РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.08.2018Справа № 910/7473/18

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Мазур В.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/7473/18

за позовом дочірнього підприємства "Енергоремонт" приватного акціонерного

товариства "Київенергоремонт";

до публічного акціонерного товариства "Київенерго";

про стягнення 82 317,51 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Данилко О.І., довіреність б/н від 20.07.2018р.;

від відповідача: Гончаренко О.Л., довіреність № 18022302 від 23.02.2018р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство "Енергоремонт" приватного акціонерного товариства "Київенергоремонт" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Київенерго" про стягнення 82317,51 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору № 83/23-15 на закупівлю робіт від 24.03.2015р. в частині своєчасної оплати виконаних робіт, у зв'язку з чим позивачем нараховані інфляційні втрати в сумі 72 101,58 грн. та 3% річних у розмірі 10 215,93 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2018р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. При цьому, суд зобов'язав відповідача подати відзив на позовну заяву з доданням доказів, що підтверджують викладені в ньому обставини в строк до 13.07.2018р. та встановив строк для подачі заяв, клопотань, відзиву, відповіді на відзив і заперечень на відповідь через відділ діловодства Господарського суду міста Києва або засобами поштового зв'язку тільки в письмовій формі у строк до 13.07.2018р.

04.07.2018р. через загальний відділ Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про виклик сторін у судове засідання, в разі залишення без задоволення заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2018р. відмовлено в задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "Київенерго" із запереченнями проти розгляду справи № 910/7473/18 у порядку спрощеного провадження. Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 02.08.2018р.

05.07.2018р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечує, зазначаючи, про ненадання позивачем документального підтвердження проведеного взаємозаліку та первинних документів. Також, відповідач вказує, що позивачем допущено помилку у розрахунку інфляційних втрат та 3% річних у періодах з 29.08.2016р. по 03.11.2016р. та з 04.11.2016р. по 29.11.2016р., оскільки не враховано часткові оплати. Крім того, за переконанням відповідача, відсутні підстави для стягнення з нього інфляційних втрат та 3% річних, оскільки на момент подачі позовної заяви борг за Договором № 83/23-15 на закупівлю робіт від 24.03.2015р. у нього відсутній.

24.07.2018р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи та відповідь на відзив, до якої долучено уточнений розрахунок інфляційних втрат та 3% річник. Також, у відповіді на відзив позивач уточнив позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача 47 941,33 грн. та 3% річних у розмірі 7 405,54 грн., всього 55 346,87 грн.

Відповідно до частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Враховуючи викладене, заява позивача у відповіді на відзив в частині стягнення з відповідача 47 941,33 грн. та 3% річних у розмірі 7 405,54 грн. розцінена судом як заява про зменшення розміру позовних вимог та прийнята судом, а тому подальший розгляд здійснюється з врахуванням вказаної заяви.

Присутній у судовому засіданні 02.08.2018р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, з посиланням на правові підстави та докази, зазначені у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та подав пояснення для долучення до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 02.08.2018р., відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.03.2015р. між публічним акціонерним товариством "КИЇВЕНЕРГО" (замовник) та дочірнім підприємством "ЕНЕРГОРЕМОНТ" приватного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГОРЕМОНТ" (підрядник) укладений договір №83/23-15 на закупівлю робіт (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого підрядник зобов'язався за завданням замовника виконати на свій ризик та своїми силами роботи, зазначені в п. 1.2. договору, а замовник - прийняти і оплатити виконані роботи.

Найменування робіт: Капітальний ремонт котла Борзиг №8 СТ-2 (далі - об'єкт) СВП "КИЇВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" ПАТ "КИЇВЕНЕРГО". Кількісні характеристики робіт, які виконуються за цим договором, визначаються згідно з кресленнями, технічним завданням і розрахунком договірної ціни та кошторисної документації до неї (додаток 1 до договору). Обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (п. 1.2.).

Пунктом 4.1. договору передбачено, що розрахунки проводяться шляхом попередньої оплати, яка здійснюється впродовж 10 календарних днів після підписання договору у розмірі 483 230,24 грн., у тому числі ПДВ 20% - 80 538,37 грн. Підрядник протягом 60 календарних днів з дня надходження коштів у якості попередньої оплати підтверджує їх використання згідно з Актом приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в, або проміжним актом-звітом про використання коштів за призначенням.

Відповідно до п. 4.1.2. договору, розрахунки за виконані роботи проводяться впродовж 60 календарних днів після підписання Акта КБ-2в та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою № КБ-3 за мінусом попередньої оплати.

17.04.2015р. відповідач здійснив попередню оплату у розмірі 483 230,24 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача.

Як підтверджено актами приймання виконаних підрядних робіт № 1 від 25.11.2015р. за листопад 2015 року на суму 761 442,01 грн., №2 від 22.12.2015р. за грудень 2015 року на суму 759 192,42 грн., № 3 від 25.05.2016р. за травень 2016 року на суму 28 343,64 грн., № 4 від 25.05.2016р. за травень 2016 року на суму 107 075,80 грн., № 5 від 29.06.2016р. за червень 2016р. на суму 374 158,67 грн., №6 від 26.09.2016р. за вересень 2016 року на суму 79 822,69 грн., №7 від 25.10.2016р. за жовтень 2016 року на суму 35 239,56 грн., №8 від 25.10.2016р. за жовтень 2016 року на суму 18 663,80 грн., позивач виконав відповідно до умов договору роботи на суму 2 163 938,59 грн.

Відповідач здійснив оплату за договором в сумі 1 466 213,72 грн., а саме: 278 211,77 грн. згідно банківської виписки від 18.02.2016р., 759 192,42 грн. згідно банківської виписки від 29.02.2016р., 79 822,69 грн. згідно платіжного доручення № від 30.11.2016р., 295 083,48 грн. згідно платіжного доручення № від 30.11.2016р., 53903,36 грн. згідно платіжного доручення № від 12.01.2017р.

Позивач зазначає, що за актами № 4 від 25.05.2016р. за травень 2016 року та № 5 від 29.06.2016р. за червень 2015р. сторонами здійснено взаємозалік.

Позивач стверджує, що відповідачем було порушено строки оплати за виконані роботи відповідно до договору на закупівлю робіт №83/23-15 від 18.03.2015р., у зв'язку із чим позивачем нараховані інфляційні втрати у розмірі 47 941,33 грн. та 3% річних у розмірі 7 405,54 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Змістом статті 837 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Матеріалами справи підтверджено, а саме підписаними представниками сторін та скріпленими печатками підприємств актами приймання виконаних підрядних робіт № 1 від 25.11.2015р. за листопад 2015 року на суму 761 442,01 грн., №2 від 22.12.2015р. за грудень 2015 року на суму 759 192,42 грн., № 3 від 25.05.2016р. за травень 2016 року на суму 28 343, 64 грн., № 4 від 25.05.2016р. за травень 2016 року на суму 107 075,80 грн., № 5 від 29.06.2016р. за червень 2016р. на суму 374 158,67 грн., №6 від 26.09.2016р. за вересень 2016 року на суму 79 882,69 грн., №7 від 25.10.2016р. за жовтень 2016 року на суму 35 239,56 грн., №8 від 25.10.2016р. за жовтень 2016 року на суму 18 663,80 грн., що позивач виконав на виконання умов договору роботи на суму 2 163 938,59 грн., які прийняті відповідачем без заперечень та зауважень.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Як встановлено судом, відповідач на виконання п.4.1 договору 17.04.2015р. здійснив попередню оплату у розмірі 483 230,24 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача.

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи умови п. 4.1.2. договору, відповідач мав здійснити оплату по акту № 1 до 24.01.2016р. включно, по акту № 2 до 20.02.2016р. включно, по актам № 3, 4 до 24.07.2016р. включно, по акту №5 до 28.08.2016р. включно, по акту №6 до 25.11.2016р. включно, по актам № 7, 8 до 24.12.2016р. включно.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснив оплату виконаних робіт з порушенням строків встановлених договором, а саме:

за актом № 1 - 17.04.2015р. в сумі 483 230,24 грн. (аванс), 18.02.2016р., - 278 211,77 грн. згідно банківської виписки від 18.02.2016р.;

за актом №2 - 29.02.2016р. в сумі 759 192,42 грн. згідно банківської виписки від 29.02.2016р.,

за актом №5 - частково 30.11.2016р. в сумі 295 083,48 грн. згідно платіжного доручення № від 30.11.2016р.,

за актом №6 - 30.11.2016р. в сумі 79 822,69 грн. згідно платіжного доручення № від 30.11.2016р., за актами №№ 7,8 - 30.11.2016р. в сумі 53 903,36 грн. згідно платіжного доручення № від 12.01.2017р.

Позивач стверджує, що за актами № 4 від 25.05.2016р. за травень 2016 року та № 5 від 29.06.2016р. за червень 2015р. сторонами здійснено взаємозалік.

Разом з тим, з наданої позивачем карти рахунку 361 за квітень 2015 року - червень 2017 року судом встановлено, що 04.11.2016р. сторонами здійснено взаємозалік на суму 214 494,63 грн., а саме: за актом №3 в сумі 28 343,64 грн., за актом №4 - 107 075,80 грн., за актом №5 - 79075,19 грн.

При цьому суд не приймає заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, обґрунтовані відсутність документального підтвердження проведеного взаємозаліку, оскільки публічне акціонерне товариство "Київенерго" не надало доказів на спростування зазначених обставин, чи то доказів оплати вказаних сум. В той же час, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що на момент подачі позовної заяви борг за договором № 83/23-15 на закупівлю робіт від 24.03.2015р. у нього відсутній.

Також, заперечення відповідача щодо відсутності первинних документів є безпідставними, оскільки, в матеріалах позовної заяви наявні первинні документи, що підтверджують виконання робіт та здійснення оплат.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем допущено прострочення оплати за виконані роботи відповідно до договору на закупівлю робіт №83/23-15 від 18.03.2015р. за актами приймання виконаних підрядних робіт № 1 від 25.11.2015р. за листопад 2015 року, №2 від 22.12.2015р. за грудень 2015 року, № 3 від 25.05.2016р. та № 4 від 25.05.2016р. за травень 2016 року, № 5 від 29.06.2016р. за червень 2016р., №6 від 26.09.2016р. за вересень 2016 року, №7 від 25.10.2016р. та №8 від 25.10.2016р. за жовтень 2016 року.

У зв'язку із простроченням оплати за виконані роботи, позивачем нараховані інфляційні втрати у розмірі 47 941,33 грн. та 3% річних у розмірі 7 405,54 грн.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

З урахуванням наведеного, оскільки відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов'язання, то позивачем правомірно нараховані інфляційні втрати та 3% річних.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що він є невірним.

Судом встановлено, що позивачем допущені помилки при нарахуванні 3% річних та інфляційних втрат на заборгованість по акту за червень 2016 року, а саме здійснює подвійне нарахування за періоди з 29.08.2016р. по 03.11.2016р. та з 04.11.2016р. по 29.11.2016р.

Так, позивачем зазначено, що сума боргу за актом за червень 2016 року у період з 29.08.2016р. по 03.11.2016р. становила 374 158,67 грн. та 356 866,55 грн., на які здійснено нарахування інфляційних втрат в розмірі 17 399,87 грн. та 16 595,72 грн. відповідно, а також 3% річних в розмірі 2 060,44 грн. та 1 965,21 грн. відповідно.

Також, позивачем зазначено, що сума боргу за актом за червень 2016 року у період з 04.11.2016р. по 29.11.2016р. становила 295 083,48 грн. та 215 260,79 грн., на які здійснено нарахування інфляційних втрат в розмірі 5 311,50 грн. та 3 874,69 грн. відповідно, а також 3% річних в розмірі 630,59 грн. та 460,01 грн. відповідно.

Викладене не відповідає дійсності, оскільки за одним грошовим зобов'язанням в один період часу може існувати лише одна заборгованість в певному конкретному розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що за актом за червень 2016 року у період з 29.08.2016р. по 03.11.2016р. заборгованість відповідача становила 374 158,67 грн., у період з 04.11.2016р. по 29.11.2016р. - 295 083,48 грн., а тому саме за зазначені періоди та на вказані суми має здійснюватись нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Крім того, при нарахуванні 3% річних позивачем не було враховано, що в 2016 році було 366 днів, а не 365 днів.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням викладеного за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга", судом встановлено сума інфляційних втрат, що підлягають стягненню з відповідача становить 28 583,77 грн. та сума 3% річних становить 4 966, 69 грн., у зв'язку із чим вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, факт порушення відповідачем зобов'язань за договором поставки №83/23-15 від 18.03.2015р. щодо своєчасної оплати виконаних робіт належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню частково в розмірі 28 583,77 грн. інфляційних втрат та 4 966,69 грн. грн. 3% річних.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО" (01001, м. Київ, пл.. Івана Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) на користь дочірнього підприємства "ЕНЕРГОРЕМОНТ" приватного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГОРЕМОНТ" (04071, м. Київ, провулок Електриків, будинок 15, ідентифікаційний код 32073085) 3% річних в сумі 4 966 грн. 69 коп., інфляційні втрати в сумі 28 583 грн. 77 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 068 грн. 10 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 07.08.2018р.

Суддя А.І. Привалов