ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" серпня 2018 р.м. Харків Справа № 917/664/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом керівника Харківської місцевої прокуратури № 4, (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, 23) в інтересах держави в особі Харківської міської ради, 61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, код ЭДРПОУ 04059243;

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта Гранд", 36008 м. Полтава, вул. Серьогіна, 16, ;

про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 308696,29грн.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Харківської місцевої прокуратури № 4 звернуся до господарського суду Полтавської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Харківської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬТА ГРАНД" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 308 696,29 грн.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 12.06.2018 ухвалено передати матеріали позовної заяви керівника Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта Гранд" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 308 696,29 грн. № 04-11-31-18 від 05.06.2018 р. (вх. № 749/18 від 08.06.2018 р.) на розгляд господарського суду Харківської області за виключною підсудністю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, з 18.04.2014 та по теперішній час в порушення вимог ст..ст. 125-126 ЗК України, використовує земельну ділянку площею 726 кв.м. по вул.. Академіка Павлова, 120, «Д-2» без виникнення в останнього права власності на землю, права постійного користування земельною ділянкою та права оренди земельної ділянки без державної реєстрації, у зв'язку з тим, що дана земельна ділянка залишається в комунальній власності, відповідач, зберігає кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельної ділянки, таким чином на підставі ст.ст. 1212-1214 ЦК України, на думку позивача, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу всі доходи, які він одержав чи міг би одержати від цього майна, а тому відповідачем порушені права та інтереси позивача щодо неодержаних грошових коштів у розмірі безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30.072018 о 11.00год.

30.07.2018 у зв'язку з відпустукою судді було перенесено судове засідання на 13.08.2018 о 12.00год..

Разом з цим, судом встановлено, що в провадженні Великої Палати Верховного суду України, перебуває справа №922/3412/18 (суддя Жигалкін І.П.) за позовом Харківської міської ради, м. Харків до ТОВ "Сінтрекс", м. Київ про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати. Позовні вимоги, позивачем мотивовано тим, що ТОВ «Сінтрекс», набувши право власності на об'єкти нерухомості, розташовані на земельній ділянці комунальної форми власності площею 0,9332 га, розташованої за адресою: вул. Клочківська, 140, м. Харків, належним чином не оформило та не зареєструвало речові права на цю земельну ділянку, в період з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2017 року не вносило плату за користування нею, внаслідок чого зберегло в себе безпідставно набуте майно - грошові кошти у розмірі орендної плати.

Господарський суд Харківської області рішенням від 05 грудня 2017 року позов задовольнив. Стягнув з ТОВ «Сінтрекс» на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати сумою 6 150 799,96 грн та витрати зі сплати судового збору.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що відповідач не уклав договір оренди земельної ділянки, на якій розташоване належне йому нерухоме майно, та не сплачував орендну плату за її користування, тому позивач фактично втратив належне йому майно - орендну плату за користування земельною ділянкою комунальної власності, що підлягає відшкодуванню йому на підставі статей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Харківський апеляційний господарський суд постановою від 21 лютого 2018 року рішення скасував. Постановив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні докази фактичного користування відповідачем земельною ділянкою в більшому розмірі, ніж 0,8880 га, який визначено договорами купівлі-продажу нерухомого майна від 24 грудня 2015 року № 200, № 204 та підтверджується даними Державного земельного кадастру. Також суд апеляційної інстанції вказав, що оскільки відповідач фактично користується земельною ділянкою за межами площі, зазначеної в наданих сторонами документах (витягу з Державного земельного кадастру та договорах купівлі-продажу нерухомого майна), то відсутні й підстави для стягнення з нього безпідставно набутих коштів в розмірі орендної плати з огляду на те, що за таких обставин у відповідача виник обов'язок з відшкодування збитків за самовільне зайняття земельної ділянки, а не обов'язок зі сплати орендної плати за користування частиною земельної ділянки, площею, більшою за 0,888 га.

У березні 2018 року Харківська міська рада звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21 лютого 2018 року та залишити в силі рішення Господарського суду Харківської області від 05 грудня 2017 року.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно взяв до уваги площу земельної ділянки, яка використовується ТОВ «Сінтрекс», оскільки відповідач не оформив право користування земельною ділянкою комунальної власності, на якій розташоване належне йому нерухоме майно, а використовував її без належних на те підстав і без сплати орендної плати, розмір якої є безпідставно набутими ним коштами, що підлягають стягненню на користь позивача.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 10 квітня 2018 року відкрив касаційне провадження та зупинив виконання оскаржуваної постанови Харківського апеляційного господарського суду від 21 лютого 2018 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку, а ухвалою від 14 червня 2018 року - передав справу разом з поданою Харківською міською радою касаційною скаргою на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (статей 1212 - 1214 ЦК України стосовно можливості стягнення суми орендної плати, за відсутності укладеногоміж сторонами договору оренди землі), викладеного в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 922/1008/15 (провадження № 3-1271гс16), від 07 грудня 2016 року у справі № 922/1009/15 (провадження № 3-1348гс16), від 12 квітня 2017 року у справі № 922/207/15 (провадження № 3-1345гс16) та від 12 квітня 2017 року у справі № 922/5468/14 (провадження № 3-1347гс16).

Мотивуючи своє рішення про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду звернув увагу, що в указаних постановах Верховний Суд України зазначив про необхідність застосування положень статей 156, 157 Земельного кодексу України, Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284, статті 22 та глави 82 ЦК України при вирішенні спору про стягнення збитків у виді неодержаних доходів (орендної плати за землю), заподіяних міській раді внаслідок користування юридичною особою земельною ділянкою, на якій розташоване належне їй на праві власності нерухоме майно, без укладення договору оренди. При цьому Верховний Суд України вказав про можливість стягнення таких збитків, посилаючись на статті 1212 - 1214 ЦК України, оскільки підставою заявленого позову є не саме посилання на ці норми права, а обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Проте, за твердженням Касаційного господарського суду, відповідно до положень статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом відшкодування заподіяних збитків, тому відповідно до положень статей 156, 157 Земельного кодексу України та Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284, стягнення таких збитків можливе лише в разі встановлення судами наявності в діях відповідача складу цивільного правопорушення.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Оскільки колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду висловила намір відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду України, справа № 922/3412/17 має бути розглянута Великою Палатою Верховного Суду. У зв'язку з чим, ухвалою Великої Палати Верховного Суду України від 02.07.2018 справу № 922/3412/17 Господарського суду Харківської області за позовом Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінтрекс» про стягнення 6 150 799,96 грн за касаційною скаргою Харківської міської ради на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21 лютого 2018 року прийнято до розгляду та призначено справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи те, що правовідносини у справі № 922/3412/18 є подібними правовідносинам у справі № 917/664/18 (за предметом позову) та беручи до уваги, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду України від 02.07.2018 справу № 922/3412/17 Господарського суду Харківської області за позовом Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінтрекс» про стягнення 6 150 799,96 грн за касаційною скаргою Харківської міської ради на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21 лютого 2018 року прийнято до розгляду та призначено справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі № 917/664/18 до закінчення перегляду судового рішення у справі № 922/3412/17 Великою Палатою Верховного Суду України.

Керуючись ст.ст. 113, 119, 165, п. 7 ч. 1 ст. 228, ст. ст. 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі № 917/664/18 до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах в справі № 922/3412/17 у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254, 255 ГПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення(ч.1,2 ст.256 ГПК України)

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 перехідних положень ГПК України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текс ухвали складено 06.08.2018 року.

Суддя Н.А. Новікова