РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.08.2018Справа № 910/7675/18

За позовом Фізичної особи-підприємця Косолапової Анни Андріївни

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крансервіс Україна»

про стягнення 42 090,00 грн.

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Репа Я.І.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Косолапова Анна Андріївна (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крансервіс Україна» про стягнення 42090,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов'язання щодо оплати за надані позивачем транспортно-експедиційні послуги на підставі Договору № 4/3 12/01/2017 на надання експедиційних послуг у сфері організації перевезень вантажів автомобільним транспортом від 12.01.2018, та заявки № 4/3 12/01.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/7675/18 та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та позивачу - відповіді на відзив.

09.07.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 25.06.2018 з документами для долучення до матеріалів справи, а саме: завіреними копіями доказів на підтвердження повернення позивачу поштових відправлень, які містили оригінали документів, що направлялись відповідачу 16.05.2018 та електронного листування у вигляді, придатному для опрацювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від останніх до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Відповідачем без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Зокрема, поштове відправлення з ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі № 910/7675/18 було направлене відповідачу за адресою: 03037, м. Київ, пр. Валерія Лобановського, буд. 10, вказаною у позовній заяві, та яка відповідає адресі місцезнаходження відповідача, що підтверджується наявним в матеріалах справи відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Втім, поштове відправлення з наведеною ухвалою суду та примірником повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції були повернуті органами зв'язку до Господарського суду міста Києва з приміткою про закінчення встановленого строку зберігання.

Враховуючи, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі № 910/7675/18 було надіслано за належною адресою, тобто повідомленою суду позивачем, яка відповідає адресі, зазначеній у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та повернуто підприємством зв'язку, суд дійшов висновку про те, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом.

Відповідачем без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

12.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Крансервіс Україна» (замовник, відповідач) та Фізичною особою-підприємцем Косолаповою Анною Андріївною (експедитор, відповідач) був укладений Договір № 4/3 12/01/2017 на надання експедиційних послуг у сфері організації перевезень вантажів автомобільним транспортом (надалі - Договір).

Предметом цього Договору, відповідно до пункту 1.1, є взаємовідносини сторін, що виникають при плануванні, взаєморозрахунках та наданні експедитором послуг у сфері організації перевезень вантажів автомобільним транспортом по території України, а також країн далекого і ближнього зарубіжжя.

Згідно п. 1.2 Договору експедитор організовує на підставі інформації наданої замовником та оформленої у вигляді заявки, за плату і за рахунок замовника, транспортне перевезення вантажів шляхом залучення транспортного засобу третьої особи (далі - перевізник), що здійснює безпосередньо перевезення вантажів.

Пунктом 2.4 Договору сторони погодили, що організація перевезень вантажів здійснюється експедитором на підставі письмових заявок замовника, які направляються експедитору поштою або факсом.

Згідно п. 2.8 Договору сторони визначили, що всі заявки на вантажоперевезення, оформлені у відповідності з умовами даного Договору, є додатками до даного Договору.

Пункт 2.9 Договору містить перелік даних, які мають міститися у заявці.

Замовник може вважати заявку прийнятою до виконання експедитором тільки в тому випадку, якщо вона підписана уповноваженою ним посадовою особою та скріплена печаткою (п. 2.10 Договору).

Відповідно до п. 2.11 Договору, Договір на надання експедиційних послуг, а також заявки, передані за допомогою факсимільного зв'язку, є дійсними і можуть служити підставою для розгляду в суді до моменту отримання сторонами оригіналу Договору та заявки. Сторони направляють один одному оригінали документів протягом трьох банківських днів після їх підписання факсом. Печатка і підпис замовника в Договорі та заявці свідчать про те, що він отримав інформацію про послуги, що надаються, був ознайомлений з Правилами, Статутом, умовами Договору та заявки, вони йому зрозумілі, і він зобов'язується виконувати їх. Печатка і підпис замовника в Договорі та заявці підтверджують, що інформація та документи, надані замовником, є достовірними і відповідають чинному законодавству України (п. 2.13 Договору).

Пунктом 3.1.8 Договору визначений обов'язок замовника проводити оплату послуг експедитора на підставі заявки в порядку і строки, передбачені цим Договором. Після отримання пакету документів від експедитора, замовник зобов'язаний направити пакет документів експедитору: акт виконаних робіт, та інші документи, якщо такі потрібні згідно з умовами заявки, скріплених печаткою та підписом уповноваженої посадової особи замовника (п. 3.1.10 Договору).

Пунктом 3.2 Договору встановлено зобов'язання експедитора, зокрема:

- На підставі письмової заявки замовника, яка прийнято до виконання, організувати перевезення вантажу за маршрутом, обумовленим в заявці (п. 3.2.2 Договору);

- Після організації перевезення експедитор зобов'язаний направити замовнику пакет документів: рахунок, акт виконаних робіт, податкову накладну та інші документи, якщо такі потрібні згідно з умовами заявки (п. 3.2.4 Договору);

- Отримувати оплату від замовника у строки, обумовлені цим Договором (п. 3.2.6 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору, сторони погодили, що всі розрахунки між сторонами здійснюються в національній валюті України. Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок експедитора або готівковим розрахунком через касу замовника.

Оплата послуг проводиться замовником. Вартість послуг з організації перевезення є договірною і визначається в заявці на організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом, яка є додатком до Договору (п. 4.2 Договору).

Згідно п. 4.3 Договору оплата послуг організації транспортного перевезення здійснюється замовником по 100% передоплаті на день завантаження, якщо інший порядок оплати не обговорений у заявці.

Відповідно до п. 6.5 Договору даний договір набуває чинності з моменту його підписання за допомогою факсимільного зв'язку і діє до 31.12.2019 року.

Згідно вищенаведеної Заявки позивач виконав перевезення вантажу за маршрутом: Республіка Казахстан, м. Астана, Софійське шосе, 7 - Україна, м. Київ, вул. Новополева, 2.

Як зазначає позивач, оригінали документів були направлені відповідачу цінним листом з описом вкладення 16.05.2018 та Новою поштою, однак відповідач пошту не отримує і листи повернулися відправнику, у зв'язку із закінченням строку зберігання.

Відповідач про відправлення був також проінформований за електронною адресою, за допомогою якої був підписаний договір та заявка, на цю ж адресу були відправлені сканкопії підтверджуючих перевезення документів, та документів на оплату.

Позивач повністю виконав прийняті на себе зобов'язання та здійснив організацію перевезення на замовлення відповідача шляхом залучення перевізника ТОВ «Автотрансгруп», що вбачається з заявки № 4/3 24/03/2018 від 24.03.2018 та товарно-транспортної накладної СМR № 119609 від 26.03.2018 (копії наявні в матеріалах справи).

Загальна вартість наданих позивачем транспортно-експедиційних послуг, відповідно до заявки складає 1600 дол. США. Сума Заявки у гривнях становить 42 090,00 грн. (офіційний курс дол. США на 27.03.2018 (дату оформлення відповідачем попереднього повідомлення та формування митної вартості для замовника) становив 26,30439).

Відповідач оплату наданих позивачем послуг з перевезення вантажу за Заявкою не здійснив, у зв'язку з чим позивач звернувся до відповідача з вимогою № 29/05 від 29.05.2018 про виконання грошового зобов'язання та попередження про можливе вжиття судових забезпечувальних заходів (арешта майна, грошових коштів). Відповідно до вимоги № 29/05 від 29.05.2018 позивач вимагав від відповідача сплатити негайно (на протязі 3 (трьох) днів) грошову суму в розмірі 42 090,00 грн.

Вказану вимогу відповідач також не отримав. Про направлення такої вимоги відповідач був проінформований на електронну адресу, за допомогою якої був підписаний Договір та Заявка.

Однак, не дивлячись на вжиті позивачем заходи досудового врегулювання спору, відповідач від виконання грошового зобов'язання ухиляється.

Враховуючи зазначене, позивач був змушений звернутись до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 42 090,00 грн. заборгованості з оплати за надані позивачем транспортно-експедиційні послуги на підставі Договору № 4/3 12/01/2017 на надання експедиційних послуг у сфері організації перевезень вантажів автомобільним транспортом від 12.01.2018, та заявки № 4/3 12/01.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір № 4/3 12/01/207 від 12.01.2018 за своєю юридичною природою є договором транспортного експедирування.

Відповідно до частин 1, 3 статті 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 931 ЦК України визначено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно із ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Враховуючи п. 2.11 Договору, Заявка № 4/3 12/01 до Договору № 4/3 12/01/2017 від 12.01.2018, укладена та передана сторонами за допомогою засобів факсимільного зв'язку, має юридичну силу та є невід'ємною частиною Договору.

Згідно вказаної Заявки позивач виконав перевезення вантажу за маршрутом: Республіка Казахстан, м. Астана, Софійське шосе, 7 - Україна, м. Київ, вул. Новополева, 2, що підтверджується наявною в матеріалах справи товарно-транспортною накладною (CMR).

Зібрані у справі докази, а саме: Акт № 12/04 виконаних робіт від 12.04.2018 на суму 42 090,00 грн. підтверджує, що позивач згідно умов Договору та Заявки надав відповідачу послуги з організації перевезення вантажу на загальну суму 42 090,00 грн.

Вищенаведений акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), приймається судом у якості належного і допустимого доказу на підтвердження того, що позивач надав послуги з організації перевезення вантажу на загальну суму 42 090,00 грн. Саме на таку суму в розмірі 42 090,00 грн. позивач виставив відповідачу рахунок на оплату послуг № 12/04 від 12.04.2018.

Позивачу за здійснене ним перевезення вантажу згідно Заявки № 4/3 12/01 до Договору № 4/3 12/01/2017 від 12.01.2018 до сплати належала сума у розмірі 42 090,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з вимогою № 29/05 від 29.05.2018 про виконання грошового зобов'язання та попередження про можливе вжиття судових забезпечувальних заходів (арешта майна, грошових коштів), відповідно до якої вимагав від останнього сплатити негайно (на протязі 3 (трьох) днів) грошову суму в розмірі 42 090,00 грн. Однак, вказана відповідь залишена відповідачем без відповіді.

Станом на час вирішення справи по суті матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення відповідачем сплати 42 090,00 грн. - заборгованості за надані позивачем транспортно-експедиційні послуги на підставі Договору № 4/3 12/01/2017 на надання експедиційних послуг у сфері організації перевезень вантажів автомобільним транспортом від 12.01.2018, та заявки № 4/3 12/01.

Відповідач відзив на позовну заяву, доводів та доказів на спростування обставин, викладених позивач у позовній заяві, суду не надав та не надіслав.

Враховуючи наведені правові норми та зважаючи на встановлені судом обставини справи, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 42 090,00 грн. заборгованості з оплати за надані позивачем транспортно-експедиційні послуги на підставі Договору № 4/3 12/01/2017 на надання експедиційних послуг у сфері організації перевезень вантажів автомобільним транспортом від 12.01.2018, та заявки № 4/3 12/01.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 7 500,00 грн. - витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 123 ГПК України). До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Матеріалами справи підтверджується, що між позивачем (клієнт) та адвокатом Рогачовим Юрієм Миколайовичем (адвокат), укладено Договір № 2/45 про надання правової допомоги від 11.06.2018, відповідно до п. 1.1 якого на умовах та в порядку, передбаченому цим Договором, адвокат зобов'язується надати клієнту правову допомогу, а клієнт зобов'язується виплатити адвокату гонорар за таку допомогу.

В матеріалах справи наявна копія квитанції до прибуткового касового ордера серії 01АААС № 000051 від 11.06.2018, зі змісту якої вбачається, адвокат Рогачов Юрій Миколайович отримав кошти в сумі 7 500,00 грн. на підставі Договору № 2/45 про надання правової допомоги від 11.06.2018. Також, в матеріалах справи наявний ордер на надання правової допомоги серії КВ № 177248 від 11.06.2018, яким уповноважено адвоката Рогачова Юрія Миколайовича на представництво інтересів Фізичної особи-підприємця Косолапової Анни Андріївни в судах України будь-яких інстанцій та спеціалізацій, органах, установах, підприємствах.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 3 статті 56 ГПК України передбачено, що юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 58 ГПК України).

Враховуючи ціну позову, обсяг виконаної роботи та виходячи з розумної необхідності зазначених судових витрат для даної справи, витрати на оплату послуг адвоката в сумі 7 5000,00 грн. визнаються судом співмірними.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем разом із позовною заявою подано попередній розрахунок суми судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на повне задоволення позовних вимог, судовий збір в розмірі 1 762,00 грн. та витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 7 500,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 240, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Крансервіс Україна» (03037, м. Київ, пр. Валерія Лобановського, буд. 10; ідентифікаційний код 40994001) на користь Фізичної особи-підприємця Косолапової Анни Андріївни (64219, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) 42 090,00 грн. (сорок дві тисячі дев'яносто гривень 00 коп.) заборгованості з оплати за надані позивачем транспортно-експедиційні послуги на підставі Договору № 4/3 12/01/2017 від 12.01.2018, 7500,00 грн. (сім тисяч п'ятсот гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу та 1 762,00 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 09.08.2018.

Суддя Гумега О.В.