ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2018м. ДніпроСправа № 904/1451/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТ-АГРО-АЛЬЯНС", м.Дніпро

про стягнення 3 369 677,09 грн.

Суддя Красота О.І.

Секретар судового засідання Нерух Н.О.

Представники:

від позивача: Грищенко О.М. дов. №б/н від 27.03.2018р. представник

від відповідача: Шелаєва Г.Г. дов. №б/н від 17.07.2018р. представник

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТ-АГРО-АЛЬЯНС" і просить суд стягнути 2 652 557,75 грн. - заборгованості, 143 129,93 грн. - інфляційних витрат, 355 965, 79 грн. - пені, 218 023, 62 грн. - 18% річних та судовий збір.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням зобов'язань Відповідачем щодо проведення розрахунків у строки визначені Договором поставки №22/03/2017 - СА/ПАА.

Позивач в підготовче засідання 26.04.2018р. не з'явився, заявив клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю забезпечити явку представника, через судове засідання у господарському суді Черкаської області.

07.05.2018р. Відповідач подав відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та в позові просить відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що Позивач не надав усіх документів, що мали б підтверджувати виконання ним всіх обов'язків за договором, таким чином Позивачем не доведено факт поставки товару за договором.

Крім того, Відповідач зазначає, що договір зі сторони Відповідача підписано діючим на той час директором ОСОБА_3, який самостійно вправі укладати правочини, що не перевищує 50 000,00 грн., проте всупереч вимогам Статуту, договір укладено на загальну суму 3 789 368 грн., таким чином при укладенні договору директор не мав необхідний обсяг цивільної дієздатності.

07.05.2018р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТ-АГРО-АЛЬЯНС" надійшла зустрічна позовна заява в якій просить суд визнати недійсним Договір поставки №22/03/2017-СА/ПАА від 22.03.2017р. укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-Альянс".

В обґрунтування зустрічної позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТ-АГРО-АЛЬЯНС" посилається на те, що договір поставки №22/03/2017-СА/ПАА від 22.03.2017р., підписаний зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТ-АГРО-АЛЬЯНС" директором ОСОБА_3 має бути визнаний недійсним. У зв'язку з відсутністю повноваження на підписання спірного договору зазначеного директора, з підстав відсутності рішення Загальних зборів учасників про укладання директором договору. Крім того, загальні збори учасників не здійснювали будь-який дій, які б свідчили про схвалення ними спірного правочину.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2018р. повернуто зустрічну позовну заяву і додані до неї документи Товариству з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТ-АГРО-АЛЬЯНС".

11.05.2018р. представник Позивача подав пояснення та зазначив, що специфікація від 19.06.2017р. до договору поставки №22/03/2017-СА/ПАА від 22.03.2017р., сторонами підписана не була, що виключає її існування. Щодо строку оплати вартості отриманого товару згідно видаткової накладної №17331 від 03.07.2017р. на суму 914 551,20 грн. згідно довіреності №241 від 03.07.2017р., строк настав 04.07.2018р.

15.05.2018р. Позивач подав відповідь на позов, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, стосовно визнання недійсним договору з огляду на відсутність повноважень у особи, що його підписала, зазначає наступне.

Згода на укладення Договору поставки №22/02/2017-СА/ПАА від 22.03.2017р. та всіх інших необхідних документів супроводжуючих даний правочин була надана учасниками (засновниками) ТОВ "ПРИВАТ-АГРО-АЛЬЯНС", що підтверджується Протоколом загальних зборів часників ТОВ "ПРИВАТ-АГРО-АЛЬЯНС" від 22.03.2017р. (а.с.29-30).

25.05.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТ-АГРО-АЛЬЯНС" подало апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2018р.

29.05.2018р. на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду були направлені матеріали оскарження №904/1451/18.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.06.2018 о 14:00год.

30.05.2018р. представник Позивача надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника Позивача та наголосив на тому, що повністю підтримує позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

31.05.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТ-АГРО-АЛЬЯНС" заявило клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2018р. зупинено провадження у справі №904/1451/18. Справу №904/1451/18 передано до Дніпропетровського апеляційного господарського суду, а також скасовано розгляд справи призначений по суті на 05.06.2018 о 14:00год.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.06.2018р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТ-АГРО-АЛЬЯНС" залишено без задоволення. Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2018р. про повернення зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТ-АГРО-АЛЬЯНС" залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2018р. провадження у справі поновлено та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.08.2018 р. о 10:00год.

В судовому засіданні 07.08.2018р. представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні 07.08.2018р. представник Відповідача подав письмові пояснення, в яких проти позовних вимог заперечує та в позові просить відмовити в повному обсязі посилаючись на недоведеність факту поставки товару за Договором.

Технічна фіксація судового процесу здійснювалася на носій CD-R №1010827АН18455.

У порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення Позивача та Відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (далі-Позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-Альянс" (далі-Відповідач, Покупець) було укладено Договір поставки № 22/03/2017-СА/КА (а.с.24).

Відповідно до пункту 1.1 Договору, Постачальник зобов'язаний передати у власність Покупця продукцію для сільгоспвиробництва (далі-Товар) відповідно до умов Договору, а Покупець зобов'язаний прийняти такий товар та оплатити його на встановлених даним Договором умовах.

Згідно з пунктом 1.2 Договору, найменування, асортимент (номенклатура) товару, його кількість, ціна (вартість), рік виробництва та код товару згідно УКТ ЗЕД визначаються у специфікаціях до Договору, кожна з яких складається на окрему партію товару, що поставляється за даним Договором, і є невід'ємною частиною Договору.

В пункті 2.1. Договору, детальна інформація про кількісні характеристики Товару містяться у Специфікації (додатку) до цього Договору.

Відповідно до п.3.1. Договору, Товар постачається на умовах DDPу відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів Інкотермс 2010, якщо інше не передбачено Специфікацією. Конкретна адреса передачі Товару Покупцю (місце поставки) зазначається у Специфікації.

Строк поставки: Постачальник зобов'язаний поставити Товар за відповідною Специфікацією протягом 5 робочих днів з дати внесення Покупцем попередньої оплати (авансу) згідно п.4.3.1. або 4.4.1. Договору, якщо інше не передбачено Специфікацією. Дострокова поставка Товару Постачальником допускається виключно за згодою Сторін.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що загальна вартість/ціна Товару за цим Договором складає суму вартості/ціни Товару за всіма специфікаціями до цього Договору.

Відповідно до пункту 4.3.1 Договору, у разі, коли ціна (вартість) товару має еквівалент у іноземній валюті за відповідною Специфікацією, то, якщо інше не визначено сторонами у Специфікації, оплата товару за Специфікацією здійснюється Покупцем а наступному порядку:

- оплата у розмірі 30% ціни (вартості) товару, передбаченої у відповідній Специфікації, здійснюється на умовах попередньої оплати (авансу) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 3 банківських днів з дати отримання Покупцем наданого Постачальником рахунку на оплату.

Постачальник зобов'язаний виставити та надати Покупцю рахунок в день підписання сторонами відповідної Специфікації. Ціна, зазначена у рахунку, дійсна протягом трьох банківських днів з дати отримання такого рахунку покупцем, не залежно від зміни офіційного курсу продажу іноземної валюти до гривні, встановленого Національним Банком України. Рахунок дійсний протягом 3 банківських днів з дати отримання такого рахунку Покупцем, не залежно від строку, зазначеного у такому рахунку.

Покупець вважається таким, що виконав грошові зобов'язання по оплаті Товару (дати оплати), з дати зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

- оплата решти 70% ціни (вартості) товару, передбаченої у відповідній Специфікації (з урахуванням п.4.2.1.1 Договору), здійснюється на умовах відстрочення шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Постачальника у строк/термін, визначений сторонами у відповідній Специфікації (п.4.3.2 Договору).

Сторонами були підписані Специфікації у вигляді Додатків № 1/СА000004990 від 29.03.2017р. та № 1/СА000017365 від 18.08.2017р. (а.с.27, 28), відповідно до яких сторони визначили найменування товару, його кількість, ціну за одиницю, термін поставки та порядок та термін оплати Товару.

Відповідно до Додатку № 1/СА000004990 від 29.03.2017р. сторони погодили, що поставці підлягає Товар на суму 2 687 011,49 грн. з наступним графіком оплати:

- авансова частина у розмірі 806 103,45 грн. згідно умов п.4.3.1 Договору;

- відстрочений платіж у розмірі 1 880 908,04 грн. не пізніше 15.10.2017р.

Відповідно до Додатку № 1/СА000017365 від 18.08.2017р. сторони погодили, що поставці підлягає Товар на суму 187 805,52 грн. з наступним графіком оплати:

- авансова частина у розмірі 56 341,66 грн. згідно умов п.4.3.1 Договору;

- відстрочений платіж у розмірі 131 463,86 грн. не пізніше 01.12.2017р.

На виконання умов Договору, Позивач поставив Відповідачу товар на загальну суму 3 789 368,21 грн., що підтверджується видатковими накладними:

- № 6897 від 11.04.2017р. на суму 2 687 011,49 грн.;

- № 17331 від 03.07.2017р. на суму 914 551,20 грн.

- № 20873 від 31.08.2017р. на суму 187 805,52 грн. (а.с.31, 33, 35).

Відповідач частково оплатив поставлений товар на суму 1 136 810,46 грн., що підтверджується платіжними дорученнями:

- № від 30.03.2017р. на суму 806 103,44 грн.;

- № від 22.06.2017р. на суму 274 365,36 грн.;

- № від 22.08.2017р. на суму 56 341,66 грн. (а.с.37-39).

Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 2 652 557,75 грн.

Відповідачем суму заборгованості у розмірі 2 652 557,75 грн. не оплачено, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога Позивача щодо стягнення з Відповідача заборгованості у розмірі 2 652 557,75 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.9.4 Договору, у разі прострочення терміну (строку) оплати товару згідно п.4.3.2 або п.4.4.2 Договору, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період порушення, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення терміну (строку) оплати товару.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати поставленого товару, Позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 355 965,79 грн. за період з 16.10.2017р. по 03.04.2018р.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок пені, приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача пені у розмірі 355 965,79 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.9.4 Договору, у разі прострочення терміну (строку) оплати товару згідно п.4.3.2 або п.4.4.2 Договору, покупець сплачує на користь постачальника 18% річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення.

Позивачем нараховано Відповідачу 18% річних у розмірі 218 023,62 грн. за період з 16.10.2017р. по 03.04.2018р.

Перевіривши розрахунок 18% річних, судом встановлено, що вказаний розрахунок Позивачем зроблено не вірно, однак останній є меншим ніж сума, яка розрахована судом та з цього приводу суд вважає, що вказана вимога повинна бути задоволена саме в сумі вимог Позивача у розмірі 218 023,62 грн.

Також, Позивачем нараховано Відповідачу інфляційні втрати на загальну суму 143 129,93 грн. за період з жовтня 2017р. по листопад 2017 р. - 52 942,97 грн. та за період з грудня 2017р. по лютий 2018р. - 90 186,96 грн.

Суд, перевіривши правильність розрахунку інфляційних витрат, зазначає, що вказаний розрахунок за період з жовтня 2017р. по листопад 2017 р. Позивачем зроблено не вірно, оскільки Позивач безпідставно включив у вказаний розрахунок жовтень місяць, так як період нарахувань відбувається саме з 16.10.2017р.

Листом Верховного Суду України від 03.04.1997 року за № 62-97р "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" було роз»яснено, що судам при перевірці правильності розрахунку інфляційних витрат необхідно враховувати, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць, тому умовно слід вважати, що сума, внесена за період з 1 до 15 числа відповідного місяця індексується за період з врахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Таким чином, перерахувавши вказану суму на індекс інфляції за листопад 2017 року, суд доходить до висновку про наявність останньої в розмірі 22 689,85 грн., яка відповідно і підлягає задоволенню.

Стосовно розрахунку інфляційних витрат за період грудень 2017р. - лютий 2018р., судом встановлено, що вказаний розрахунок зроблено не вірно, однак він є меншим ніж сума розрахована судом, тому ці вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача інфляційних витрат у сумі 90 186,96 грн. є такими що підлягають задоволенню в сумі заявленої Позивачем.

Таким чином, суд вважає, що вказана вимога щодо стягнення інфляційних витрат повинна бути задоволена у розмірі 112 876,81 грн.

Стосовно пояснень Відповідача, що договір зі сторони Відповідача підписано діючим на той час директором ОСОБА_3, який самостійно вправі укладати правочини, що не перевищують 50 000,00 грн., тобто при укладенні Договору директор не мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, суд зазначає наступне.

Згідно статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 203 Цивільного кодексу України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За змістом частин першої та другої статті 99 Цивільного кодексу України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб.

Відповідно до пункту 11.1 Статуту , затвердженого протоколом № 22-07/2015р. від 22.07.2015р. (далі - Статут) (а.с.82-89) органами управління товариства є: Загальні збори акціонерів товариства та виконавчий орган - Директор.

Пунктом 11.3.2 Статуту передбачено, що виконавчий орган товариства складається з однієї особи - Директора.

Директор вправі самостійно вчиняти (укладати) правочини (договори, контракти, угоди, тощо), щодо придбання оборотних активів, отримання робіт та послуг, а також угод з монопольними організаціями (у т.ч., але не виключно: електро-, газо-, водопостачання) - на суму, що не перевищує 50 000грн. (п.11.3.5.4 Статуту).

Відповідно до п.11.3.5.5. Статуту, Директор вправі самостійно вчиняти (укладати) правочини (договори, контракти, угоди, тощо), за винятком тих, що потребують рішення вищого органу Загальних зборів учасників (п.11.2.2. та п.11.2.3.), якщо інше не передбачено окремим рішенням Загальних зборів учасників Товариства.

Станом на день укладання договору поставки №22/03/2017-СА/ПАА від 22.03.2017р., Директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-Альянс", був ОСОБА_3, який підписав спірний договір.

Згода на укладення Договору поставки №22/03/2017-СА/ПАА від 22.03.2017р. була надана учасниками (засновниками) Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-Альянс". Даний факт підтверджується Протоколом №22/03/2017-ПАА Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-Альянс" (а.с.29-30).

Відповідно до питання №2 порядку денного про укладення Товариством "Приват-Агро-Альянс" з Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО» договору поставки продукції для сільгоспвиробництва №22/03/2017-СА/ПАА від 22.03.2017р.

Рішення прийнято 100,00% голосів та уповноважено Директора ОСОБА_3 укласти договір поставки продукції для сільгоспвиробництва №22/03/2017-СА/ПАА від 22.03.2017р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО».

За змістом статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

За змістом пункту 6.2.3 Договору Покупець зобов'язаний надати Постачальнику засвідчені копії Статуту і документів, що підтверджують повноваження підписанта Договору з боку Покупця. Враховуючи викладене, Постачальник не був позбавлений можливості отримати відомості щодо повноважень керівника товариства Покупця.

Разом з тим, статтею 241 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ "ПРИВАТ-АГРО-АЛЬЯНС" було перераховано суму попередньої оплати, прийнято та не повернуто товар Постачальнику. Таким чином, ТОВ "ПРИВАТ-АГРО-АЛЬЯНС" своїми діями схвалило Договір, а відтак він є дійсним.

Таким чином, заперечення Відповідача судом не приймаються, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частина 1 ст. 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. ст. 76-79 ГПК України)

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.174, 193, 216-218, 230, 265 Господарського Кодексу України, ст.ст.92, 99, 203, 215, 241, 509, 525-526, 530, 549, 610, 611, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТ-АГРО-АЛЬЯНС", (49005, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, буд.12, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" (03038, м.Київ, вул.Ямська, 8, ) заборгованість у розмірі 2 652 557,75 грн., 112 876,81 грн. - інфляційних витрат, 355 965,79 грн. - пені, 218 023,62 грн. - 18% річних, судовий збір у розмірі 50 091,36 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

07.08.2018р.

Повне рішення складено 07.08.2018