ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

08.08.2018 р.                                                                       Справа №914/1470/18

місто Львів

Суддя Господарського суду Львівської області Рим Т.Я., розглянувши матеріали справи

за позовом:

державного підприємства "Зарічненське лісове господарство",

до відповідача:

товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернешнл Вудворкінг Компані",

про:

стягнення 259'774,46 грн.,

визнав подані матеріали не достатніми для відкриття провадження у справі.

Господарський процесуальний кодекс України у частині 1 статті 173 встановлює, що в одній позовній заяві може бути об’єднано декілька вимог, пов’язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Однак позивач об’єднав вимоги, що виникли з різних підстав (договір купівлі-продажу необробленої деревини №146/23-11-2017 від 24.11.2017 та договір №146/23-11-2017 від 04.01.2018), а, відповідно, не пов’язані між собою поданими доказами.

Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи, якщо порушено правила об’єднання позовних вимог.

Відповідно до пункту 3.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву. Наприклад, господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів.

У зв'язку із зазначеним позовна заява підлягає поверненню.

Окрім того, статтями 162 та 164 Господарського процесуального кодексу України встановлені вимоги до позовної заяви та доданих до неї документів, яких позивач також не дотримався.

1. Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Проте позивачем такого підтвердження не зазначено в позовній заяві.

2. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивач зазначив, що ціна позову становить 259'774,46 грн. Таким чином, позивач повинен був сплатити 3'896,62 грн. судового збору. Однак до позову долучено платіжні доручення про сплату 1'841,00 грн. судового збору, що суперечить положенням Закону України "Про судовий збір".

3. Частиною 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач зобов’язаний додати до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Позивач стверджує про здійснення поставки на загальну суму 551'728,63 грн., однак жодних доказів про здійснення такої поставки до позову не долучено (такими доказами можуть бути видаткові накладні, товарно-транспортні накладні). Також у позові зазначено, що відповідач частково оплатив поставлений товар у розмірі 251'987,80 грн. Доказів такої оплати суду також не надано (такими доказами можуть бути платіжні доручення, банківські виписки тощо).

4. Згідно з частинами 2, 4, 5 статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення та посади особи, яка засвідчує. Копії письмових доказів (кожної сторінки), які подаються до суду, необхідно оформляти відповідно до вимог пункту 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації", затвердженого Наказом Держспоживстандарту України № 55 від 07.04.2003 р. Проте позивач не виконав відповідних вказівок: долучені до позову письмові докази засвідчені неналежним чином (відсутня дата засвідчення).

Зважаючи на зазначене, при можливому повторному зверненні до суду з позовною заявою, позивачу слід врахувати та виправити вказані судом недоліки.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 173, 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

1.          Позовну заяву державного підприємства "Зарічненське лісове господарство" до товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернешнл Вудворкінг Компані" про стягнення 259'774,46 грн. повернути.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення всіх недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                  Рим Т.Я.