ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"30" липня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1123/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,

при секретарі судового засідання Орлов О.О.

розглянувши у судовому засіданні справу №916/1123/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Купол"

до відповідача Приватного підприємства "Яхонт"

про стягнення 12000 грн., -

за участю представників:

від позивача: Жигуліна А.С., довіреність від 01.12.2016р.

від відповідача: не з'явився

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа Купол" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Яхонт" 12000 грн. грошової компенсації за порушення договірних зобов'язань.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем своїх зобов'язань за договором №01-11/17 про надання охоронних послуг від 01.11.2017р., а саме передачею відповідачем об'єкту під охорону іншій охоронній структурі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, проте у судове засідання не з'явився та відзив на позов у встановлений судом строк не надав.

Отже, із врахуванням строку розгляду справи, господарський суд визнав за можливе вирішити справу за наявними матеріалами справи відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

На підставі ст.240 ГПК України у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті 30.07.2018р. за участю представника позивача судом оголошено вступну та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив:

01.11.2017р. між Приватним підприємством "Яхонт" (Замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа Купол" (Виконавець, позивач) укладений договір №01-11/17 про надання охоронних послуг, згідно з яким Замовник доручає та зобов'язується виконати передбачені договором правила безпеки та щомісячно оплачувати Виконавцю встановлену плату за надання послуг в порядку та на умовах, визначених договором, а Виконавець приймає на себе зобов'язання з забезпечення громадського порядку у приміщенні, розташованому за адресою: Україна, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 99.

Відповідно до п.2.1.12 договору Замовник зобов'язується в період дії даного договору не користуватись послугами інших охоронних структур по відношенню об'єкту, що охороняється за даним договором.

Згідно з п.3.2 договору оплата наданих послуг здійснюється Замовником щомісячно в розмірі 4000 грн.

Відповідно до п.4.1 договору надання Виконавцем охоронних послуг Замовнику за даним договором оформлюється двостороннім актом приймання-передачі наданих послуг, в якому вказується конкретний перелік наданих послуг та їх вартість.

Згідно з п.5.1 договору за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за даним договором сторони несуть відповідальність згідно законодавства України та даного договору.

Відповідно до п.5.6 договору у випадку дострокового розірвання договірних відносин з боку Замовника при відсутності порушень з боку Виконавця, Замовник зобов'язується виплатити компенсацію в повному розмірі суми згідно п.3.2 даного договору за 1/4 строку дії договору.

Згідно з п. 7.1, п.7.2 договору даний договір вступає в юридичну силу з 01.11.2017р. договір діє протягом 1 року з дати підписання сторонами даної угоди та припиняє свою дію 01.11.2018р.

Також господарським судом встановлено, що у січні-березні 2018 року позивачем надані відповідачу послуги з охорони, які передбачену укладеним між сторонами договором, про що свідчать відповідні акти здачі-приймання робіт (надання послуг).

Окрім того, позивач надав до суду припис від 06.04.2018р., згідно з яким позивач повідомив відповідача, що 04.04.2018р. о 18:38 в телефонному режимі засновника позивача повідомлено про заступлення іншої охоронної структури на об'єкт, який охороняється позивачем згідно п.1.1 договору. В результаті неправомірних дій Замовника Виконавець вимушений зняти пост охорони з об'єкту, що охороняється з наступних несенням упущеної вигоди. Також позивач просив відповідача на виконання п.5.6 договору сплатити 12000 грн.

Отримати вказаний припис відповідач відмовився, про що свідчить відповідна примітка позивача на приписі.

Водночас на підтвердження надсилання вказаного припису відповідачу позивач надав фіскальний чек з описом вкладення, з якого вбачається, що на адресу відповідача надіслано претензії до договору №01-11/17 від 01.11.2017р., №01-03/18 від 01.03.2018р., акти приймання-передачі виконаних робіт та рахунки на оплату.

Окрім того, у судовому засіданні 30.07.2018р. позивач надав до суду Акти про вставлення факту, які складені позивачем 04.04.2018р. та 10.04.2018р.

Проаналізувавши наявні у справі докази, та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вище встановлено господарським судом між сторонами у справі укладений договір №01-11/17 про надання охоронних послуг від 01.11.2017р., згідно з яким позивач зобов'язався надавати послуги з охорони за визначеним у договорі об'єктом, а відповідач зобов'язався приймати послуги та оплачувати їх.

Окрім того, відповідач також зобов'язався не користуватися послугами інших охоронних структур стосовно охоронюваного об'єкту по даному договору.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вище встановлено господарським судом позовні вимоги ТОВ "Альфа Купол" ґрунтуються на порушенні відповідачем вставленого умовами договору зобов'язання останнього щодо не користування послугами інших охоронних структур стосовно охоронюваного об'єкту по даному договору.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, виходячи з предмету та підстав даного позову, необхідним є встановлення і доведення обставин, які передусім, свідчать про порушення відповідачем відповідних умов договору. Більш того, доведення таких обставин належними і допустимими доказами покладається саме на позивача у справі.

Між тим, позивачем не надано до суду жодних належних і допустимих доказів, які надають можливість встановити обставини порушення відповідачем умов договору.

Припис, який складений позивачем 06.04.2018р. та в якому позивачем зазначено, що з телефонної розмови з відповідачем позивач дізнався про передачу об'єкту охорони іншій охоронній структурі, не приймається до уваги господарським судом, оскільки складений позивачем в односторонньому порядку.

Будь-яких інших доказів, на підтвердження обставин передачі відповідачем об'єкту під охорону іншій охоронній структурі позивач до суду не надав.

Акти про вставлення факту, які складені позивачем також в односторонньому порядку 04.04.2018р. та 10.04.2018р. та надані до суду у судовому засіданні 30.07.2018р. (клопотання за вх.№15372/18) не надіслані відповідачу у справі, в тому числі і в якості доказів, а тому не беруться до уваги господарським судом, оскільки вимогами ч.9 ст.80 ГПК України встановлено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Інших доказів на підтвердження позовних вимог до суду не надано.

В свою чергу рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2018р. у справі №924/153/17.

Таким чином, позов ТОВ "Альфа Купол" є необґрунтованим, таким, що не підтверджений належними та допустимими доказами, а тому господарський суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні.

На підставі ст.129 ГПК України судові витраті щодо сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1.Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Альфа Купол" у задоволенні позову.

2.Судові витраті щодо сплати судового збору покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа Купол".

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 06 серпня 2018 р.

Суддя Г.Є. Смелянець