РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.08.2018Справа № 904/571/18
За позовом Приватного підприємства "ЕКГ-Сервіс"

до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк".

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Микитин О.В.

Представники сторін:

від позивача Кісуріна В.С.

від відповідача Кахраманов Р.Н.

від третьої особи: не з'явились

В судовому засіданні 06.08.2018 на підставі ст. 240 ГПК України прийнято скорочене рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "ЕКГ-Сервіс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2018 позовну заяву передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" за кредитним договором №б/н від 24.02.2014 вчинено 08.11.2017 виконавчий напис № 8839 без дотримання вимог чинного законодавства за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості, у зв'язку з чим позивач просить суд визнати даний напис таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 01.03.2018 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 02.03.2018 відкрито провадження у справі № 904/571/18, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі третю особу, підготовче засідання у справі призначено на 02.04.2018. Суд встановив відповідачу та третій особі строк до 19.03.2018 для відповіді на питання викладені в позовній заяві (та ухвалі від 02.03.2018), які оформити відповідно до ст.ст. 88, 90 ГПК України.

У встановлений судом строк відповідач та третя особа не надали відповідей на питання, поставлені позивачем, в тому числі в той же строк не надали обґрунтованої відмови від надання відповідей.

Судове засідання 02.04.2018 не відбулось, в зв'язку з перебуванням судді Усатенко І.В. у відпустці.

03.04.2018 відповідачем подано відзив на позов з додатками, в якому він проти позову заперечує, посилаючись на те, що договір між сторонами був укладений шляхом подання позивачем заяви про відкриття рахунку та приєднання в зв'язку з цим до Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті відповідача і є публічною офертою. Умовами та правилами передбачено порядок надання овердрафту та строк дії кредитного ліміту і в їх порушення позивач на вимогу відповідача не повернув своєчасно кредитні кошти, в зв'язку з чим йому було нараховано відсотки за користування кредитом, та штрафні санкції. З огляду на наявність заборгованості та її безспірність відповідач звернувся до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, який оспорює позивач. Відповідач вважає спірний виконавчий напис таким, що вчинений з дотриманням вимог законодавства та не вбачає підстав для його скасування.

Ухвалою суду від 17.04.2018 призначено підготовче засідання на 03.05.2018.

Через канцелярію суду 25.04.2018 від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Ухвалою суду від 03.05.2018 відкладено підготовче засідання до 31.05.2018.

14.05.2018 від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Через канцелярію суду 18.05.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає на відсутність кредитного договору між сторонами, не надання будь-яких первинних бухгалтерських документів, відтак наявність та розмір заборгованості не є підтвердженим.

31.05.2018 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

В підготовчому засіданні 31.05.2018 відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про витребування доказів, в зв'язку з його необгрунтованістю та оголошено перерву до 07.06.2018.

05.06.2018 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач підтримує доводи, викладені у відзиві.

Через канцелярію суду 07.06.2018 від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

Судове засідання 07.06.2018 не відбулось, в зв'язку з перебуванням судді Усатенко І.В. на лікарняному.

Ухвалою суду від 13.06.2018 призначено підготовче засідання на 25.06.2018.

Ухвалою суду від 25.06.2018 відкладено підготовче засідання на 16.07.2018 та витребувано у третьої особи документи на підставі яких було вчинено виконавчий напис.

Ухвалою суду від 16.07.2018 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні 06.08.2018.

Представник третьої особи в судове засідання 06.08.2018 не з'явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином, та подавав заяву про розгляд справи без його участі.

Неявка третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Представником позивача в судовому засіданні 06.08.2018 подано клопотання, в якому зазначено, що в тексті позовної заяви допущено описку в номері виконавчого напису, замість вірного "№ 18839" помилково зазначено "№ 18869".

Відповідачем не заперечується щодо виправлення здійсненої описки клопотанням позивача.

Судом приймається до уваги клопотання позивача, в якому зазначено про допущену описку. Оскільки зміст позовної заяви та відповіді на відзив, стосується саме виконавчого напису, від 08.11.2017 року на суму, що підлягає стягненню 215400, 84 грн., за заявою про вчинення виконавчого напису, поданої до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, вих. №б/н від 24.10.2017, за кредитним договором №б/н від 24.02.2014, укладеним в електроному вигляді на суму 215400, 84 грн. Інші виконавчі написи, за іншим номером за зазначеним договором не вчинялись, що підтверджено сторонами в судовому засіданні. Обставини викладені в позовній заяві та предмет позову стосуються саме зазначеного виконавчого напису №18839 від 08.11.2017 вчиненого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем. Таким чином подане клопотання не заявою про зміну предмета позову. Позовна заява розглядається з врахуванням клопотання позивача про технічну описку.

Представником відповідача в судовому засіданні 06.08.2018 також зазначено про описки у відзиву на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив: а саме відповідачем помилково по тексту поданих заяв позивач зазначений як відповідач і, навпаки відповідач зазначений як позивач.

Відзив на позов та заперечення на відповідь на відзив подані відповідачем, також розглядаються з врахуванням пояснень відповідача про здійснену описку за їх текстом.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, обґрунтовані обставинами, викладеними у заявах по суті спору.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у заявах по суті спору.

Відповідно до ст. 217 ГПК України про закінчення з'ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

В судових дебатах представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечував.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про акціонерні товариства" акціонерні товариства за типом поділяються на публічні акціонерні товариства та приватні акціонерні товариства. Тип акціонерного товариства зазначається у статуті акціонерного товариства. Зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день прийняття рішення з ідентифікаційним кодом 14360570 зареєстровано Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк".

Судом встановлено, що відповідачем було змінено найменування не пов'язане з перетворенням, яке не передбачає правонаступництва. З огляду на вказане, відповідачем у даній справі є Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк".

Згідно ч. 7 ст. 233 ГПК України виправлення в рішеннях і ухвалах повинні бути застережені перед підписом судді.

При проголошені скороченого рішення судом помилково зазначено колишнє найменування відповідача - "Приватне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк"" замість вірного найменування "Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк"".

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

24.02.2014 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та Приватним підприємством "ЕКГ-Сервіс" укладено договір на відкриття поточного рахунку 6335.

Згідно з заявою Приватне підприємство "ЕКГ-Сервіс" приєдналася до "Умов та правил надання банківських послуг", які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 24.02.2014 та взяло на себе зобов'язання виконувати умови договору.

Згідно договору Приватному підприємству "ЕКГ-Сервіс" було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок 6335 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms -повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Частиною 1 ст. 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ст. 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У ст. 1054 Цивільного кодексу України вказано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до розділу 1 Загальних положень чинних Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) БАНК: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", що діє на підставі Ліцензії Національного банку України № 22 від 05.10.2011, керуючись законодавством України, публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг (далі - Умови та правила та/або Договір).

Пункт 3.18.1.1 Умов та Правил (чинних на моменту кладення договору) визначає, що кредитний ліміт на поточний рахунок (надалі - кредит) надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів Клієнту, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку та Клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, віт-повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування ліміту Клієнту, що здійснюється шляхом проведення його платежів зверх залишку коштів на поточному рахунку Клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування. При ньому виникає дебетове сальдо.

Відповідно до п. 3.18.1.5 Умов та Правил (чинних на моменту кладення договору) кредитний ліміт представляє собою суму грошових коштів, в межах якої Банк здійснює оплату розрахункових документів Клієнта зверх залишку грошових коштів на його поточному рахунку. Ліміт розраховується згідно з затвердженою внутрішньобанківською методикою на основі даних про рух грошових коштів на поточному рахунку, платоспроможності, кредитної історії та інших показників відповідно до внутрішньобанківських нормативів та нормативів Національного банку України.

Пунктом 3.18.1.6 Умов та Правил (чинних на моменту кладення договору) передбачено, що ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку в разі зменшення надходжень на поточний рахунок або наступу інших факторів, визначених нормативними документами банку. Підписавши угоду Клієнт виражає своє згоду на те, що зміна ліміту здійснюється Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнту на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку та Клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших).

Згідно п. 3.2.1.1.1, 3.2.1.1.5, 3.2.1.1.6. чинних Умов та Правил Кредитний ліміт на поточний рахунок (далі - «Кредит») надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту (далі - «Ліміт»). Техніко-економічне обгрунтування кредиту - фінансування поточної діяльності. Про розмір Ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет-банку «Приват24», мобільний додаток Приват24, SMS-повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування Ліміту Клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку Клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах Ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо. Кредитний ліміт стосовно до цього розділу «Умов та правил надання банківських послуг» являє собою суму грошових коштів, в межах якої Банк здійснює оплату розрахункових документів Клієнта понад залишок грошових коштів на його поточному рахунку. Ліміт розраховується відповідно до затвердженої внутрішньобанківської методикою на підставі даних про рух грошових коштів по поточному рахунку, платоспроможності, кредитної історії та інших показників відповідно до внутрішньобанківськими нормативами і нормативними актами Національного банку України. Обов'язковою умовою встановлення/ користування Кредитним лімітом на розрахунковому рахунку є надання поруки фізичною особою - Поручителем. (Шаблон Договору поруки). Ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет-банку Приват24, мобільний додаток «Приват24», SMS-повідомлення або інших).

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем склалися кредитні відносини, які регулюються нормами параграфу 2 Розділу ІІІ Книги п'ять Цивільного кодексу України.

Укладений кредитний договір б/н від 24.02.2014 року є типовим кредитним договором банку, у зв'язку з чим в письмовому вигляді він сторонами не підписувався, а також жодні додаткові угоди до нього не складалися.

Відповідно до п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.1.10, 3.2.1.1.11 Умов та Правил Проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до «Умов та правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі - далі «Угода»). При порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбачених «Умов та правил надання банківських послуг», Банк на свій розсуд, має право змінити умови кредитування, встановивши інший термін повернення кредиту. При належному виконанні Клієнтом зобов'язань, передбачених «Умов та правил надання банківських послуг», за відсутності заперечень за місяць до закінчення терміну обслуговування Ліміту, проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування Ліміту може бути продовжено Банком на той самий строк. Термін також може бути змінений Банком згідно з п. 3.2.1.2.3.4 цього розділу «Умов та правил надання банківських послуг». Згідно ст.212, 651 ЦКУ при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань за кредитом, Банк на свій розсуд, починаючи з 91-ого дня порушення будь-якого із зобов'язань має право встановити інший термін повернення кредиту. При цьому Банк направляє Клієнту повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту на свій вибір або в письмовій формі, або за допомогою встановлених засобів електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет-банку Приват24, мобільний додаток «Приват24», SMS-повідомлення або інших). При непогашенні заборгованості у термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної в повідомленні вважається простроченою.. Проведення платежів Клієнта в порядку, встановленому цим розділом «Умов та правил надання банківських послуг», проводиться Банком до дати, яка встановлюється відповідно до п. 3.2.1.1.8. цього розділу «Умов та Правил надання банківських послуг». За сумами кредиту, отриманими клієнтами до 31.01.2015 включно і до моменту обнулення кредитного ліміту періодом безперервного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня. Зменшення або збільшення заборгованості за кредитом в цей період не впливають на зміну дати закінчення періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, по закінченні якого на поточному рахунку зафіксовано нульове дебетове сальдо. Період безперервного користування «кредитним лімітом на поточному рахунку» - не більше 30 днів. Для пільгового користування лімітом (розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості) клієнт повинен: - У разі, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця, то обнулення повинно проводитися по кінцю дня в будь-який з днів по 25-е число поточного місяця. - У разі, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця, то обнулення повинно проводитися по кінцю дня в будь-який з днів по 25-е число наступного місяця. Якщо дебетове сальдо не було обнулити згідно умов описаних вище, то з 26 числа на залишок заборгованості починають нараховуватися відсотки за користування кредитом за ставкою 36 % річних.

За сумами кредиту, отриманими з 01.02.2015 періодом безперервного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня. Зменшення або збільшення заборгованості за кредитом в цей період не впливають на зміну дати закінчення періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, по закінченні якого на поточному рахунку зафіксовано нульове дебетове сальдо. Період безперервного користування «кредитним лімітом на поточному рахунку» - не більше 30 днів.

Згідно п. 3.2.1.1.13.- 3.2.1.1.17.Умов та Правил при порушенні Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань, Клієнт сплачує Банку відсотки та пеню за користуванням кредитом від суми залишку непогашеної заборгованості в розмірі, передбаченому цим розділом «Умов та правил надання банківських послуг». Клієнт дає доручення, а Банк зобов'язується здійснювати зарахування грошових коштів на поточний рахунок клієнта в Банку в кожному випадку, коли в Банк надходить до виконання платіжний документ від іншого клієнта, в якому як отримувача коштів значиться Клієнт, а його рахунок вказаний в іншому банку. Клієнт засвідчує, що: їм надані всі наявні документи, що стосуються повноважень керівника та інших органів управління Клієнта на отримання кредиту (протоколи загальних зборів, протоколи засідання правління тощо); в господарських судах не є заяв кредиторів про визнання Клієнта банкрутом; на момент укладення договору застави або іпотеки у Клієнта відсутні відомості про права та вимоги інших осіб на предмет застави (іпотеки), в т.ч. не зареєстрованих у встановленому порядку. Вся відповідальність за надання в Банк документів, необхідних для підтвердження повноважень на отримання кредиту, покладається на керівника Клієнта (у разі ненадання необхідних документів, дії керівника Клієнта підлягають класифікації, як шахрайські). При укладанні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до «Умов та правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та / або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першої" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі. При перерахуванні Клієнтом з поточного рахунку коштів за рахунок кредитного ліміту на будь-які рахунки, Власником яких є Клієнт, або на будь-які пластикові картки (за винятком зарахувань заробітної плати на зарплатні картки Банку), а також на погашення будь-яких кредитів, з суми кожного з проведених в рахунок кредитного ліміту перерахувань стягується комісійна винагорода в розмірі 3% від суми перерахувань. Клієнт доручає Банку списувати суми такої комісійної винагороди, що підлягають до сплати Банку, зі свого поточного рахунку.

Пунктом 3.2.1.4 Умов та правил визначено порядок розрахунків, в тому числі порядок повернення кредитних коштів та нарахування відсотків за їх користування.

Отже між сторонами у справі склались кредитні відносини, які регулюються главою 71, розділу ІІІ, книги 5 Цивільного кодексу України.

08 листопада 2017 року банк звернувся до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Швець Р.О. (далі - третя особа) із заявою на вчинення виконавчого напису.

08 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис (зареєстровано в реєстр за № 18839), яким запропоновано стягнути заборгованість ПП "ЕКГ-Сервіс" перед ПАТ "КБ "Приватбанк" за Кредитним договором № б/н від 24.02.2014 у розмірі:

- заборгованості за тілом кредиту - 188940,01 грн;

- заборгованості за відсотками - 21364,57 грн;

- заборгованість з комісії - 944,70 грн;

- заборгованість з пені - 4151,56 грн.,

Строк, за який провадиться стягнення - 1303 дні, а саме з 24.02.2014 по 19.09.2017.

Також, запропоновано стягнути витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1800,00 грн.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки був вчинений з грубим порушенням закону, оскільки між сторонами не укладався кредитний договір, а тому він міг бути наданий до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, суму заборгованості позивач вважає меншою, крім того, відповідачем при зверненні з вимогою про вчинення виконавчого напису 08.11.2017 не враховано платежі здійснені позивачем після 19.09.2017.

Порядок вчинення виконавчого напису та його форма передбачені Цивільним кодексом України, Законом України "Про нотаріат", Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України N 3253/5 від 22.12.2010 та 16 Главою Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 50 Закону України "Про нотаріат" право на оскарження нотаріальної дії (нотаріального акта) має особа, прав та інтересів якої стосується ця дія (акт).

Зі змісту вказаної норми закону випливає, що особа має право на оскарження вчиненої нотаріусом нотаріальної дії (нотаріального акта) в цілому, а не в певній частині.

Згідно з ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно п.п. 1.1., 1.2, 1.3, 1.4, 2.1, 2.2 пункту 1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Підпунктами 3.1 - 3.5 пункту 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі - Порядок) встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172.

Згідно п.п. 5.1-5.3 Порядку виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій.

Виконавчий напис від 08.11.2017 № 18839 вчинений на окремому аркуші, а не на документі, що засвідчує право вимоги.

Згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" від 29.06.1999 № 1172 кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

До заяви про вчинення виконавчого напису від 24.10.2017 № б/н (отримано нотаріусом 08.11.2017) долучено заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг від 24.02.2014, з якою звертався до банку ПП "ЕКГ-Сервіс" та розрахунок заборгованості за договором № б/н від 24.02.2014, укладеного між Приватбанком та клієнтом - Приватним підприємством "ЕКГ-Сервіс" станом на 19.09.2017. Згідно розрахунку загальна сума заборгованості складає 215400,84 грн, з яких: - заборгованості за тілом кредиту - 188940,01 грн; - заборгованості за відсотками - 21364,57 грн; - заборгованість з комісії - 944,70 грн; - заборгованість з пені - 4151,56 грн. Письмова вимога про усунення порушень без дати та номеру, в якій банк просив повернути отримані кредитні кошти та сплатити відсотки за користування кредитом, комісію та пеню. У вимозі зазначено, що термін повернення кредиту та сплати плати за кредитом вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі протягом 5 календарних днів з дати відправлення письмової вимоги.

Відповідачем долучено опис вкладення, фіскальний чек від 01.10.2017 та реєстр поштових відправлень згідно яких позивачу направлено претензію від 27.09.2017 вих № 50605KRHCS0AR. Суд приймає вказані документи у якості доказів направлення позивачу саме письмової вимоги про усунення порушень без дати і номера, оскільки, позивачем підтверджено отримання саме цього документа згідно зазначених вище доказів відправки. Вказана обставина визнана у листі позивача від 14.11.2017.

Так, відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання,то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки в договорі не було обумовлено чіткі строки повернення кредиту, то сума кредиту згідно направленої відповідачем вимоги, мала бути повернутою у строк по 06.10.2017. З цієї дати обчислюється річний строк для вчинення виконавчого напису.

Як зазначено вище судом, договір №б/н від 24.02.2014 про відкриття рахунку за своє правовою природою є, в тому числі кредитним договором, а тому надання нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригіналу заяви ПП "ЕКГ-Сервіс" про відкриття рахунку від 24.02.2014 є фактичним наданням кредитного договору, передбаченого законом (ст. 87,88 Закону України "Про нотаріат") для вчинення виконавчого напису.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Велика Палата Верховного Суду (Постанова Верховного суду від 26.06.2018 Справа № 910/16252/17) наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). При цьому лише та обставина, що у виконавчому написі зазначено більшу суму заборгованості за кредитом, ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору про розмір заборгованості (постанова Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову (Постанова Верховного суду від 26.06.2018 Справа № 910/16252/17).

Згідно постанови Верховного суду України Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17).

Докази розгляду судом справ з приводу розміру заборгованості позивача перед відповідачем за договором від 24.02.2014 суду не надані. А отже відсутні підстави вважати суму боргу , визначену відповідачем спірною. Позивач у відповідь на вимогу звернувся до відповідача з листом від 14.11.2017, в якому повідомляв про менший розмір заборгованості та просив надати йому обґрунтований розрахунок заборгованості, заявлений відповідачем (докази направлення відсутні). Лист позивача від 14.11.2017 не свідчить про спірність заборгованості, та не є підставою для скасування виконавчого напису в зв'язку з відсутністю доказів безспірності боргу.

Позивач долучив до матеріалів справи банківські виписки за період з 29.07.2016 по 08.11.2017 по рахунку 4027 в підтвердження погашення заборгованості за кредитом та проміжну виписку за період з 09.11.2017 по 26.01.2018 з нульовим вхідним та вихідним залишком по рахунку 4027. Тобто позивач вказує, що останній рух коштів по вказаному рахунку мав місце 29.09.2017 і дебетове сальдо дорівнює 0. Проте як вбачається з заяви позивача йому було відкрито згідно договору від 24.02.2014 поточний рахунок № 6335, однак виписка по даному рахунку позивачем не подана.

Також позивач надає платіжні доручення та меморіальні ордери з яких вбачається, що за період з 17.02.2017 по 29.09.2017 позивачем на рахунок відповідача № 78605 було перераховано грошові кошти у розмірі 150000,00 грн. Рух коштів відбувався не по рахунку позивача, відкритому на підставі договору від 24.02.2014, однак сторонами не заперечуються, що вказані кошти були зараховані на рахунок відповідача, і як зазначає позивач в рахунок погашення заборгованості за кредитом.

Згідно ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Отже як вбачається з документів наданих приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису 08.11.2017, відповідачем було надано не банківську виписку по рахунку позивача, яка б підтверджувала заборгованість за договором, а розрахунок заборгованості без зазначення номеру рахунку та станом на 19.09.2017 тобто фактично станом майже за два місяці до вчинення виконавчого напису.

Отже з поданого документу нотаріус не мав можливості встановити розмір наявної у позивача перед відповідачем заборгованості за договором № б/н від 24.02.2014 станом на 08.11.2017 (день вчинення виконавчого напису). Крім того, з розрахунку не вбачається що саме по рахунку, відкритому за договором від 24.02.2014 існує зазначена відповідачем заборгованість.

З вищезазначеного вбачається, що відповідачем нотаріусу не було надано документів, передбачених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172, а тому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. не виконано вимоги ст. 88 Закону України " Про нотаріат", що є підставою для задоволення позову.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, господарський суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та містить докази в підтвердження обґрунтувань позовних вимог, та підлягає задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (ч. 2 ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до ст. 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Дана норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

У відповідності до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Це стосується відповідача, який мав довести суду, що він виконав вимоги законодавства щодо порядку вчинення нотаріальних дій та надав передбачені законом документи для вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису. Проте, надані відповідачем докази не доводять правомірність його дій та не спростовують доводи позивача.

Пунктами 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №18839, вчинений 08.11.2017 приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем щодо стягнення з Приватного підприємства "ЕКГ-Сервіс" на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.02.2014 у сумі 215400,84 грн за період з 24.02.2014 по 19.09.2017.

3. Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д; ідентифікаційний код: 14360570) на користь Приватного підприємства "ЕКГ-Сервіс" (50056, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мкр Сонячний, будинок 32/33; ідентифікаційний код: 35230032) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 ( одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 08.08.2018

Суддя І.В.Усатенко