ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2018 р. Справа № 922/3796/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Гребенюк Н. В. , суддя Істоміна О.А.

за участю секретаря судового засідання Кохан Ю.В.

за участю:

представника ТОВ «Техноком» - Мици Ю.В.

представника ТОВ «Харківпроменерго» - Волокіти О.Г.

ліквідатора СТ «Колос» - Кошовського С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківпроменерго», м. Харків (вх.№892 Х/2-6)

на ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.04.2018 у справі №922/3796/16 (суддя Усатий В.О., повний тест ухвали складено та підписано 16.04.2018)

за заявою Споживчого товариства «Колос», м. Харків

до Споживчого товариства «Колос», м. Харків

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Господарського суду Харківської області від 06.12.2016 Споживче товариство «Колос» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором голову ліквідаційної комісії Чикачкова О.В.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.12.2016 задоволено заяву ліквідатора про дострокове припинення його обов'язків у справі, призначено ліквідатором СТ «Колос» арбітражного керуючого Кошовського С.В.

06.10.2017 ліквідатор Кошовський С.В. звернувся до Господарського суду Харківської області із заявою про стягнення з ТОВ «Харківпроменерго» дебіторської заборгованості в сумі 11225620,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.10.2017 заяву ліквідатора від 06.10.2017 про стягнення з ТОВ «Харківпроменерго» дебіторської заборгованості призначено до розгляду на 09.11.2017, а ТОВ «Харківпроменерго» залучено до участі у справі як особу, на права та обов'язки якої може вплинути судове рішення за результатом розгляду заяви ліквідатора.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.04.2018 заяву ліквідатора (вх. № 32845 від 06.10.2017) задоволено. Стягнуто з ТОВ «Харківпроменерго» на користь Споживчого товариства «Колос» дебіторську заборгованість у сумі 11225620,00 гривень. Стягнуто з ТОВ «Харківпроменерго» в дохід державного бюджету України 168384,30 грн. судового збору.

Дана ухвала мотивована відсутністю у справі доказів наявності договірних відносин між СТ «Колос» та ТОВ «Харківпроменерго», у зв'язку з чим має місце безпідставне перерахування СТ «Колос» коштів, які підлягають поверненню згідно статті 1212 Цивільного кодексу України.

ТОВ «Харківпроменерго» з даною ухвалою суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального права, просить ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.04.2018 у справі №922/3796/16 скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви ліквідатора СТ «Колос» від 06.10.2017 про стягнення з ТОВ «Харківпроменерго» дебіторської заборгованості в сумі 11225620,00 гривень.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2018 для апеляційного розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тарасова І.В., суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 апеляційну скаргу ТОВ «Харківпроменерго» залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України, скаржнику встановлено 10-денний строк для усунення недоліків апеляційної скарги з дня вручення ухвали.

29.05.2018 скаржником на виконання вимог ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 надано заяву про усунення недоліків (вх.№3981 від 29.05.2018) та документальні докази на її підтвердження, а саме: докази доплати судового збору у розмірі 250814,45 грн., докази направлення копії апеляційної скарги кредиторам у справі та ліквідатору СТ «Колос».

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 31.05.2018 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Харківпроменерго» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 10.04.2018 у справі №922/3796/16. Відкрито апеляційне провадження. Зупинено дію ухвали Господарського суду Харківської області від 10.04.2018 по справі №922/3796/16 до закінчення розгляду справи апеляційним господарським судом. Встановлено ліквідатору Кошовському С.В. та кредиторам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Товариству з обмеженою відповідальністю «Харківпроменерго» встановлено строк для надання відповіді на відзив - не пізніше трьох днів з дня отримання відзиву на апеляційну скаргу. Зобов'язано учасників провадження надати суду довідки та витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на день розгляду справи. Призначено розгляд апеляційної скарги на 10.07.2018 о 14-30 год. Господарському суду Харківської області встановлено строк до 02.07.2018 для надсилання до Харківського апеляційного господарського суду усіх матеріалів справи №922/3796/16.

14.06.2018 Ліквідатором СТ «Колос» Кошовським С.В. надано суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу (вх. № 4514), в якому він просить визнати причини неподання скаржником доказів суду першої інстанції неповажними і у прийнятті додаткових доказів на стадії апеляційного розгляду справи відмовити, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківпроменерго» - залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.04.2018 по справі № 922/3796/16 залишити без змін.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2018 у зв'язку з відрядженням судді-доповідача Тарасової І.В. та відпусткою судді Білоусової Я.О. для апеляційного розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Барбашова С.В., суддя Гребенюк Н.В., суддя Пуль О.А.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.07.2018 розгляд справи відкладено на 26.07.2018 о 12:00 год. та зобов'язано Господарський суд Харківської області терміново надіслати до Харківського апеляційного господарського суду усі матеріали справи №922/3796/16.

18.07.2018 на адресу Харківського апеляційного господарського суду від Господарського суду Харківської області надійшли усі матеріали справи № 922/3796/16 за заявою СТ «Колос» про визнання банкрутом.

18.07.2018 згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв'язку з відпусткою судді Пуль О.А. для апеляційного розгляду даної справи сформована колегія суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А., суддя Гребенюк Н.В.

26.07.2018 уповноваженим представником кредитора - ТОВ «Техноком» Мицею Ю.В. надані пояснення щодо апеляційної скарги ТОВ «Харківпроменерго» (вх. № 5797), в яких кредитор вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки судом першої інстанції було створено всі умови для належної можливості реалізації ТОВ «Харківпроменерго» свого права на захист, а саме: для отримання доказів для підтвердження факту надання послуг чи виконання робіт на спірну суму, однак ТОВ «Харківпроменерго» свідомо ці докази не надавало. За вказаних обставин, ТОВ «Техноком» просить визнати причини неподання скаржником доказів суду першої інстанції неповажними, у зв'язку з чим просить у прийнятті додаткових доказів на стадії апеляційного розгляду справи відмовити, апеляційну скаргу ТОВ «Харківпроменерго» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.04.2018 у справі № 922/3796/16 залишити без змін.

26.07.2018 уповноваженим представником ТОВ «Харківпроменерго» - адвокатом Волокітою О.Г. заявлено клопотання (вх. № 5842) про залучення до матеріалів справи оригіналу нотаріально посвідченої заяви від 19.07.2018 директора СТ «Колос» ОСОБА_6, яким підтверджено, що в період з 2009-2015 років у ТОВ «Харківпроменерго» та СТ «Колос» були наявні договірні правовідносини за Договором № 444/1 на надання послуг від 29.04.2010, які виконані обома сторонами у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківпроменерго» підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Господарського суду Харківської області від 06.12.2016 у справі №922/3796/16 СТ «Колос» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.12.2016 у справі №922/3796/16 ліквідатором СТ «Колос» призначено арбітражного керуючого Кошовського С.В.

06.10.2017 арбітражний керуючий Кошовський С.В. звернувся до суду із заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківпроменерго» () на користь Споживчого товариства «Колос» () дебіторської заборгованості у сумі 11225620,00 гривень.

В обґрунтування своєї заяви ліквідатор зазначив, що з банківських виписок СТ «Колос» вбачається, що в період з 03.11.2011 по 03.06.2015 СТ «Колос» сплатило на користь ТОВ «Харківпроменерго» грошові кошти у загальній сумі 11225620,00 гривень. Цільове призначення всіх платежів однакове - сплата за обслуговування устат.ком.обліку та облік споживання електричної енергії. Також міститься посилання на договір № 444/1 від 29.04.2010. Проте у ліквідатора СТ «Колос» відсутні будь-які господарські договори, укладені між боржником та дебітором, а також первинні документи, які підтверджують здійснення господарських операцій. Окрім того, відсутні докази того, що у боржника було наявне обладнання, яке підлягало постійному дорогому обслуговуванню, та вважає, що грошові кошти були перераховані на користь ТОВ «Харківпроменерго» безпідставно, так як будь-які докази надання послуг з боку останнього на користь СТ «Колос» відсутні, у зв'язку з чим кошти підлягають поверненню на користь СТ «Колос».

Таким чином, ліквідатор зазначив, що у разі відсутності у дебітора примірника оригіналу договору, на який здійснюється посилання при здійсненні платежів, слід вважати, що грошові кошти у сумі 11225620,00 гривень набуті ТОВ «Харківпроменерго» без належної правової підстави та підлягають поверненню на користь боржника. На переконання ліквідатора формальна наявність договору про надання послуг не може свідчити про реальність господарських операцій та факт надання послуг за цим договором, а тому враховуючи те, що СТ «Колос» здійснювало платежі на користь ТОВ «Харківпроменерго», а останнє фактично не надавало жодні послуги, виникла необхідність повернення сплачених грошових коштів.

На підтвердження своєї правової позиції по заяві, ліквідатором СТ «Колос» надано до матеріалів справи детальний перелік всіх фінансових операцій, здійснених з боку СТ «Колос» на користь ТОВ «Харківпроменерго» (том 8 аркуші справи 17-19). Наведені платежі ліквідатор підтверджує також банківськими виписками, які наявні у справі.

Стосовно правомірності звернення до суду із даною заявою в межах справи про банкрутство колегія суддів апеляційної інстанції враховує те, що відповідно до частини першої статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно частини шостої статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частиною четвертою статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Отже, вказана норма Закону про банкрутство відносить до підвідомчості господарських судів справи зі спорів, пов'язаних з майновими вимогами до боржника, до яких, крім названих у зазначеній статті Закону, слід відносити також й інші спори з майновими вимогами до боржника, а саме: спори про визнання права власності, повернення майна, розірвання договорів, спори, пов'язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

Водночас згідно пункту 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

При цьому на відміну від положень частини восьмої статті 23 Закону про банкрутство, якими визначено, що спори боржника з поточними кредиторами вирішуються шляхом їх розгляду в позовному провадженні господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, норми частини четвертої статті 10 цього Закону прямо не встановлюють порядок розгляду майнових спорів, стороною яких є боржник, в окремому позовному провадженні. Тому такі майнові спори підлягають розгляду судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, та саме в межах цієї справи.

Отже, імперативними нормами частини четвертої статті 10 Закону про банкрутство та статтями 12, 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено виключну підсудність майнових спорів за участю особи, яка перебуває в процедурі банкрутства.

Системний аналіз положень Закону про банкрутство дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми цього Закону мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону про банкрутство, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

В даному випадку предметом судового розгляду є спір про стягнення з дебітора на користь боржника грошових коштів, а тому колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що даний спір безпосередньо стосується питань щодо формування ліквідаційної маси у справі про банкрутство і пов'язаний із здійсненням провадження у справі про банкрутство.

Судом першої інстанції даний спір не виокремлювався у будь-яке інше провадження, а розглядався саме в межах цієї справи №922/3796/16, що підтверджується відповідними ухвалами суду.

Таким чином, ліквідатор правомірно звернувся до суду із заявою про стягнення дебіторської заборгованості саме в межах справи про банкрутство №922/3796/16, а з не окремою позовною заявою, як помилково вважає ТОВ «Харківпроменерго».

В процесі розгляду заяви арбітражного керуючого про стягнення дебіторської заборгованості у суді першої інстанції ТОВ «Харківпроменерго» у своїх запереченнях проти неї зазначило (заява від 06.12.2017; том 8 аркуш справи 25), що не отримувало від ліквідатора будь-яких заяв про стягнення спірної заборгованості та наголосило, що оригінали документів стосовно правовідносин між СТ «Колос» та ТОВ «Харківпроменерго» були вилучені у останнього згідно протоколу обшуку від 22.10.2012 (том 8 аркуші справи 27-33) та до цього часу підприємству не повернуті, а тому копії вказаних документів у ТОВ «Харківпроменерго» відсутні. Водночас ТОВ «Харківпроменерго» вказало, що на його останню заяву від 20.11.2017 (том 8 аркуш справи 26) про повернення вилучених згідно вказаного протоколу документів, ГУ ДФС в Харківській області відповіді не надало і документи не повернуло.

В свою чергу Арбітражний керуючий СТ «Колос» Кошовський С.В. зазначив, що вищезазначений протокол обшуку від 22.10.2012 оформлювався під час проведення обшуку в іншій організації - TOB «НВО Промтехенерго», а тому в результаті обшуку було вилучено документи (договори, акти та накладні), які стосувались спільної діяльності ТОВ «НВО Промтехенерго» та ТОВ «Харківпроменерго». Спільна документація ТОВ «Харківпроменерго» з СТ «Колос» під час даного обшуку не вилучалась. Крім цього, СТ «Колос» здійснювало платежі на користь ТОВ «Харківпроменерго» у період з 03.11.2011 по 03.06.2015, а під час обшуку вилучались документи за 2011 та 2012 роки. При цьому, СТ «Колос» здійснювало платежі на користь ТОВ «Харківпроменерго» до 03.06.2015. Однак, жодних первинних документів, які б підтверджували реальність господарських операцій у період з 2013 по червень 2015 року з боку ТОВ «Харківпроменерго» не надано.

Окремо ліквідатор Арбітражний керуючий СТ «Колос» Кошовський С.В. вказав, що СТ «Колос» було направлено відповідний запит до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України відносно наявності у ТОВ «Харківпроменерго» ліцензії на здійснення послуг з обслуговування приладів обліку електричної енергії у спірний період.

Розглянувши заявлене ТОВ «Харківпроменерго» клопотання про витребування у ГУ ДФС у Харківській області вилучених документів, суд першої інстанції ухвалив рішення, яким відмовив у його задоволенні з посиланням на те, що витребувані документи стосуються іншої юридичної особи та охоплюють інший період, при цьому зобов'язавши ТОВ «Харківпроменерго» надати первинні документи стосовно спірного питання за 2013, 2014, 2015 роки.

У своїх додаткових поясненнях (вх. №7726 від 22.03.2018; том 8 аркуші справи), наданих суду першої інстанції, ліквідатор СТ «Колос» Кошовський С.В. зазначив, що діяльність із обслуговування устаткування комерційного обліку підлягає ліцензуванню, але у ТОВ «Харківпроменерго» відсутня інформація щодо наявності відповідної ліцензії.

Суд першої інстанції своєю ухвалою від 27.03.2018 повторно зобов'язав ТОВ «Харківпроменерго» надати, зокрема, первинні документи стосовно спірного питання за 2013, 2014, 2015 роки.

На виконання вимог цієї ухвали директор ТОВ «Харківпроменерго» надав довідку про відсутність заборгованості у підприємства перед СТ «Колос» (том 8 аркуш справи 107), в якій послався на те, що ТОВ «Харківпроменерго» не отримувало до цього часу жодних претензій з боку СТ «Колос» та будь-яких заяв, у тому числі й заяви, вимоги по якій є предметом даного судового провадження.

Оцінивши всі наявні у справі документи, суд першої інстанції визнав їх достатніми для розгляду заяви ліквідатора СТ «Колос» по суті і за результатами її розгляду ухвалив рішення, яким стягнув з ТОВ «Харківпроменерго» на користь СТ «Колос» () дебіторську заборгованість у сумі 11225620,00 гривень.

В обґрунтування висновку про необхідність задоволення заяви ліквідатора СТ «Колос» про стягнення з ТОВ «Харківпроменерго» дебіторської заборгованості в сумі 11225620,00 грн. суд першої інстанції послався на те, що в матеріалах справи відсутні докази наявності договірних відносин між СТ «Колос» та ТОВ «Харківпроменерго», а тому грошові кошти у вказаній сумі були безпідставно перераховані СТ «Колос» на користь ТОВ «Харківпроменерго» і підлягають поверненню згідно статті 1212 Цивільного кодексу України.

За статтею 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (частина друга статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною п'ятою статті 236 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Однак колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що прийняте судом рішення про задоволення заяви ліквідатора СТ «Колос» щодо стягнення з ТОВ «Харківпроменерго» дебіторської заборгованості в сумі 11225620,00 грн. зазначеним вимогам не відповідає, зважаючи на нижченаведене.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до приписів статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Між тим, суд першої інстанції не з'ясував такі істотні обставини, необхідні для правильного вирішення даного спору, як наявність між СТ «Колос» та ТОВ «Харківпроменерго» договірних правовідносин за Договором № 444/1 на надання послуг від 29.04.2010, які регулюються відповідними нормами зобов'язального права, та факт перерахування СТ «Колос» грошових коштів на рахунок ТОВ «Харківпроменерго» саме на виконання умов цього Договору.

Договірний характер цих правовідносин вже виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, яка регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Так, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що згідно наданого арбітражним керуючим СТ «Колос» Кошовським С.В. до матеріалів справи детального переліку всіх фінансових операцій, здійснених з боку СТ «Колос» на користь ТОВ «Харківпроменерго» (том 8 аркуші справи 17-19), вбачається, що в графі «Призначення платежу» є посилання на сплату Споживчим товариством «Колос» коштів за обслуговування ТОВ «Харківпроменерго» устаткування комерційного обліку та обліку споживання електричної енергії згідно Договору № 444/1 від 29.10.2010.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу Україну особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином, аналіз наведеної норми свідчить, що зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна породжують такі юридичні факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав (норми закону, адміністративного акту, правочину (договору) тощо) або якщо такі відпали.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17.06.2014 у справі № 13/096-12.

Відповідно до змісту статті 1212 Цивільного кодексу України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України (правова позиція Верховного Суду України у Постанові від 24.09.2015 по справі № 6-122 цс14).

Відтак, конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 Цивільного кодексу України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Як зазначено вище, ТОВ «Харківпроменерго» отримало грошові кошти від СТ «Колос» за наявності достатніх правових підстав - Договору № 444/1 на надання послуг від 29.04.2010, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, та у якості розрахунку за надані послуги.

Однак судом першої інстанції не враховано, що ліквідатором СТ «Колос» Кошовським С.В. не надано жодних доказів на підтвердження визнання вказаного договору недійсним або щодо його розірвання у встановленому порядку, тому посилання заявника на те, що оспорювана сума в розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України вважається отриманою ТОВ «Харківпроменерго» безпідставно, спростовуються фактичними обставинами справи.

Відповідно до меж перегляду справи в апеляційній інстанції, встановлених в частині третій статті 269 Господарського процесуального кодексу України в редакції, додаткові докази приймаються судом за умови, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Тобто у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття. Аналогічна правова позиція викладена, в постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 911/1355/17.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ТОВ «Харківпроменерго» посилається на те, що відповідно до умов Договору № 444/1 на надання послуг від 29.04.2010, ТОВ «Харківпроменерго» протягом 2010 - 2015 років надавало СТ «Колос» послуги оператора електролічильників та оператора даних комерційного обліку електричної енергії, вартість яких за цей період склала 11225620,00 грн.

Жодних претензій з боку СТ «Колос» щодо якості наданих підприємством «Харківпроменерго» послуг не було, а тому всі послуги за договором № 444/1 від 29.04.2010 були надані ТОВ «Харківпроменерго» своєчасно та в повному обсязі.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положеннями статті 903 цього ж Кодексу передбачений обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Виходячи з сукупного аналізу зазначених норм, факт здійснення господарської операції може підтверджуватися виключно первинними документами.

Такими первинними документами щодо купівлі-продажу (поставки) товарів, є договори, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, акти приймання-передачі тощо; щодо надання послуг та виконання робіт - відповідні акти наданих послуг/виконаних робіт тощо; щодо здійснення розрахунків (руху коштів) - платіжні доручення, касові ордери, банківській виписки.

В підтвердження проведення господарських операцій та обставин виконання обома сторонами договірних домовленостей за угодою № 444/1 від 29.04.2010 ТОВ «Харківпроменерго» надало суду апеляційної інстанції:

- копію договору № 444/1 на надання послуг від 29.04.2010;

- копії банківських виписок за період 2010-2015 років;

- копії протоколів узгодження договірної ціни на надання послуг, які були підставами для проведення взаємних розрахунків та платежів між СТ «Колос» та ТОВ «Харківпроменерго» і є невід'ємними частинами Договору № 444/1 на надання послуг від 29.04.2010;

- копії актів приймання-передачі наданих послуг, підписаних повноважними представниками обох сторін, згідно яких вбачається, що послуги оператора даних комерційного обліку по зняттю показників електричних лічильників та оператора даних комерційного обліку електричної енергії по Договору № 444/1 на надання послуг від 29.04.2010 у спірному періоді та на суму 11225620,00 грн. виконані у повному обсязі. По факту наданих послуг сторони взаємних претензій не мають;

- копії відповідних податкових накладних, складених та оформлених у спірному періоді.

Поряд з цим, в спростування доводів арбітражного керуючого СТ «Колос», ТОВ «Харківпроменерго» також надало до апеляційної скарги копію свідоцтва про державну метрологічну атестацію ВОК АСОЕ, який використовувався при наданні послуг СТ «Колос» та документів на підтвердження правомірності використання ВОК АСОЕ ТОВ «Харківпроменерго».

Водночас, ТОВ «Харківпроменерго» пояснило, що всі надані ним суду апеляційної інстанції первинні документи не могли бути надані місцевому господарському суду з підстав, що не залежали від нього в силу низки об'єктивних обставин, з чим повністю погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Так, із наявної в матеріалах справи копії Протоколу обшуку від 22.10.2012 (том 8 аркуші справи 27-33) вбачається, що оригінали первинних документів ТОВ «Харківпроменерго», в тому числі які стосуються правовідносин з СТ «Колос»: договори, видаткові, прибуткові, податкові накладні, акти виконаних робіт та наданих послуг за 2010-2012 були вилучені під час обшуку на підприємстві ТОВ «НВО Промтехенерго» (пункти 3, 4, 6, 7, 8, 10-19, 21, 22 Протоколу) і на час розгляду справи у суді першої інстанції Товариству з обмеженою відповідальністю «Харківпроменерго» не повернуті.

Крім того, договірні відносини між СТ «Колос» та ТОВ «Харківпроменерго» мали місце в період 2010-2015 років та за завершеністю і давністю первинні документи за Договором № 444/1 від 29.04.2010 були передані до архіву, де були втрачені, тому підприємству знадобився значний час для відновлення цих документів.

У зв'язку із наведеними обставинами колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із доводами ТОВ «Харківпроменерго» про те, що підприємство було позбавлене можливості одразу та у повному обсязі надати суду першої інстанції копії первинних документів в підтвердження виконання обома сторонами зобов'язань за Договором № 444/1 на надання послуг від 29.04.2010.

Крім того, ТОВ «Харківпроменерго» надавало суду першої інстанції Довідку від 06.04.2018, якою підтверджувало, що на даний час не має жодних договірних відносин із СТ «Колос» і у підприємства відсутня будь-яка заборгованість перед боржником. Жодних претензій з боку СТ «Колос» до ТОВ «Харківпроменерго» до цього часу не надходило, будь-яких заяв, в тому числі й від ліквідатора СТ «Колос» про стягнення з ТОВ «Харківпроменерго» дебіторської заборгованості у розмірі 11225620,00 грн. ТОВ «Харківпроменерго» не отримувало.

Наведене залишилося поза увагою суду першої інстанції при розгляді ним заяви ліквідатора про стягнення з ТОВ «Харківпроменерго» дебіторської заборгованості в межах даної справи.

За вказаних обставин, причини ненадання первинних документів до місцевого господарського суду визнаються колегією суддів апеляційної інстанції поважними, а тому додані до апеляційної скарги документи приймаються судом апеляційної інстанції до уваги в якості додаткових доказів обґрунтування відсутності у ТОВ «Харківпроменерго» обов'язку перед СТ «Колос» з повернення безпідставно набутих коштів, а отже підлягають дослідженню у сукупності із наявними у справі документами.

За результатами апеляційного розгляду та дослідження наданих доказів у їх сукупності, колегія суддів встановила обставини щодо надання ТОВ «Харківпроменерго» усіх послуг за Договором № 444/1 від 29.04.2010 та у повному обсязі на суму 11225620,00 грн., а також їх отримання СТ «Колос» без будь-яких зауважень та заперечень, оскільки за кожним фактом надання ТОВ «Харківпроменерго» послуг Споживчому товару «Колос» сторони оформляли відповідним чином акт приймання-передачі послуг, видаткову та податкову накладні.

Також, ТОВ «Харківпроменерго» надало суду апеляційної інстанції нотаріально засвідчену заяву від 19.07.2018 колишнього директора СТ «Колос» - ОСОБА_6, який підтвердив, що в період з 2009-2015 років СТ «Колос» мало господарські відносини з ТОВ «Харківпроменерго» () в межах Договору № 444/1 на надання послуг від 29.04.2010, за яким ТОВ «Харківпроменерго» надавало СТ «Колос» послуги оператора із зняття показань електролічильників та оператора даних комерційного обліку електричної енергії. За кожним фактом надання ТОВ «Харківпроменерго» послуг сторони оформляли акт приймання-передачі послуг, видаткову та податкову накладні. Зі свого боку СТ «Колос» здійснило розрахунки за отримані послуги у повному обсязі. Відносини за Договором № 444/1 на надання послуг від 29.04.2010 були завершені у зв'язку з виконанням сторонами прийнятих на себе зобов'язань в повному обсязі та належним чином. Претензій щодо порядку, строків та якості виконаних зобов'язань за вказаним договором жодна сторона не заявляла.

Оскільки зазначена заява була отримана ТОВ «Харківпроменерго» лише 23.07.2018, то відповідно не могла бути подана раніше, тому причини її неподання суду першої інстанції також визнаються судом апеляційної інстанції поважними, а вказаний доказ підлягає оцінці поряд з іншими наявними у справі документами в їх сукупності.

Таким чином, в процесі апеляційного розгляду справи підтверджується, що судом першої інстанції прийнято рішення, виходячи із обставин ненадання доказів існування договірних відносин між ТОВ «Харківпроменерго» та СТ «Колос», за наявності самих лише пояснень арбітражного керуючого СТ «Колос» Кошовського С.В., чим порушено принципи рівності та змагальності господарського судочинства та принципи верховенства права.

Враховуючи те, що суд першої інстанції при розгляді даної справи не встановив дійсних обставин та підстав перерахування СТ «Колос» грошових коштів в сумі 11225620,00 грн. на користь ТОВ «Харківпроменерго», зробивши висновки, які не відповідають обставинам справи, внаслідок чого неправильно застосував положення статті 1212 Цивільного кодексу України до договірних правовідносин між ТОВ «Харківпроменерго» та СТ «Колос», вказане є підставою для скасування прийнятої Господарським судом Харківської області ухвали від 10.04.2018 у справі № 922/3796/16 згідно пунктів 1, 4 частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України.

За встановленого вище, заява ліквідатора (вх. № 32845 від 06.10.2017) про стягнення з ТОВ «Харківпроменерго» дебіторської заборгованості в сумі 11225620,00 грн. є безпідставною та необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 269, 270, 273, пунктом 2 частини першої статті 275, пунктами 1, 4 частини першої статті 277, статтями 281, 282, 283, 284, 288 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківпроменерго», м. Харків задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.04.2018 у справі №922/3796/16 скасувати.

Прийняти нове судове рішення.

В задоволенні заяви ліквідатора СТ «Колос» (вх. № 32845 від 06.10.2017) про стягнення з ТОВ «Харківпроменерго» дебіторської заборгованості в сумі 11225620,00 грн. - відмовити.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 31.07.18

Головуючий суддя Барбашова С.В.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Істоміна О.А.