ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2018 р. Справа № 922/2279/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.

за участю секретаря судового засідання Шило А.М.

позивач - не з'явився;

відповідач - не з'явився;

треті особи - не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "СП "Ягідне" (вх. №1242Х/1-35) на ухвалу господарського суду Харківської області від 04.06.18 (повний текст ухвали підписаний 08.06.18, суддя О.І.Байбак) у справі № 922/2279/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СП "Ягідне", с. Ягідне, Куп'янський р.-н, Харківська обл.

до Приватного сільськогосподарського підприємства "Рідкодуб", с. Рідкодуб, Дворічанський р.-н, Харківська обл.

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. ОСОБА_1, с. Рідкодуб, Дворічанський р.-н, Харківська обл.;

2. ОСОБА_2, с. Путніково, Дворічанський р.-н, Харківська обл.;

3. ОСОБА_3, с. Рідкодуб, Дворічанський р.-н, Харківська обл.;

4. ОСОБА_4, с. Рідкодуб, Дворічанський р.-н, Харківська обл.;

5. ОСОБА_5, с. Рідкодуб, Дворічанський р.-н, Харківська обл.;

6. ОСОБА_6, с. Путніково, Дворічанський р.-н, Харківська обл.;

7. Дворічанська районна державна адміністрація в Харківській області, смт. Дворічна, Дворічанський р.-н, Харківська обл.

про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СП "Ягідне", с. Ягідне, Куп'янський р.-н, Харківська обл. (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного сільськогосподарського підприємства "Рідкодуб", с. Рідкодуб, Дворічанський р.-н, Харківська обл., в якій просило суд визнати недійсними:

1) договір оренди земельної ділянки площею 5,3575 га, кадастровий № НОМЕР_1, від 19.10.2016 року, укладений між Приватним сільськогосподарським підприємством "Рідкодуб" та ОСОБА_1 недійсним (номер запису про державну реєстрацію 17062081 від 20.10.16, внесено Дворічанською районною державною адміністрацією Харківської області, Державний реєстратор Шевченко Л.І.);

2) договір оренди земельної ділянки площею 1,5236 га, кадастровий НОМЕР_2 від 28.11.16, укладений між Приватним сільськогосподарським підприємством "Рідкодуб" та ОСОБА_2 недійсним (номер запису про державну реєстрацію 17856541 від 02.12.16, внесено Дворічанською районною державною адміністрацією Харківської області, Державний реєстратор Шевченко Л.І.);

3) договір оренди земельної ділянки площею 3,7885 га, кадастровий НОМЕР_3 від 28.11.16, укладений між Приватним сільськогосподарським підприємством "Рідкодуб" та ОСОБА_3 недійсним (номер запису про державну реєстрацію 17856523 від 02.12.16, внесено Дворічанською районною державною адміністрацією Харківської області, Державний реєстратор Шевченко Л.І.);

4) договір оренди земельної ділянки площею 5,9713 га, кадастровий НОМЕР_4 від 25.02.16, укладений між Приватним сільськогосподарським підприємством "Рідкодуб" та ОСОБА_4 недійсним (номер запису про державну реєстрацію 13534139 від 02.03.16, внесено Дворічанським районним управлінням юстиції Харківської області, Державний реєстратор Шевченко Л.І.);

5) договір оренди земельної ділянки площею 5,9669 га, кадастровий НОМЕР_5 від 20.01.17, укладений між Приватним сільськогосподарським підприємством "Рідкодуб" та ОСОБА_6 недійсним (номер запису про державну реєстрацію 18732902 від 23.01.17, внесено Дворічанською районною державною адміністрацією Харківської області, Державний реєстратор Шевченко Л.І.);

6) договір оренди земельної ділянки площею 3,7885 га, кадастровий НОМЕР_3 від 28.11.16, укладений між Приватним сільськогосподарським підприємством "Рідкодуб" та ОСОБА_5 недійсним (номер запису про державну реєстрацію 17856571 від 02.12.16, внесено Дворічанською районною державною адміністрацією Харківської області, Державний реєстратор Шевченко Л.І.);

7) договір оренди земельної ділянки площею 1,5236 га, кадастровий НОМЕР_2 від 28.11.16, укладений між Приватним сільськогосподарським підприємством "Рідкодуб" та ОСОБА_6 недійсним (номер запису про державну реєстрацію 17856563 від 02.12.16, внесено Дворічанською районною державною адміністрацією Харківської області, Державний реєстратор Шевченко Л.І.);

8) договір оренди земельної ділянки площею 5,7338 га, кадастровий НОМЕР_6, від 31.10.16, укладений між Приватним сільськогосподарським підприємством "Рідкодуб" та ОСОБА_6 недійсним (номер запису про державну реєстрацію 17599539 від 18.11.16, внесено Дворічанською районною державною адміністрацією Харківської області, Державний реєстратор Шевченко Л.І.).

Ухвалою господарського суду від 12.07.17 порушено провадження у справі №922/2279/17, призначено її до розгляду по суті та залучено до участі у справі в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: - ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_5 ; Дворічанську районну державну адміністрацію в Харківській області .

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.09.17 у справі №922/2279/17 позовні Товариства з обмеженою відповідальністю "СП "Ягідне" задоволено повністю.

Визнано договір оренди земельної ділянки площею 5,3575 га, кадастровий НОМЕР_1, від 19.10.16, укладений між Приватним сільськогосподарським підприємством "Рідкодуб" та ОСОБА_1 недійсним (номер запису про державну реєстрацію 17062081 від 20.10.16, внесено Дворічанською районною державною адміністрацією Харківської області, Державний реєстратор Шевченко Л.І.).

Визнано договір оренди земельної ділянки площею 1,5236 га, кадастровий НОМЕР_2 від 28.11.16, укладений між Приватним сільськогосподарським підприємством "Рідкодуб" та ОСОБА_2 недійсним (номер запису про державну реєстрацію 17856541 від 02.12.16, внесено Дворічанською районною державною адміністрацією Харківської області, Державний реєстратор Шевченко Л.І.).

Визнано договір оренди земельної ділянки площею 3,7885 га, кадастровий НОМЕР_3 від 28.11.16, укладений між Приватним сільськогосподарським підприємством "Рідкодуб" та ОСОБА_2 недійсним (номер запису про державну реєстрацію 17856523 від 02.12.16, внесено Дворічанською районною державною адміністрацією Харківської області, Державний реєстратор Шевченко Л.І.).

Визнано договір оренди земельної ділянки площею 5,9713 га, кадастровий НОМЕР_4 від 25.02.16, укладений між Приватним сільськогосподарським підприємством "Рідкодуб" та ОСОБА_3 недійсним (номер запису про державну реєстрацію 13534139 від 02.03.16, внесено Дворічанським районним управлінням юстиції Харківської області, Державний реєстратор Горделян А.О.).

Визнано договір оренди земельної ділянки площею 5,9669 га, кадастровий НОМЕР_5 від 20.01.17, укладений між Приватним сільськогосподарським підприємством "Рідкодуб" та ОСОБА_4 недійсним (номер запису про державну реєстрацію 18732902 від 23.01.17, внесено Дворічанською районною державною адміністрацією Харківської області, Державний реєстратор Шевченко Л.І.).

Визнано договір оренди земельної ділянки площею 3,7885 га, кадастровий НОМЕР_3 від 28.11.16, укладений між Приватним сільськогосподарським підприємством "Рідкодуб" та ОСОБА_6 недійсним (номер запису про державну реєстрацію 17856571 від 02.12.16, внесено Дворічанською районною державною адміністрацією Харківської області, Державний реєстратор Шевченко Л.І.).

Визнано договір оренди земельної ділянки площею 1,5236 га, кадастровий НОМЕР_2, від 28.11.16, укладений між Приватним сільськогосподарським підприємством "Рідкодуб" та ОСОБА_6 недійсним (номер запису про державну реєстрацію 17856563 від 02.12.16, внесено Дворічанською районною державною адміністрацією Харківської області, Державний реєстратор Шевченко Л.І.).

Визнано договір оренди земельної ділянки площею 5,7338 га, кадастровий НОМЕР_6 від 31.10.16, укладений між Приватним сільськогосподарським підприємством "Рідкодуб" та ОСОБА_5 недійсним (номер запису про державну реєстрацію 17599539 від 18.11.16, внесено Дворічанською районною державною адміністрацією Харківської області, Державний реєстратор Шевченко Л.І.).

Стягнуто з Приватного сільськогосподарського підприємства "Рідкодуб" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Ягідне" суму сплаченого судового збору у розмірі 12 800,00 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.10.17 рішення господарського суду Харківської області від 06.09.17 у справі № 922/2279/17 залишено без змін.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду України від 20.03.18 рішення господарського суду Харківської області від 06.09.17 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 25.10.17 у справі № 922/2279/17 скасовано; справу № 922/2279/17 направлено на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.05.18 зазначену справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 04.06.18.

Треті особи - 1-3, 5, 6 просили суд змінити їх процесуальний статус та залучити їх до участі у справі в якості співвідповідачів, та за наслідками розгляду справи відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04 червня 2018 року (суддя О.І.Байбак) у даній справі в задоволенні клопотань ОСОБА_1 (вх. № 15963 від 04.06.18), ОСОБА_2 (вх. № 15966 від 04.06.18), ОСОБА_3 (вх. № 15962 від 04.06.18), ОСОБА_6 (вх. № 15961 від 04.06.18) та ОСОБА_5 (вх. № 15965 від 04.06.18) про залучення їх до участі у справі № 922/2279/17 в якості відповідачів відмовлено. Закрито провадження у справі. Роз'яснено Товариству з обмеженою відповідальністю " Сільськогосподарське підприємство "Ягідне", с. Ягідне про його право на звернення з даним позовом до судів загальної юрисдикції згідно зі встановленою законом підсудністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Ягідне" на користь Приватного сільськогосподарського підприємства "Рідкодуб" 29 440,00 грн. судових витрат.

Позивач - ТОВ "СП "Ягідне" з ухвалою господарського суду Харківської області від 04.06.18 справі № 922/2279/17 не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу на розгляд до господарського суду Харківської області для продовження розгляду.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 22.06.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача.

Через канцелярію суду 27.06.2018 року відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, ухвалу господарського суду залишити без змін.

До відзиву на апеляційну скаргу відповідачем додано докази надсилання копії відзиву третім особам.

Ухвалою суду від 05 липня 2018 року призначено справу №922/2279/17 до розгляду на 19 липня 2018 року на 12:30 год. У судове засідання позивач і треті особи не з'явились.

Справа слухалась на умовах оголошення перерви з 19 липня 2018 року до 23 липня 2018 року до 10:15 год.

У судове засідання 23 липня 2018 року учасники справи не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторін, а також положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю учасників справи, за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши та проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом попередньої інстанції, згідно з п. 1-2 ст. 48 ГПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Таким чином, за змістом зазначеної норми Закону, залучення до участі у справі співвідповідача можливе лише за клопотанням позивача (тобто за згодою останнього).

Однак, позивач у даній справі не заявляв клопотання про залучення третіх осіб 1-3, 5, 6 до участі в справі в якості співвідповідачів.

На підставі чого, господарський суд зазначив про неможливість задоволення клопотання третіх осіб 1-3, 5, 6 про залучення їх до участі в справі в якості співвідповідачів.

До того ж, за змістом ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Згідно з п. 2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 1-1 ст. 20 ГПК України передбачено, що Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Системний аналіз зазначених положень Закону свідчить про те, що визначальним для критерію розмежування підвідомчості справ господарським судом є суб'єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин.

В розгляді господарським судом спору даної категорії участь фізичних осіб в якості сторін у справі є неможливою, оскільки це суперечить вищевказаним положенням Закону.

Зазначені обставини також є підставами для відмови в задоволенні клопотань третіх осіб - 1-3, 5, 6 про залучення їх до участі в справі в якості співвідповідачів в справі яка розглядається господарським судом.

Разом з тим, як свідчить зміст позовної заяви, Товариство з обмеженою відповідальністю "СП "Ягідне" звернулося до суду з вимогою про визнання недійсними договорів оренди землі, укладених між Приватним сільськогосподарскьим підприємсвтом "Рідкодуб" і власниками земельних ділянок - фізичними особами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які позивачем зазначені як треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Заявлений позов обґрунтовано з посиланням на порушення прав та інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "СП "Ягідне" з підстав порушення його прав як землекористувача за раніше укладеними договорами оренди земельних часток (паїв) із зазначеними фізичними особами.

Як свідчать матеріали справи, суди першої та апеляційної інстанцій в процесі розгляду даної справи відмовляли в задоволенні клопотань третіх осіб - 1-3, 5, 6, які є фізичними особами, про залучення їх до участі в справі в якості співвідповідачів, зазначаючи що зазначені фізичні особи хоча і є сторонами оспорюваних договорів, однак не можуть бути залучені до участі у справі як відповідачі, оскільки у такому разі склад сторін буде суперечити вимогам статті 1 Господарського процесуального кодексу України.

Як вже було зазначено вище, рішенням господарського суду від 06.09.2017, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.10.2017 у справі № 922/2279/17 заявлений позов задоволено.

Однак, скасовуючи судові рішення першої та апеляційної інстанцій по даній справі про задоволення позовних вимог Верховний суд в постанові від 20.03.2018 зокрема зазначив, що - фізичні особи ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6та ОСОБА_5, є сторонами спірного матеріального правовідношення, оскільки вони на рівні з Приватним сільськогосподарським підприємством "Рідкодуб" також є сторонами договорів, які позивач просить суд визнати недійсними згідно з поданим позовом; що суди першої та апеляційної інстанції залучивши їх до участі в справі в якості третіх осіб без урахування приписів чинного на час прийняття оскаржуваних у справі судових рішень процесуального законодавства та дійшли передчасного висновку, що склад сторін узгоджується з вимогами статті 1 Господарського процесуального кодексу України, тобто розглянули справу односторонньо, не з'ясували дійсних прав і обов'язків сторін стосовно предмету спору, не перевірили усіх обставин, що мають значення для справи.

Згідно з п. 1 ст. 316 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

З урахуванням зазначених обставин, та на виконання приписів, які містить постанова Верховного суду від 20.03.2018 у даній справі, суд дослідив матеріали справи, та дійшов висновку про необхідність закриття провадження у даній справі з огляду на її непідвідомчість господарському суду, з чим погоджується колегія суддів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи.

У справі Bellet v. France Європейський суд по правам людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Таким чином, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес" - прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Частиною 5 ст. 55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 1 ГПК України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з позовом по даній справі) передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 21 ГПК України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з позовом по даній справі) сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Згідно з п. 2 ст. 4 ГПК України в діючій редакції, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом ст. 45 ГПК України в діючій редакції, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Таким чином, за змістом як діючої редакції ГПК України, так і редакції, яка діяла на момент звернення позивача до суду з позовом по даній справі позивачами в господарському процесі є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами ж є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Тобто сторони у господарському процесі - це суб'єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів, і на яких поширюється законна сила судового рішення.

Сторонами у господарському процесі є учасники спірного матеріального правовідношення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов'язання (боржник).

Статтями 23, 24 ГПК України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з позовом по даній справі) передбачено, що позов може бути подано кількома позивачами чи до кількох відповідачів. Кожний з позивачів або відповідачів щодо іншої сторони виступає в судовому процесі самостійно. Господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Статтею 47 ГПК України в діючій редакції передбачено, що позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно.

Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо:

1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів;

2) права або обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави;

3) предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Згідно зі статтею 27 ГПК України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з позовом по даній справі), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Статтею 50 ГПК України в діючій редакції передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Зі змісту зазначений норми ГПК України як в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з позовом по даній справі так і в діючій редакції вбачається, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права чи обов'язки щодо однієї зі сторін.

Отже, особа, яка бажає взяти участь у справі як третя особа без самостійних вимог, має перебувати з однією зі сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін. Підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість в результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред'явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Причому предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співучасника у справі, а не третьої особи. Отже, не є можливим покладення на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-яких матеріально-правових обов'язків, а також установлення чи захист їхніх прав. Отже, є неможливим винесення рішення або ухвали суду про права чи обов'язки цих третіх осіб.

Разом з тим, як вже було зазначено вище, предметом спору по даній справі є вимоги позивача про визнання недійсним договорів оренди землі, укладених між ПСП "Рідкодуб" і власниками земельних ділянок - фізичними особами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Натомість, позивачем заявлено вимогу про визнання недійсними договорів тільки до ПСП "Рідкодуб", на той час як сторонами цих спірних угод є також і власники земельних ділянок - фізичні особи ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які, у свою чергу, є сторонами спірного матеріального правовідношення, тобто при розгляді судом такої справи мають бути залученими до участі в справі в якості співвідповідачів на рівні з ПСП "Рідкодуб".

Також, слід зазначити, що залучення фізичних осіб ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до участі в справі в якості третіх осіб та вирішення стосовно них спору по суті суттєво звужує права останніх, оскільки вони також є сторонами оспорюваних позивачем договорів оренди (орендодавцями) та як наслідок у випадку виникнення спору щодо оспорення цих договорів нарівні з іншою стороною договору (орендарем) повинні відповідати за заявленим позовом, в т.ч. як особи дії яких щодо укладання договору, на думку позивача, призвели до порушення права останнього.

Крім того, такий спір безпосередньо впливає на права та інтереси фізичних осіб ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, оскільки у випадку задоволення позову останні будуть позбавлені можливості отримати те, на що розраховували при укладанні договору. Як наслідок, зазначені фізичні особи в процесі розгляду такого спору мають право мати той же обсяг процесуальних прав та обов'язків, що і інша сторона цього договору (в даному випадку ПСП "Рідкодуб"), а також і сам позивач, однак, у випадку їх участі в якості третіх осіб останні будуть безпідставно позбавлені такої можливості.

Як наслідок, будуть порушені гарантовані Конституцією України (ч. 5 ст. 55) права останніх на захист своїх прав будь-якими не забороненими законом засобами.

За таких обставин, суд приходить до висновку про неможливість розгляду судом даної справи без залучення до її участі в якості відповідачів фізичних осіб ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5

В пункті 2.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", зокрема зазначено, що якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

У разі коли учасниками оспорюваного правочину є декілька осіб, а позов поданий однією з них, господарський суд має вирішити питання про залучення до участі у справі як відповідачів усіх зазначених осіб (частина перша статті 24 ГПК), - за умови, що склад сторін у справі узгоджуватиметься з вимогами статті 1 названого Кодексу.

В пункті 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", зокрема зазначено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення ст. ст. ст. 45, п. 2 ст. 4, п. 1-11 ст. 20 ГПК України, участь фізичних осіб в якості відповідачів у розгляді спору, який є предметом розгляду даної справи, є неможливим, про що вже було зазначено вище.

Разом з тим, оскільки зазначені фізичні особи - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 нарівні з ПСП "Рідкодуб" мають відповідати за заявленим позивачем позовом в якості відповідачів, господарський суд приходить до висновку про непідвідомчість даного спору господарським судам України, а такий спір має розглядатися судами загальної юрисдикції за правилами Цивільно-процесуального кодексу України згідно зі встановленою даним кодексом підсудністю.

Згідно з п. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

За таких обставин, провадження у даній справі підлягає закриттю, про що місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, колегія суддів визнає доводи апеляційної скарги позбавленими фактичного та правового обґрунтування. Підстав для скасування оскаржуваної ухвали не вбачається.

Керуючись ст.ст. 254, 255, 269, 273, п.1 ч.1 ст. 275, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "СП "Ягідне" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 04.06.18 у справі №922/2279/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання її повного тексту .

Повний текст постанови складено 30.07.2018 року.

Головуючий суддя Ільїн О.В.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Россолов В.В.