ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24 липня 2018 р. Справа № 903/385/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Енерго-Сервісна компанія "Еско-Північ"

до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський (КЕВ)

про стягнення 209 015,17 грн.

Суддя Шум М.С.

Секретар с/з ОСОБА_1

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довір. №648-05/18-002254 від 11.05.2018р.

від відповідача: ОСОБА_3, довір. №11 від 25.06.2018р.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю Енерго-Сервісна компанія "Еско-Північ" звернулось з позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський (КЕВ) про стягнення 209 015,17 грн., з них 147 441,82 грн. заборгованості, 1326,98 грн. інфляційних втрат, 593,81 грн. - 3% річних, 6608,62 грн. пені, 53 043,94 грн. збитків. Позов обґрунтований невиконанням відповідачем умов договору про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти №82/2017 від 30.03.2017р.

Ухвалою суду від 10.07.2018р. розгляд справи по суті відкладено на 24.07.2018р.

12.07.2018р. на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Енерго-Сервісна компанія "Еско-Північ" надійшла відповідь на відзив.

В судовому засіданні представник позивача просила суд позовні вимоги задоволити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача просила суд відмовити у відшкодуванні збитків в сумі 53 043,94 грн. та у штрафних санкціях.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,

встановив:

30.03.2017р. між приватним Товариством з обмеженою відповідальністю Енерго-Сервісна компанія "Еско-Північ" та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський (КЕВ) укладено договір про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти №82/2017

Згідно п.1.1 договору постачальник зобовязався поставити споживачу протягом 2017р. товар: 09120000-6 Газове паливо (за ДК 021:2015) (Газ природний) у власність, в обсягах і порядку, передбачених даним договором, а споживач зобовязався прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п.3.3 договору, розрахунки проводяться шляхом оплати споживачем грошових коштів на поточний рахунок постачальника згідно рахунків за отриманий товар з відстрочкою платежу до 15-ти календарних днів з моменту підписання актів приймання-передачі.

Пунктом 4.3 договору сторони визначили, що приймання-передача газу, поставленого постачальником та прийнятого споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних актів приймання-передачі, які є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно п.4.4 договору споживач протягом 2(двох) днів з дати одержання актів приймання-передачі природного газу зобовязується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі природного газу.

Згідно п.4.5 договору у разі невиконання обовязку, передбаченого п.4.4 даного Договору, газ вважається поставленим і прийнятим Споживачем від Постачальника на підставі даних Постачальника та/або документів та/або інформації, які складаються та/або надається Оператором і ТС та/або Оператором ГРМ до врегулювання розбіжностей згідно договору або в судовому порядку.

Пунктом п.10.1.1 сторони встановили строк дії договору й до 31.12.2017р.

Додатковою угодою №3 від 28.12.2017р. до договору №82/2017 від 30.03.2017р. сторони: 1)продовжили строк дії договору до 31.01.2018р.; 2) встановили плановий обсяг постачання газу у 2018р. до 14,439 тис. куб.м. за ціною 10254,00 грн. з ПДВ за 1000 куб.м. природного газу.

На виконання умов договору та додаткової угоди позивач поставив відповідачу природний газ з 01.01.2018р. по 31.01.2018р. в обсязі 24,785 тис. куб.м. на загальну суму 254145,40 грн., що підтверджується актом прийому-передачі природного газу від 31.01.2018р. на суму 254 145,40 грн. з ПДВ за 24,785 тис. м. куб.

Оскільки, відповідачем не надано в письмовій формі вмотивовану відмові від підписання акту приймання-передачі природного газу, відповідно до п.4.5 договору газ вважається поставленим і прийнятим споживачем від постачальника.

Відповідач за спожитий природний газ в січні 2018р. перерахував на рахунки позивача лише 106703,57 грн., тобто неоплаченою залишилася неоплаченою сума 147441,82 грн. (254 145,40 - 106703,57), що також відображено у відзиві, в якому відповідачем визнано суму заборгованості за поставлений газ на суму 147441,82 грн..

Згідно п.1 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.193 ГК України та статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредиторприйняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобовязання. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В порушення умов Договору, додаткової угоди №3 до договору та норм чинного законодавства відповідач взятих на себе зобовязань по оплаті в повному обсязі не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 147 441,82 грн.

З огляду на вищенаведене, суд приходить висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 147 441,82 грн. підставна та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про стягнення збитків у розмірі 53043,94 грн., суд зазначає таке.

Згідно ст.216 Господарського кодексу України (далі ГК України), учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частини 1, 2 ст.22 ЦК України встановлюють, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до п.10 Розділу II Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015р., Споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні заходи з боку постачальника, передбачені цим розділом та розділом VI цих Правил, у тому числі примусове обмеження (припинення) газопостачання.

Відповідно до розділу 6 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015р. Про затвердження Правил постачання природного газу, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об'єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об'єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В = (V ф - V п) х Ц х K,

де: V ф - об'єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу;

V п - підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період;

Ц - ціна природного газу за договором постачання природного газу;

K - коефіцієнт, який визначається постачальником та не може перевищувати 0,5.

Суд перевіривши методику та правильність нарахування збитків, приходить висновку, що їх наявність доведена позивачем, а вимога про стягнення з відповідача збитків розмірі 53043,94 грн. підставна та підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивача стягнення з відповідача пені, суд зазначає таке.

Згідно п.7.2 договору, у разі порушення споживачем порядку та строків оплати поставленого постачальником газу споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від вартості недопоставленого обсягу природного газу.

Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Суд перевіривши правильність нарахування пені приходить до висновку, що вимога про стягнення з відповідача пені в розмірі 6608,62 грн. підставна та підлягає до задоволення.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає, що нарахуванні позивачем 1326,98 грн. інфляційних втрат та 3% річних в сумі 593,81 грн. за період прострочення відповідають зазначеній нормі та підлягають до стягнення.

Згідно ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість , достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що спір до суду було доведено з вини відповідача, судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України суд покладає на останнього.

Керуючись ст.73-79, 86, 129, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський (КЕВ) (44700,м. Володимир-Волинський, вул. Академіка Глушкова, буд. 1, код 07516184) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Енерго-Сервісна компанія "Еско-Північ" (04073, м. Київ, вул. Рилєєва, 10а, офіс 518, код 30732144) 209 015,17 грн., з них 147 441,82 грн. боргу, 1326,98 грн. інфляційних втрат, 593,81 грн. - 3% річних, 6608,62 грн. пені, 53 043,94 грн. збитків та 3 135,24 грн. витрат по сплаті судового збору.

Повний текст рішення складено

27.07.2018

Суддя М. С. Шум