ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2018 Справа № 917/2060/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД", вул. Собінова, 1, кім. 601-620, м. Дніпро, 49083

до 1. Приватного сільськогосподарського підприємства "Нагода", с.Крута Балка, Новосанжарський район, Полтавська область, 39350;

2. Приватного підприємства "Нагода +", вул.Набережна, буд. 90, с.Крута Балка, Новосанжарський район, Полтавська область, 39350

третя особя, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, вул. Героїв-пожежників, 13, м. Полтава, 36014

про визнання правочину недійсним.

Суддя Гетя Н.Г.

Секретар судового засідання Мусійченко Т.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, (повноваження представника перевірено секретарем судового засідання господарського суду Дніпропетровської області)

від відповідача 1: ОСОБА_2, довіреність №48 від 17.05.2017р.

від відповідача 2: не з"явився

від третьої особи: не зявився.

Фіксування судового процесу здійснюється за допомогою технічних засобів (аудіозапис).

Після виходу з нарадчої кімнати в судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст.233 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть справи: розглядається позовна заява про визнання недійсним Договору підряду від 29.02.2016р., укладеного між Приватним сільськогосподарським підприємством "Нагода" та Приватним підприємством "Нагода +".

05.03.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 05.03.201/8 року залучено третю особу відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, вул. Героїв-пожежників, 13, м. Полтава, 36014

Судові засідання у справі №917/2060/17, за клопотанням позивача, проведені в режимі відеоконференції.

Представник позивача в засіданні суду позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

02.04.2018р. за вх. канцелярії суду №3365 від позивача надійшла заява про зміну підстав позову. У вказаній заяві позивач зазначає що відносини, які виникли між сторонами на підставі оспорюваного договору, не мають ознак, притаманних відносинам у сфері підряду, оскільки оспорюваний договір не містить умов, передбачених статтями 843,846 ЦК України. Як вбачається тексту договору, він місить ознаки договору суборенди, а не договору підряду

Позивач зазначає, що оспорюваний правочин суперечить нормам чинного законодавства, є удаваним правочином, тому підлягає визнанню судом недійсним на підставі ст. 203, 215, 235 ЦК України.

З огляду на те, що позивачем змінено саму підставу позову, суд задовольняє подану заяву (вх. канцелярії суду 3365 від 02.04.2018р.).

У поданій відповіді на відзив позивач вдруге звернув увагу суду на наявність обставин та підстав, зазначених у поданому позові.

ТОВ "Агросфера ЛТД" 02.04.2018 р. подало заяву про витребування доказів. Суд відхиляє подане клопотання з огляду на те, що позивач не вказав заходи яких ТОВ "Агросфера ЛТД" вжило для отримання цих доказів самостійно та докази вжиття таких заходів. А також не вказуються причини неможливості самостійного отримання цих доказів.

Представник відповідача 1 (ПСГП "Нагода") проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву (вх. канцелярії суду №2986 від 21.03.2018р.).

Представник відповідача 2 (ПП "Нагода") проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву (вх. канцелярії суду №2935 від 20.03.2018р.).

ПП "НАГОДА+" 10.04.2018 року подало до суду відзив на позовну заяву про визнання правочину недійсним (в зв"язку зі зміною підстави позову (вх. канцелярії суду №3650) а також заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву про визнання правочину недійсним.

03.05.2018р. від позивача надійшло клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

10.05.2018р. від ПП "Нагода+" надійшло клопотання про зменшення розміру витрат позивача на оплату правничої допомоги.

ПСП "Нагода"10.05.2018р. подало клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги.

23.05.2018р. від ТОВ "Агросфера ЛТД" надійшло заперечення на клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги.

На виконання ухвали суду 24.05.2018р. ПП "Нагода" докази направлення відзиву та заперечень на відповідь на відзив.

В судовому засіданні представник ТОВ "Агросфера ЛТД" вдруге заявив клопотання про витребування договорів у відповідачів

Представник третьої особи в засідання суду не з'явився, та до суду надіслав пояснення по суті предмету спору.

Таким чином, про дату, час та місце проведення судового засідання господарський суд Полтавської області повідомляв третю особу належним чином. Ухвали суду у даній справі були своєчасно розміщені судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

В судовому засіданні 26.07.2018 року відповідно до ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено про дату складання повного судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

Позовні вимоги обгрунтовані тим, 14.06.20.16 Господарським судом Полтавської області на виконання Постанови Харківського апеляційного господарського суду від 02.06.2016 року у господарській справі № 917/2366/15, яка набрала законної сили, було видано наказ про примусове стягнення з ПСП «НАГОДА» (Відповідач 1 ) на користь ТОВ «АГРОСФЕРА ЛТД» (Позивач) суми боргу в розмірі 1 093 183,97 грн.

ТОВ «АГРОСФЕРА ЛТД» наказ був пред'явлений до Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області для примусового виконання.

05.07.2016 Новосанжарським РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все майно Відповідача 1 та заборони його відчуження.

Після виходу державного виконавця за місцем знаходження вказаних земельних ділянок було виявлено посіви зернових, а саме: на території Малоперещепинської сільської ради - посіви соняшника, а на території Пологівської сільської ради - посіви кукурудзи.

Враховуючи, що інше майно та грошові кошти відсутні у Відповідача 1, державний виконавець 19.08.2016 виніс Постанову про накладення арешту на виявлені посіви соняшника та кукурудзи, що належать Відповідачу 1.

Проте, здійснити збір та реалізацію виявлених посівів для погашення заборгованості Відповідача 1 перед Позивачем виявилось не можливим, тому як 09.09.2016 врожай було зібрано іншою юридичною особою - ПП «НАГОДА+» (Відповідач 2), яка є власником сільськогосподарської продукції, що була вирощена на орендованих землях Відповідача 1 на підставі Договору підряду від 29 лютого 2016 року. Про даний договір не було відомо ні Позивачу, ні органам ДВС, оскільки договір ніде не був зареєстрований та виник тільки у

серпні місяці після накладення органами ДВС арешту на посіви Відповідача 1.

Таким чином, в результаті укладення договору підряду між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 виявлений врожай Відповідача 1 не зміг бути реалізований на користь Позивача в порядку виконання судового рішення, де Відповідач 1 є боржником.

Оскільки Позивач не зміг отримати грошові кошти в рахунок відшкодування наявної заборгованості з Відповідача 1 з виявленого у нього врожаю, так як Відповідач 2 здійснив збирання і відчуження арештованого майна, а саме: насіння соняшнику на земельній ділянці, площею 48,1533 га на території Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району та насіння кукурудзи на території Пологівської сільської ради Новасанжарського району, площею 4,99 га та площею 4,63 га, посилаючись на те, що зазначені земельні ділянки були передані Відповідачем 1 Відповідачу 2 на підставі договору підряду від 29 лютого 2016 року (далі - Договір), то такий правочин правомірно оспорюється Позивачем у зв'язку з порушенням охоронюваних законом інтересів Позивача щодо неотримання боргу з боржника - Відповідача 1.

Позивач зазначає, що укладений сторонами Договір підряду спрямований на приховування іншого правочину - Договору суборенди земельної ділянки, який сторони насправді вчинили, а тому спірний договір є удаваним правочиним згідно ч. 1 статті 235 ГПК України. Правовідносини, що виникли між сторонами на підставі оспорюваного договору, є відносинами з користування землею, оскільки Відповідачем 1 фактично здійснено передачу земельної ділянки сільськогосподарського призначення Відповідачу 2 за плату.

Позивач вважає що даний договір є удаваним, оскільки він вчинений з протиправним наміром ухилитися від виконання рішення суду і з метою приховування незаконного правочину - договору суборенди земля.

Оскільки оспорюваний договір передбачає передачу в користування (суборенду) земельних ділянок без дотримання вимог Закону України "Про оренду землі", він є недійсним.

Позивач вказує на те, що порушення його права полягає в тому, що Позивач не зміг отримати грошові кошти в рахунок відшкодування наявної заборгованості з Відповідача 1 з виявленого у нього врожаю, так як Відповідач 2 здійснив збирання і відчуження арештованого майна, а саме: насіння соняшнику на земельній ділянці, площею 48, 1533 га на території Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, посилаючись на те, що зазначені земельні ділянки були передані Відповідачем 1 Відповідачу 2 на підставі Договору підряду від 29 лютого 2016 року.

Вважаючи, що оспорюваний правочин суперечить нормам чинного законодавства, є удаваним правочином, позивач просить суд визнати його недійсним на підставі ст. 203, 215, 235 ЦК України ( відповідно до заяви від 02.04.2018р. №3365).

У відзиві на позов Відповідач 1 заперечує проти позовних вимог та посилається на наступне:

- з тексту Постанови державного виконавця Новосанжарського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області винесеної 19.08.2016 р. не вбачається, що арешт накладений саме на посів соняшника, який виростила у 2016 р. ПП «Нагода+» на замовлення ПСП "Нагода";

- ПСП "Нагода" неодноразово інформувало ВДВС про відсутність у власності посівів та іншого майна, а 18.08.2016 р. представник ПСП "Нагода" з'являвся на виклик до Новосанжарського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області та надавав на вимогу державного виконавця пояснення і копії документів, в т.ч. і договір підряду від 29.02.2016р.

- укладаючи договір 29.02.2016 р. ПСП "Нагода" не могло мати та не мало наміру ухилитися від виконання рішення суду про стягнення на користь ТОВ "Агросфера ЛТД" суми боргу, хоча б тому що вказане рішення ухвалене судом майже через півроку після укладення спірного договору. 28.10.2015 р. відкрито виконавче провадження про стягнення з ПСП «Нагода» на користь ПАТ «Аграрний фонд» суми боргу. Єдиною можливістю здійснити весняну сівбу на орендованих ПСП "Нагода" земельних ділянках та отримання хоч якогось прибутку було укладення договору, за яким інше підприємство, використовуючи власні ресурси, надасть послуги з повного циклу сільськогосподарських робіт та реалізації сільськогосподарської продукції з подальшим перерахуванням на рахунок ПСП "Нагода", отриманих коштів. Умови спірного договору однозначно свідчать, що ПСП "Нагода" не мало наміру передавати ПП "Нагода+" право оренди (права та обов'язки Орендаря земельних ділянок, які розташовані на території Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, а лише частково забезпечило виконавця робіт матеріальною базою надавши площі для вирощування врожаю. Таким чином, зовнішнє волевиявлення ПСП "Нагода" цілком відповідало його внутрішній волі.

- спірний договір укладено 29.02.2016 p., а виконавче провадження, стягувачем за яким є ТОВ "Агросфера ЛТД" відкрито у липні 2016 p., тобто майже через пів року, з дати укладення спірного договору

- вчинення правочину ПСП "Нагода" мало намір створити усі правові наслідки, передбачені даним правочином отримати кошти на рахунок, на які б державна виконавча служба звернула стягнення в рахунок погашення заборгованості нашого підприємства перед ПАТ «Аграрний фонд». Після погашення цього боргу виконавче провадження мало бути закінчене, арешти зняті, а ПСП "Нагода" отримало б можливість здійснювати свою господарську діяльність в майбутньому.

Відповідач 1 у відзиві вказує на те, що з матеріалів позову не зрозуміло, яким чином у разі задоволення позовних вимог та визнання спірного договору недійсним, ПСП «Нагода» має повернути ПП «Нагода+» надані у 2016 р. послуги з вирощування та подальшого продажу врожаю, а тим більше. як вказане посприяє відновленню прав позивача.

Відповідач 2 проти позову заперечує вказуючи на те, що позивачем не надано жодного доказу, яким саме чином спірний договір підряду укладений у 2016 році порушив права ТОВ «АГРОСФЕРА ЛТД» у 2017 році, та яким чином визнання його недійсним у 2018 році може захистити порушені права позивача. За спірним договором підряду підприємство боржник (ПСП «Нагода) доручило ПП "Нагода+" у 2016 р. виростити, на земельних ділянках, які на дату укладення договору перебували в користуванні ПСП «Нагода», з належного ПП "Нагода+" посівного матеріалу і з використанням власних ресурсів врожай та реалізувати його, передавши частину прибутку замовнику (інша частина прибутку залишається в розпорядженні ПП "Нагода+" підприємства у якості плати за надані послуги). Крім того, умовами цього договору було передбачено надання ПСП «Нагода» консультацій з технологічних процесів вирощування.

Тобто, за договором підряду ПП «Нагода+» отримало можливість у 2016 р. надати послуги замовнику з вирощування врожаю на земельних ділянках, які перебували , в користуванні у Замовника та, у разі необхідності, скористатися його , консультаційними послугами.

За умовами договору, відносини, які виникли між сторонами не мають ознак, притаманних відносинам у сфері оренди землі, оскільки оспорюваний договір не містить умов щодо передачі відповідачеві земельної ділянки за плату, не наділяє його правом користувача, а також не передбачає обов'язків - останнього з її використання (тобто усю відповідальність за шкоду яку б могло завдати ПП "Нагода +" земельним ділянкам, перед їх власниками ніс замовник - ПСП "Нагода", що однозначно свідчить про відсутність елементу оренди у спірному договорі)

Водночас, оспорюваний договір містить усі обов'язкові умови договору підряду.

ПП «Нагода+» отримало винагороду від ПСП «Нагода» за надані послуги у вигляді 80% від суми чистого прибутку отриманого від реалізації вирощеної на підставі цього договору сільськогосподарської продукції.

Тобто, за оспорюваним договором не відбулося переходу права користування земельними ділянками, вони не вибули із володіння землекористувача, що свідчить про недоведеність удаваногохарактеру оспорюваного правочину, а відтак і про відсутність правових підстав для визнання його недійсним як такого, що вчинений з порушенням закону.

При винесенні рішення суд виходить з наступного:

Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору, відповідно ст. 3 ЦК України.

Згідно п. 1, ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Ч. 1 ст. 13 ЦК України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

В той же час, ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, відповідно до ст. 629 ЦК України.

Аналогічні положення містить і ГК України.

Так, відповідно ч. 2 ст. 67 ГК України підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до п. 1,2,7 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання; належним чином відповідно до закону, інших правових актів та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 29 лютого 2016 року між ПП «НАГОДА+» та ПСП «НАГОДА» та ПП «НАГОДА+» укладено Договір підряду.

Надаючи оцінку предмету та умовам оспорюваного договору та дослідивши його правову природу, суд робить висновок що цей договір містить усі загальні ознаки, притаманні договору підряду.

Відповідно до загальних положень про підряд, закріплених у главі 61 ЦК, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (стаття 837 ЦК). Роботи за договором підряду можуть виконуватися як з матеріалу підрядника та його засобами, так ; з матеріалу замовника (статті 839, 840 ЦК).

За змістом положень статей 843, 846 ЦК у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення, яка включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу. Також у договорі підряду встановлюються строки виконання роботи або окремих етапів.

Судом встановлено, що предметом оспорюваного договору є спільне виконання сільськогосподарських робіт з вирощування сільськогосподарської продукції, надання консультативних послуги з технологічних процесів вирощування, контролю дотримання умов вирощування найманими працівниками та забезпечення земельними ділянками для такого вирощування.

Відповідно до п. 1.1 Договору, ПП «НАГОДА+» зобов'язується з використанням власного посівного матеріалу виконати закінчений цикл сільськогосподарських робіт баз сільськогосподарської продукції та її продажу, при цьому вирощена сільськогосподарська продукція є власністю ПП «НАГОДА+», а ПСП «НАГОДА» зобов'язується надавати консультативні послуги з технологічних процесів вирощування, контролювати дотримання умов вирощування найманими працівниками та забезпечити ПП «НАГОДА+» земельними ділянками для такого вирощування.

При цьому земельні ділянки, на яких вирощується сільськогосподарська продукція, залишаються у володінні та користуванні ПСП "Нагода".

Наданим та залученим до матеріалів справи платіжним дорученням підтверджено факт виконання учасниками взятих за Договором підряду від 29.02.2017р. договірних зобов'язань (том І а.с.260).

У відзивах на позову заяву ПП "Нагода+" та ПСП "Нагода" наголошують на тому, що на момент вчинення правочину сторони договору підряду мали намір створити усі правові наслідки, передбачені даним договором зокрема: закупили посівний матеріал, засоби захисту рослин, добрива, паливно-мастильні матеріали, необхідні для проведення посівної; здійснили передпосівний обробіток ґрунту, сівбу; вносили добрива; обробляли посіви засобами захисту; здійснювали збирання вирощеного врожаю, реалізацію вирощеного врожаю; склали акт щодо сум всіх фактичних витрат, сум отриманих підприємством від реалізації продукції та чистого прибутку; перераховували кошти згідно з умовами договору підряду. Між сторонами складений та підписаний акт виконаних робіт, товарно-транспортні накладні, видаткові накладні. На підтвердження виконання договірних зобов"язань сторонами надано суду Звіт про суми нарахованої заробітної плати 2016р., Договір купівлі-продажу нафтопродуктів від 15.07.2016р., Договір поставки нафтопродуктів від 22.12.2015р.видаткові накладні та рахунки на оплату за дизельне паливо, товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів, Договір поставки від 09.09.2016р. хімічної продукції, Договір поставки від 14.03.2016р. насіння для сівби, пестицидів, мікродобрива, рахунки на оплату гербіцидів, видаткові накладні, Договір від 25.08.2016р. поставки засобів захисту рослин, Договір від 01.09.2016р. перевезення вантажу, рахунок та Акт прийому-передачі наданих послуг (том І а.с. 198- 261)

Крім цього, необхідно зазначити, що позивачем не надані належні та допустимі докази того, що земельні ділянки були передані ПП "Нагода+", як того вимагають положення чинного законодавства, зокрема між відповідачами не було підписано акту прийому-передачі.

Відповідно до п.3.11 Постанови Пленуму Вищого господарского суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" встановивши у розгляді справи, що певний правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), господарський суд на підставі частини другої статті 235 ЦК України має виходити з того, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі, і розглянути справу по суті із застосуванням правил, що регулюють цей останній правочин. Якщо він суперечить закону, господарський суд має прийняти рішення про визнання його недійсним із застосуванням, за необхідності, відповідних правових наслідків.

Позивачем не доведено наявності у сторін спірного договору мети встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, а також настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж тих, що передбачені договором.

Правова конструкція статті 235 Цивільного кодексу України передбачає, що до предмету доказування у спорах про визнання договору удаваним входить, в тому числі, спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином.

Однак, всупереч обов'язку з доказування позивачем означених вище обставин доведено суду належними та допустимими у розумінні Господарського процесуального кодексу України доказами не було.

Відповідно до постанови ВГСУ від 25 липня 2017 року по справі № 926/4047/16: «При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи ст.ст.15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, у чому полягає його порушення, оскільки у залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце».

Господарський суд підтримує правову позицію ПП "Нагода+" та ПСП "Нагода", яка викладена у відзивах на позовну заяву (ОСОБА_2 І а.с. 185-189, а.с. 263-266), оскільки за допомогою належних та допустимих доказів позивачем не доведено, як саме порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, у чому полягає його порушення, та яким чином права або охоронювані законом інтереси позивача будуть поновлені в результаті задоволення позовних вимог.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

З наведеного випливає, що вимога про визнання правочину недійсним та вимога про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена іншою особою, крім сторін правочину, тільки у тому випадку, коли цим правочином були порушені права та законні інтереси цієї особи.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем, за допомогою належних та допустимих доказів не було доведено, яким чином укладення спірного договору порушує права Товариства обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД", яке саме право порушено, та яким чином права або охоронювані законом інтереси позивача будуть поновлені в результаті задоволення позовних вимог що суперечить загальним приписам статей 3, 15, 16 ЦК, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 14.06.2017р. №3-384гс17 та №3-385гс17.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачем в установленому законом порядку не спростовано презумпції правомірності правочину - Договору підряду від 29.02.2016 року укладеного між ПП "Нагода+" та ПСП "Нагода".

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" .

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

За приписами п.5 ч.1 ст.237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання розподілення між сторонами судових витрат.

Частиною 1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України передбачено що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з розглядуваним позовом) визначено, що судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

З огляду на висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позову, витрати на оплату судового збору залишають за позивачем.

Одночасно, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1-4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Наразі, на підтвердження понесення витрат на послуги з правничої допомоги позивачем представлено до матеріалів справи Додаткок 1 про оплату послуг до Договору про надання послуг адвоката у сфері права №9//17 від 28.11.2017р., кнія рахунку на оплату №18 від 03.04.2018р. на суму 10 000,00 грн., оригінал платіжного доручення№1389 від 05.04.2018р., копія Акту№1/9/17 приймання-передачі наданих послуг від 25.04.2018р.

Отже, виходячи з вищенаведеного, приймаючи до уваги висновки суду стосовно безпідставності та необґрунтованості позовних вимог, суд дійшов висновку щодо покладення витрат на професійну правничу допомогу на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог - в і д м о в и т и.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 06.08.2018р.

Суддя Гетя Н.Г.