ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2018 р. Справа № 911/601/18

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

розглянувши матеріали справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи)

за позовом Приватного підприємства "Колос", м. Чернівці

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ка-Трейд", м. Біла Церква

про стягнення 172 714, 35 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПП "Колос" звернулось в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ "Ка-Трейд" про стягнення 137 033, 68 грн основної заборгованості, 17 798, 73 грн інфляційних збитків, 4 178, 57 грн 3 % річних, 13 703, 37 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем невиконанням відповідачем свого обовязку щодо оплати у повному обсязі за товар згідно договору № б/н від 19.11.2016 р. поставки м'ясо-ковбасної продукції, укладеним між Приватним підприємством "Колос" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ка-Трейд".

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.05.2018 р. відкрито провадження у справі № 911/601/18 за позовом Приватного підприємства "Колос" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ка-Трейд" про стягнення 172 714, 35 грн і визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи), встановлено сторонам строки для подачі відповідних заяв по суті спору.

Відповідач про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи) був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву та інші заяви по суті спору не надав. Обов'язок по повідомленню відповідача про час та місце судового засідання судом виконано, так як усі процесуальні документи по справі направлені відповідачу за його адресою реєстрації місцезнаходження: 09100, АДРЕСА_1, та за всіма іншими адресами, що вказані у позовній заяві і містяться у матеріалах справи. Про зміну адреси місцезнаходження відповідач позивача і суд не повідомляв.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

19.11.2016 р. між позивачем (надалі - Постачальник) та відповідачем (надалі - Покупець) було укладено договір № б/н поставки м'ясо-ковбасної продукції, згідно умов п. 1.1. якого Постачальник зобов'язується постачати, а Покупець зобов'язується приймати та оплачувати м'ясні та ковбасні вироби, надалі "Товар", за асортиментом та цінами згідно накладних, які є невід'ємними частинами цього договору, на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2. Договору найменування товару, що постачається за даним договором визначається в замовленнях за бажанням Покупця з урахуванням його можливостей щодо реалізації або в Специфікації, яка є невід'ємною частиною цього Договору.

Згідно п. 1.3. Договору сума даного договору визначається із суми всіх сум поставок згідно накладних.

Пунктом 2.3. договору встановлено, що Покупець розраховується за товар, що постачається за даним договором, в безготівковому порядку або іншим чином, що незаборонений законодавством, протягом 14 календарних днів з моменту отримання товару.

Відповідно до п. 2.5. договору прийняття товару по накладній, що підписана представником, або уповноваженою особою та завірена печаткою (штампом) Покупця є підставою щодо узгодження асортименту, кількості та ціни товару, строку поставки і не може бути підставою для виникнення суперечок в зв'язку з цим.

На виконання умов договору поставки № б/н від 19.11.2016 р. позивачем протягом листопада 2016 р. - січня 2017 р. було передано у власність (продано) відповідачу товар на загальну суму 1 177 481, 85 грн з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 59842 від 19.11.2016 р. на загальну суму 43 245, 61 грн, видатковою накладною № 59004 від 22.11.2016 р. на загальну суму 106 418, 09 грн, видатковою накладною № 60015 від 26.11.2016 р. на загальну суму 100 706, 51 грн, видатковою накладною № 62256 від 29.11.2016 р. на загальну суму 90 527, 53 грн, видатковою накладною № 63358 від 03.12.2016 р. на загальну суму 110 435, 23 грн, видатковою накладною № 61971 від 07.12.2016 р. на загальну суму 103 249, 64 грн, видатковою накладною № 64432 від 13.12.2016 р. на загальну суму 108 987, 79 грн, видатковою накладною № 66647 від 17.12.2016 р. на загальну суму 53 414, 10 грн, видатковою накладною № 66648 від 24.12.2016 р. на загальну суму 75 437, 03 грн, видатковою накладною № 160 від 03.01.2017 р. на загальну суму 95 979, 60 грн, видатковою накладною № 2342 від 05.01.2017 р. на загальну суму 2 467, 99 грн, видатковою накладною № 887 від 09.01.2017 р. на загальну суму від 65 279, 72 грн, видатковою накладною № 2414 від 17.01.2017 р. на загальну суму 112 651, 81 грн та видатковою накладною № 5031 від 31.01.2017 р. на загальну суму 108 681, 20 грн., товарно-транспортною накладною № КК-0064432 від 13.12.2016 р. на загальну суму 108 987, 79 грн, товарно-транспортною накладною № КК-0063360 від 07.12.2016 р. на загальну суму 103 249, 64 грн, товарно-транспортною накладною № КК-0063358 від 03.12.2016 р. на загальну суму 110 435, 23 грн, товарно-транспортною накладною № КК-0062256 від 29.11.2016 р. на загальну суму 90 527, 53 грн, товарно-транспортною накладною № КК-0059845 від 22.11.2016 р. на загальну суму 106 418, 09 грн, товарно-транспортною накладною № КК-0059842 від 19.11.2016 р. на загальну суму 43 245, 61 грн., наявними у матеріалах справи.

У березні позивач звернувся до відповідача із листом-вимогою вих. № 01-03/03-17 від 01.03.2017 р. з вимогою до 08.03.2017 р. перерахувати суму простроченої заборгованості в розмірі 611 033, 68 грн, суму пені в розмірі 9 339, 18 грн та суму штрафу в розмірі 50 235, 25 грн. Факт направлення претензії підтверджується фіскальним чеком № 2405 від 03.03.2017 р., наявним у матеріалах справи.

17.02.2017 р. між сторонами було підписано Акт звірення взаємних розрахунків, згідно якого заборгованість відповідача перед позивачем станом на 17.02.2017 р. склала 611 033, 68 грн.

22.05.2017 р. між сторонами було підписано Акт звірення взаємних розрахунків, згідно якого заборгованість відповідача перед позивачем станом на 22.05.2017 р. склала 414 033, 68 грн.

Після підписання Акту звірення взаємних розрахунків від 22.05.2017 р., відповідачем було частково виконано обов'язок по оплаті поставленого товару за договором на загальну суму 277 000, 00 грн, що піддтверджується бухгалтерською довідкою вих. № 01/21-03-2018 від 21.03.2018 р.

Регулювання відносин, що виникають у звязку із купівлею-продажем товару здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач обовязок щодо оплати товару у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 137 033, 68 грн, що підтверджується договором № б/н поставки м'ясо-ковбасної продукції від 19.11.2016 р., видатковою накладною № 59842 від 19.11.2016 р. на загальну суму 43 245, 61 грн, видатковою накладною № 59004 від 22.11.2016 р. на загальну суму 106 418, 09 грн, видатковою накладною № 60015 від 26.11.2016 р. на загальну суму 100 706, 51 грн, видатковою накладною № 62256 від 29.11.2016 р. на загальну суму 90 527, 53 грн, видатковою накладною № 63358 від 03.12.2016 р. на загальну суму 110 435, 23 грн, видатковою накладною № 61971 від 07.12.2016 р. на загальну суму 103 249, 64 грн, видатковою накладною № 64432 від 13.12.2016 р. на загальну суму 108 987, 79 грн, видатковою накладною № 66647 від 17.12.2016 р. на загальну суму 53 414, 10 грн, видатковою накладною № 66648 від 24.12.2016 р. на загальну суму 75 437, 03 грн, видатковою накладною № 160 від 03.01.2017 р. на загальну суму 95 979, 60 грн, видатковою накладною № 2342 від 05.01.2017 р. на загальну суму 2 467, 99 грн, видатковою накладною № 887 від 09.01.2017 р. на загальну суму від 65 279, 72 грн, видатковою накладною № 2414 від 17.01.2017 р. на загальну суму 112 651, 81 грн та видатковою накладною № 5031 від 31.01.2017 р. на загальну суму 108 681, 20 грн., товарно-транспортною накладною № КК-0064432 від 13.12.2016 р. на загальну суму 108 987, 79 грн, товарно-транспортною накладною № КК-0063360 від 07.12.2016 р. на загальну суму 103 249, 64 грн, товарно-транспортною накладною № КК-0063358 від 03.12.2016 р. на загальну суму 110 435, 23 грн, товарно-транспортною накладною № КК-0062256 від 29.11.2016 р. на загальну суму 90 527, 53 грн, товарно-транспортною накладною № КК-0059845 від 22.11.2016 р. на загальну суму 106 418, 09 грн, товарно-транспортною накладною № КК-0059842 від 19.11.2016 р. на загальну суму 43 245, 61 грн., актом звірення взаємних розрахунків станом на 17.02.2017 р. від 17.02.2017 р. та актом звірення взаємних розрахунків станом на 22.05.2017 р. від 22.05.2017 р., підписаних позивачем та відповідачем, випискою з банківського рахунку позивача, бухгалтерською довідкою вих. № 01/21-03-2018 від 21.03.2018 р., наявними у матеріалах справи.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У процесі розгляду справи, відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне виконання ним своїх обовязків по оплаті товару за договором № б/н поставки м'ясо-ковбасної продукції від 19.11.2016 р.

Отже, вимога позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості у розмірі 137 033, 68 грн за договором № б/н поставки м'ясо-ковбасної продукції від 19.11.2016 р. є законною і обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача 17 798, 73 грн інфляційних збитків за період прострочення відповідачем виконання обовязку по оплаті товару за період з березня 2017 р. по січень 2018 р. у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок інфляційних збитків від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача інфляційних збитків від суми основної заборгованості за договором у вищевказаний період у розмірі 17 798, 73 грн.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача 3 % річних від суми основної заборгованості за період прострочення відповідачем виконання обовязку по оплаті товару з 15.02.2017 р. по 21.02.2018 р. всього на загальну суму 4 178, 57 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Розрахунок 3% річних від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є невірним.

Правильний розрахунок 3% річних від суми основної заборгованості наступний:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
137033.6815.02.2017 - 21.02.20183723 %4189.85

Отже, загальний розмір 3% річних від суми основної заборгованості за договором № б/н поставки м'ясо-ковбасної продукції від 19.11.2016 р. у вищевказаний період становить 4 189, 85 грн.

Оскільки, розмір 3% річних від суми основної заборгованості, на які претендує позивач, є меншим ніж сума, на яку він має право, то суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача в частині стягнення із відповідача 3% річних від суми основної заборгованості за договором у вищевказаний період у розмірі 4 178, 57 грн.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача штраф, передбачений договором № б/н поставки м'ясо-ковбасної продукції від 19.11.2016 р., за прострочення оплати більше ніж 20 календарних днів всього на загальну суму 13 703, 37 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Згідно з ч. 2 ст. 551 цього ж кодексу передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.2. Договору вставновлено, що у випадку коли прострочення оплати перевищує 20 календарних днів, Покупець додатково до санкцій, передбачених п. 7.1. зобов'язаний сплатити на користь Постачальника штрафну неустойку у розмірі 10% від суми простроченої заборгованості.

Розрахунок штрафу від суми простроченої заборгованості, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача штрафу від суми простроченої заборгованості за договором у розмірі 13 703, 37 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ка-Трейд" (09100, АДРЕСА_2; ідентифікаційний код 39349955) на користь Приватного підприємства "Колос" (58002, Чернівецька обл., місто Чернівці, площа Театральна, будинок 6; ідентифікаційний код 14257808) 137 033 (сто тридцять сім тисяч тридцять три) грн 68 (шістдесят вісім) коп. основної заборгованості, 17 798 (сімнадцять тисяч сімсот дев'яносто вісім) грн 73 (сімдесят три) коп. інфляційних збитків, 4 178 (чотири тисячі сто сімдесят вісім) грн 57 (п'ятдесят сім) коп. 3% річних, 13 703 (тринадцять тисяч сімсот три) грн 37 (тридцять сім) коп. штрафу та судові витрати 2 590 (дві тисячі п'ятсот дев'яносто) грн 72 (сімдесят дві) коп. судового збору.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області.

Суддя В.М.Бацуца