ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/1464/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання Деньковичі А.Й.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Саратової Лідії Михайлівни, с. Аполоніва Сахновщинського району Харківської області
до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків
про визнання договору поновленим
за участю представників:

позивача - Саратова І.В., довіреність б/н від 12.07.2018 року;

відповідача - Капинос А.Д., довіреність № 32-20-0.14,2-1/62-18 від 03.01.2018 року;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Саратова Лідія Михайлівна звернулась до господарського суду Харківської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якому просить зобов'язати відповідача визнати поновленим договір від 24 травня 2007 року оренди земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, площею 15 га, укладеного мною, ФО-П Саратовою Л.М., з Сахновщинською районною державною адміністрацією на той самий строк на тих самих умовах та надати підписану додаткову угоду.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивачем неодноразово направлялись відповідачу звернення щодо належного оформлення продовження строку дії договору, при цьому останній протягом місяця не повідомив про наявність заперечень стосовно поновлення договору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.06.2018 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.06.2018 року, після усунення позивачем недоліків, було прийнято позовну заяву та призначено справу №922/1464/18 до розгляду за правилами загального позовного провадження на 04.07.2018 року о 11:00 год.

04.07.2018 року відповідач надав відзив (вх.№ 19145), в якому зазначив, що Головним управлінням на адресу ФО-П Саратової Л.М. надіслано мотивований лист-повідомлення від 14.06.2017 за №С-13086/0/14-12823/0/21-17 стосовно відмови у поновленні договору оренди земельних ділянок у зв'язку з закінчення терміну його дії та про необхідність повернення земельної ділянки до земель запасу державної власності, вмотивований вимогами статті 33 Закону України "Про оренду землі" та п.п. 8, 20, 32 спірного договору оренди землі.

16.07.2018 року позивач надав відповідь на відзив (вх.№ 20505), в якій зазначив, що відповідачем не надано жодного доказу направлення на адресу позивача мотивованих заперечень стосовно поновлення спірного договору.

16.07.2018 року відповідач надав додаткові докази в обґрунтування своїх заперечень (вх.№ 20500), які було досліджено судом та приєднано до матеріалів справи.

В судове засідання 17.07.2018 року з'явились представники сторін, які надали письмову згоду на розгляд справи по суті.

Відповідно до ч. 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Оскільки у підготовчому судовому засіданні 17.07.2018 вирішено питання, визначені у частині другій статті 182 ГПК України, враховуючи письмову згоду всіх учасників справи, суд вважає за можливе закрити підготовче провадження та розпочати розгляд справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні 17.07.2018 року підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.07.2018 року підтримав свій відзив, проти позову заперечував.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

24.05.2007 року між Саратовою Лідією Михайлівною (Орендар, позивач) та Сахновщинською районною державною адміністрацією Харківської області (Орендодавець, відповідач) було укладено договір оренди землі, зареєстрований у Сахновщинському районному відділі Харківської регіональної філії Центру ДЗК 25.05.2007 року за №01 (далі - Договір; а.с. 19-24).

Згідно з п.п. 1, 2 Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для сільськогосподарського використання, яке знаходиться на території Аполлонівської сільської ради. В оренду передано земельну ділянку площею 15,0 га (кадастровий номер НОМЕР_1).

Відповідно до п. 8 Договору, його було укладено на 10 сільськогосподарських років. Після закінчення строку договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Орендар повинен не пізніше, ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

16.02.2017 року до відповідача надійшла заява позивача про поновлення договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, площею 15 га, укладеного позивачем з Сахновщинською районною державною адміністрацією на той самий строк.

До вказаного клопотання позивачем були долучені наступні документи: копія договору оренди землі від 25.05.2007 року, копія паспорту, копія ідентифікаційного коду, копія свідоцтва платника єдиного податку, копія свідоцтва про державну реєстрацію ФО-П, довідка про відсутність заборгованості орендної плати з Аполлонівської сільської ради, довідка з Краснодарської південної ОДПУ про відсутність заборгованості, викопіювання з чергового кадастрового плану земельної ділянки.

За результатами розгляду вказаної заяви, відповідач направив на адресу позивача лист від 06.03.2017 за №С-4190/0/14-3923/0/21-17 із посиланням на вимоги ст.ст. 15, 33 Закону України "Про оренду землі", та повідомив про те, що ФО-П Саратовою Л.М. не долучено до заяви проект додаткової угоди про поновлення такого договору. Крім того в даному листі також було зазначено, що згідно ст. 15 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за користування земельною ділянкою є істотною умовою договору оренди землі, розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.05.2017 року до відповідача надійшла заява ФО-П Саратової Л.М. про поновлення договору оренди землі від 24.05.2007 року.

До вказаної заяви позивачем було долучено: копію договору оренди землі від 24.05.2007 року, проект додаткової угоди, копію технічної документації з нормативно грошової оцінки, копію паспорту, копію ідентифікаційного коду.

Відповідачем мотивованим листом-повідомленням від 14.06.2017 року за №С-13086/0/14-12823/0/21-17 повідомлено позивача про відмову у поновленні договору оренди земельних ділянок у зв'язку з закінчення терміну його дії та про необхідність повернення земельної ділянки до земель запасу державної власності, вмотивований вимогами статті 33 Закону України "Про оренду землі" та п.п. 8, 20, 32 спірного договору оренди землі.

Після закінчення строку дії договору оренди вищевказаної земельної ділянки до відповідача надійшло звернення позивача від 31.08.2017 року із клопотанням узгодити та підписати додаткову угоду про поновлення дії договору.

За результатами розгляду вказаного звернення, відповідачем на адресу позивача надіслано лист від 29.09.2017 року №32-20-14-14235/0/19-17, де зазначено про те, що позивача листом Головного управління від 14.06.2017 року № С- 13086/0/14-12823/0/21-17 проінформовано про наявність заперечень у поновленні договору оренди земельної ділянки від 24.05.2007 року площею 15,0000 га, у зв'язку з закінченням строку дії останнього та в черговий раз запропоновано повернути земельну ділянку до земель запасу державної власності, звернувшись до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Позивач в свою чергу вважає, що ним було здійснено усі дії, передбачені ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" щодо належного виконання обов`язків орендаря за договором, повідомлення орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк та надано усі необхідні документи.

Крім того, позивач зазначає, що після закінчення строку дії Договору він продовжує користуватись земельною ділянкою відповідно до її цільового призначення. Таким чином, на думку позивача, в силу положень ст. 33 ЗУ "Про оренду землі", Договір є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені безпосередньо Договором.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Правовідносини щодо оренди земельних ділянок, які виникли між позивачем та відповідачем, регулюються, насамперед, Законом України "Про оренду землі", Земельним кодексом України та Цивільним кодексом України.

В силу вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду землі", відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України).

Частиною 5 статті 6 Закону України "Про оренду землі" визначено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації (ч. 3 ст. 640 Цивільного кодексу України в редакції, чинній станом на день укладення договору).

Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону (п. 5 ст. 126 Земельного кодексу України).

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Положеннями ст. 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них (ч. 1). Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2).

Згідно з частинами 1, 8 ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Аналогічні норми містить і стаття 1 Закону України "Про оренду землі", якою визначено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Таким чином, спеціальним законом, який регулює відносини щодо найму (оренди) землі, є Закон України "Про оренду землі".

Відповідно до ч.4 ст. 4 Закону України "Про оренду землі", орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Орендодавцем за Договором у даній справі, станом на дату його укладення була Сахновщинська районна державна адміністрація, що узгоджувалось з пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України в редакції, чинній на дату укладення договору. В силу Закону України від 06.09.2012 №5245-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 року №258, Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.01.2013 року №40, Наказу Держгеокадастру від 17.11.2016 року № 308 "Про затвердження положень про територіальні органи Держгеокадастру", та Положення про Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Харківської області віднесено до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, тобто відповідача у даній справі.

Згідно з вимогами ст. 15 Закону України "Про оренду землі", істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є строк дії договору оренди.

Статтею 31 Закону визначено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Статтею 777 Цивільного кодексу України встановлені переважні права наймача. Зокрема, наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк; наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк; умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, у разі продажу речі, переданої у найм, має переважне право перед іншими особами на її придбання (ч. 2 вказаної статті).

Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (ст. 764 Цивільного кодексу України).

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" визначає правові підстави поновлення договору оренди землі та фактично об'єднує два випадки пролонгації такого договору.

Так, частинами першою - п'ятою статті 33 цього Закону передбачено, що до закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Частиною 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

В даному випадку, з позовної заяви позивача вбачається, що останній звертається до суду з позовом про поновлення спірного договору оренди з підстав, передбачених і частинами 1-5 статті 33 ЗУ "Про оренду землі".

Суд наголошує, що реалізація зазначеного у частинах 1-5 статті 33 ЗУ "Про оренду землі" переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків.

Так, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Як вбачається з п. 8 Договору, його укладено на 10 сільськогосподарських років.

При цьому, ані чинним законодавством України, ані Договором не надано визначення поняттю "сільськогосподарський рік", а саме не зазначено його тривалість.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

З наданих сторонами пояснень вбачається, що вони при укладенні та виконанні Договору виходили з того, що Договір укладено саме на 10 календарних років, отже, строк його дії спливав 24.05.2017 року.

Сторони домовились (п. 8 Договору), що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Отже в даному випадку, сторони при укладенні договору, передбачили строк, у який позивач має звернутись до позивача з повідомленням про намір продовжити дію договору, а саме не пізніше 90 днів до його закінчення.

Як вже було зазначено судом, 16.02.2017 року позивач звертався до відповідача з заявою про намір продовжити термін дії договору, проте позивачем, всупереч вимогам законодавства, не було долучено проект додаткової угоди про поновлення такого договору.

За результатами розгляду вказаної заяви, відповідач направив на адресу позивача лист від 06.03.2017 за №С-4190/0/14-3923/0/21-17, в якому повідомив про те, що ФО-П Саратовою Л.М. не долучено до заяви проект додаткової угоди про поновлення такого договору, а також зазначено, а також що згідно ст. 15 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за користування земельною ділянкою є істотною умовою договору оренди землі, розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

19.05.2017 року (за три дні до закінчення терміну дії договору) до відповідача надійшла заява ФО-П Саратової Л.М. стосовно поновлення договору оренди землі від 24.05.2007 року, до якої було долучено: копію договору оренди землі від 24.05.2007 року, проект додаткової угоди, копію технічної документації з нормативно грошової оцінки, копію паспорту, копію ідентифікаційного коду.

Дослідивши надане сторонами листування з приводу продовження дії договору оренди землі від 24.05.2007 року судом встановлено, що позивачем пропущено строк, встановлений п. 8 Договору щодо повідомлення відповідача про намір продовжити термін дії договору. Оскільки заява позивача від 16.02.2017 року не відповідала вимогам ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" щодо наявності проекту додаткової угоди, а повторна заява позивача з проектом додаткової угоди була подана відповідачу лише 19.05.2017 року, тобто після спливу 90-денного строку, встановленого у Договорі для відповідного звернення.

Крім того, відповідачем на адресу позивача надіслано мотивований лист-повідомлення від 14.06.2017 року за №С-13086/0/14-12823/0/21-17 стосовно відмови у поновленні договору оренди земельних ділянок у зв'язку з закінчення терміну його дії та про необхідність повернення земельної ділянки до земель запасу державної власності, вмотивований вимогами статті 33 Закону України "Про оренду землі" та п.п. 8, 20, 32 спірного договору оренди землі.

Вказаний лист від 14.06.2017 року за №С-13086/0/14-12823/0/21-17 був направлений на адресу відповідача, що підтверджується наданим відповідачем журналом відправленої кореспонденції.

Отже, відповідач в передбачений законом строк повідомив орендаря про наявність заперечень стосовно поновлення строку дії Договору.

Таким чином, позивач був обізнаний про заперечення відповідача стосовно продовження строку дії Договору та про необхідність повернення земельної ділянки до земель запасу державної власності після закінчення строку дії Договору.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

З урахуванням викладеного, мотивована відмова Головного управління у поновлена договору оренди землі з ФО-П ОСОБА_4 повністю відповідає вимогам статті 19 Конституції України статті 33 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 84, 116, 122 Земельного кодексу Україна та статті 319 Цивільного кодексу України.

Враховуючи пропуск позивачем строку, встановленого п. 8 Договору щодо повідомлення відповідача про намір продовжити термін дії договору, беручи до уваги заперечення відповідача продовжувати строк дії Договору, про які було повідомлено позивача в передбачений законом строк, поновлення спірного договору оренди з підстав, передбачених і частинами 1-5 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" було неможливим.

Аналогічна правова позиція була висловлена у постанові Верховного суду України від 13.04.2016 року по справі № 6-2027цс15.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що договір оренди землі від 24 травня 2007 року (укладений між ФО-П Саратовою Л.М. та Сахновщинською районною державною адміністрацією, зареєстрований у Сахновщинському районному відділі реєстрації земель 25 травня 2007 року за №01 припинив свою дію, у зв'язку зі спливом строку на який його було укладено.

Стосовно посилань позивача на вчасну сплату орендної плати та користування земельною ділянкою, як на підставу продовження дії договору, то суд зазначає, що в даному випадку зазначені обставини не можуть бути підставою для укладення додаткової угоди, оскільки як вже було зазначено судом частинами 1-5 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" визначено переважне право на поновлення договору лише в разі дотримання певної процедури, передбаченої зазначеними нормами.

Таким чином сама по собі сплата орендної плати та користування земельної ділянкою без дотримання інших умов, передбачених ст. 33 ЗУ "Про оренду землі", не можуть бути підставами для поновлення договору оренди. Обов'язковою умовою в пролонгації договору є волевиявлення сторін, яке з боку відповідача у даному випадку відсутнє.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, про відмову в задоволені позову позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на позивача.

На підставі ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 15, 31, 33 ЗУ "Про оренду землі", ст.ст. 84, 116, 122, 125, 126 Земельного кодексу України, ст.ст. 254, 319, 626, 628, 777 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 73, 74, 86, 129, 183, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили, відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного господарського суду в установленому законом порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.07.2018 року.

Суддя О.В. Смірнова