ 20%- 17655,12 грн. (п.2.1 договору).

Згідно п. 10.2 договору, термін виконання робіт з 23.06.2017 по 05.07.2017.

Відповідно до ч.1 ст. 875 Цивільного кодексу України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Відповідно до п. 3.1 договору, факт виконання та вартість виконаних робіт підтверджується підписаними сторонами Актами приймання виконаних робіт за формою КБ-2в, який складає підрядник.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

На виконання умов договору, позивачем виконано будівельні роботи на об'єкті: Поточний ремонт зовнішніх мереж КЗО "ДНЗ (ЦРД) № 392" ДМР у повному обсязі, що підтверджується відповідним Актом виконаних робіт за липень 2017 за формою КБ-2в на суму 105930,74 грн. та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2017 року, підписаними обома сторонами (а.с. 33-39).

Розрахунок за виконані роботи здійснюється на підставі підписаних сторонами Актів виконаних робіт за формою КБ-2в, КБ-3 (п.2.2 договору).

Всі розрахунки за договором проводяться в національній валюті України - гривні та у безготівковій формі шляхом перерахування Замовником коштів на поточний рахунок підрядника, зазначений в реквізитах сторін (2.3 договору).

Згідно ст. 879 Цивільного кодексу України, оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зі змісту договору вбачається, що сторони в останньому не визначили строків оплати замовником виконаних будівельних робіт.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

11.10.2018 позивач звернувся до відповідача із вимогою про сплату заборгованості у розмірі 105930,74 грн. за виконані будівельні роботи на об'єкті: Поточний ремонт зовнішніх мереж КЗО "ДНЗ (ЦРД) № 392" ДМР (дана вимога отримана відповідачем 11.10.2017 за вх. № 13/332) (а.с. 45).

Таким чином, відповідно до положень ст. 530 ЦК України, відповідач мав сплатити позивачу заборгованість за виконані будівельні роботи на суму 105930,74 грн. до 18.10.2017 включно.

Відповідач порушив умови договору, вартість виконаних позивачем будівельних робіт на суму 105930,74 грн. не сплатив, у зв'язку із чим позивач 05.02.2018 звернувся до відповідача із претензією про сплату вищевказаної заборгованості. Відповідач залишив дану претензію без відповіді (а.с. 48).

На час розгляду спору, відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості, обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог, не спростував.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що строк оплати виконаних будівельних робіт є таким що настав, вимога позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 105930,74 грн. підлягає задоволенню.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку із порушенням відповідачем строку оплату вартості виконаних будівельних робіт, позивачем нараховано відповідачу до сплати 3% річних за період з 19.10.2017 по 17.05.2018 у розмірі 1837,10 грн. та інфляційні втрати за період листопад 2017 - квітень 2018 у розмірі 6567,72 грн.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування 3% річних та інфляційних втрат, суд визнає їх обґрунтованими, вірно розрахованими, а отже такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, позивачем нараховано до сплати відповідачу пеню за період з 19.10.2017 по 17.05.2018 у розмірі 18803,43 грн. та штраф 7% у сумі 7415,15 грн., на підставі абз. 3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України.

За умовами ст.ст. 216-217, 230-231 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч.2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Між тим, у пункті 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Отже, нарахування позивачем відповідачу пені та штрафу за прострочення оплати вартості виконаних будівельних робіт (виконання грошового зобов'язання) на підставі абз. 3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України є необґрунтованим та безпідставним.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вичиняється у письмовій формі (ч. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України).

Отже, Законом передбачено обов'язкове встановлення у договорі розміру штрафних санкцій за невиконання зобов'язань.

Зі змісту договору вбачається, що в останньому сторонами не встановлено відповідальності замовника (штраф, пеня) за несвоєчасну оплату вартості виконаних будівельних робіт.

Отже, беручи до уваги те, що угода щодо забезпечення виконання зобов'язання замовника з оплати вартості виконаних робіт у письмовій формі сторонами не укладалась та обов'язок сплати пені і штрафу в даному випадку не передбачений законодавством, у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 18803,43 грн. та штраф 7% у розмірі 7415,15 грн. слід відмовити.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Викладене є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 1715,04 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн., суд зазначає наступне.

За змістом приписів статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім того, частинами 4-5 зазначеної статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження вимог щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, позивач надав договір про надання професійної правової допомоги від 15.05.2018, укладений між позивачем та Адвокатським об'єднанням «АНТАРЕС» (а.с. 49-52), рахунок на оплату від 15.05.2018 на суму 7500,00 грн. (а.с. 54), платіжне доручення від 18.05.2018 № 1942 на суму 7500,00 грн. про сплату позивачем на користь АО «АНТАРЕС» послуг за договором про надання професійної правової допомоги від 15.05.2018 (а.с. 55).

З огляду на викладене та враховуючи невисоку складність юридичної кваліфікації правовідносин у даному спорі, відносно невелику кількість часу, необхідного на виконання адвокатом робіт (надання послуг), та участь адвоката лише в одному судовому засіданні з розгляду даної справи, суд вважає, що позивачем не доведено обґрунтованості та співрозмірності витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, розрахунок вартості послуг за надану професійну правничу допомогу на суму 7500,00 грн. є завищеними, а тому розмір таких витрат підлягає обмеженню сумою 3000,00 грн.

При цьому, приймаючи до уваги часткове задоволення позову та обмеження судом суми витрат на професійну правничу допомогу на рівні 3000,00 грн., з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2440,39 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які розраховані пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту гуманітарної політики Дніпропетровської міської ради (49047, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75-А; код 40506248) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Еталон-2010" (49000, м. Дніпро пр. Гагаріна, 131, цокольний поверх, приміщення XIX, XX; код 37383135) основний борг у розмірі 105930,74 грн., 3% річних у сумі 1837,10 грн., інфляційні втрати у розмірі 6567,72 грн., 1715,04 грн. судового збору та 2440,39 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України.

Повне рішення складено 27.07.2018

Суддя А.В. Суховаров