У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

01 серпня 2018 року м. Чернігів справа № 927/563/18

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши матеріали заяви Фізичної особи - підприємця Кізіма Павла Олександровича (17500, АДРЕСА_1) про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки» (17500, м. Прилуки Чернігівської області, вул. Індустріальна, 2) 41 000 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2018 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява Фізичної особи - підприємця Кізіма Павла Олександровича про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки» неповернутої позики в сумі 41 000,00 грн., наданої згідно договору грошової позики від 24.05.2017р.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення грошових коштів.

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема наказного провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

За змістом ст. ст. 147, 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Як вже було вказано вище, підставою виникнення права вимоги Фізична особа - підприємець Кізім П.О. визначає договір грошової позики від 24.05.2017р.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частинами 2, 3 ст. 1087 Цивільного кодексу України передбачено, що розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов'язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі. Розрахунки між цими особами можуть провадитися також готівкою, якщо інше не встановлено законом.

Граничні суми розрахунків готівкою для фізичних та юридичних осіб, а також для фізичних осіб - підприємців відповідно до цієї статті встановлюються Національним банком України.

За умовами Договору грошової позики від 24.05.2017р., підписаного між Фізичною особою - підприємцем Кізімом Павлом Олександровичем (Позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки» в особі директора Гапона Володимира Михайловича (Позичальник) (надалі - Договір), (п. п. 2.1 та 6.2), Позикодавець зобов'язався надати Позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 41 000,00 гривень (сорок одна тисяча) (надалі - позика), а Позичальник зобов'язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Позика передається Позикодавцем Позичальнику безпосередньо при підписанні Сторонами цього Договору готівкою.

Підписання цього договору Позичальником підтверджує факт одержання ним від Позикодавця позики.

В той же час, у відповідності з п. п. 2.6, 3.1, 3.3 та 3.4 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004р. № 637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005р. за № 40/10320 (чинного на момент підписання Договору), уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства.

Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

Видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями.

Тобто, згідно вказаних вище приписів законодавства України, касові операції, зокрема щодо видачі/отримання готівки мали оформлюватися відповідними касовими документами.

До заяви про видачу судового наказу Фізичною особою - підприємцем Кізімом П.О. не подано належних доказів оформлення касової операції з видачі/отримання готівки, тобто доказів на підтвердження факту передачі в позику грошових коштів.

Крім того, абзацом 2 п. 1 Постанови Правління Національного банку України від 06.06.2013р. № 210, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.07.2013р. за № 1109/23641 (чинної на момент підписання Договору), установлено граничну суму розрахунків готівкою підприємств (підприємців) між собою протягом одного дня в розмірі 10 000 (десяти тисяч) гривень.

Як вбачається зі змісту Договору (п. п. 1.1, 2.1) предметом останнього є грошові кошти в розмірі 41 000,00 грн., які передаються Позикодавцем Позичальнику безпосередньо при підписанні Сторонами цього Договору готівкою.

Згідно п. 8 ч. 1, ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо зокрема, із поданої заяви не вбачається виникнення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи, що до заяви про видачу судового наказу заявником не було додано доказів на підтвердження факту передачі у власність боржника грошових коштів і, як наслідок, факту укладення між сторонами договору позики, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу має бути відмовлено.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процессуального кодексу України).

Керуючись ст. ст. 12, 147, 148, 152, 153, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Фізичній особі - підприємцю Кізіму Павлу Олександровичу у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки» позики в сумі 41 000,00 грн., наданої згідно договору грошової позики від 24.05.2017р.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Київського апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги через місцевий господарський суд.

Суддя А.С.Сидоренко