ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року м. Черкаси справа № 925/281/14

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., з секретарем судового засідання Буднік А.М., за участю представників сторін:

від позивача: Беседін В.І., Волкова Ю.О., Юр О.Ю. - за довіреностями,

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи ТОВ "Атем: Менюк С.А. - за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до товариства з обмеженою відповідальністю "Золекс" про звернення стягнення на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

24.02.2014 року господарським судом Черкаської області зареєстровано позовну заяву публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до товариства з обмеженою відповідальністю "Золекс" про звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку загальною площею 5,4301 га (цільове призначення - для виробничого використання), розташовану за адресою: Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Обухова, 66, до складу якої входять земельні ділянки: № 1 площею 0,80 га, кадастровий номер :03:001:0007; № 2 площею 4,2301 га, кадастровий номер :03:001:0006; № 3 площею 0,3999 га, кадастровий номер :03:001:0008. Земельна ділянка належить ТОВ "Золекс" і є предметом іпотеки за іпотечним договором № 151108Z19 від 14.03.2008 року, укладеним між сторонами. Іпотечним договором забезпечено виконання зобов'язання третьої особи ТОВ "Атем" перед позивачем за кредитним договором № 6407К2/2416 від 16.02.2007 року, кредитним договором № 6407К9/2429 від 04.06.2007 року, кредитним договором № 151107К77 від 10.12.2007 року, кредитним договором № 151107К78 від 10.12.2007 року, кредитним договором № 6408К8/2463 від 25.04.2008 року, укладеними цими особами в рамках Генеральної угоди № 6407N1/2416 від 16.02.2007 року. За рахунок виручених від реалізації предмета іпотеки коштів позивач просив задовольнити свої кредиторські вимоги про погашення заборгованості позичальника-третьої особи, які розраховані станом на 07.02.2014 року і складають 78 757 420,16 доларів США (685819 614,75 грн. за офіційним обмінним курсом НБУ станом на 07.02.2014 року --1 дол. США = 8,708 грн.) та 40 715 801,33 грн.

Ухвалою суду від 25.02.2014 позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі (а.с. 1 том 1).

Ухвалою від 25.03.2014 (а.с. 27-28 том 2) залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Атем", який є позичальником по кредиту за всіма вказаними кредитними договорами.

Ухвалою від 08.04.2014 (а.с. 95-97 том 3) зупинено провадження у справі № 925/281/14 та призначено судову експертизу початкової ціни предмета іпотеки.

Розпорядженням керівника апарату суду від 25.12.2015 року № 216 ( а.с. 2 том 4) проведено повторний автоматичний розподіл справи № 925/281/14 у зв'язку зі звільненням судді ОСОБА_1. у відставку, справу розподілено судді Грачову В.М.

19.01.2016 судом було отримано висновок експерта за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи № 1383/14-23 від 15.01.2016 (а.с. 8-35 том 4), згідно з яким імовірна ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 5,4301 га (цільове призначення - для виробничого використання), розташованої за адресою: Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Обухова, 66, до складу якої входять земельні ділянки № 1 площею 0,80 га, кадастровий номер :03:001:0007, № 2 площею 4,2301 га, кадастровий номер :03:001:0006, № 3 площею 0,3999 га, кадастровий номер :03:001:0008, складає 7 602 140,00 грн.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 14.06.2016 (а.с. 53-65 том 5) позовні вимоги задоволені повністю та в рахунок погашення заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю «Атем», (ідентифікаційний код юридичної особи 21643937, місцезнаходження 01013, м. Київ, вул. Жилянська, 19) перед публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (ідентифікаційний код юридичної особи 00032112, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Горького, 127) за кредитним договором № 6407К2/2416 від 16.02.2007 року, кредитним договором № 6407К9/2429 від 04.06.2007 року, кредитним договором № 151107К77 від10.12.2007 року, кредитним договором № 151107К78 від 10.12.2007 року, кредитним договором № 6408К8/2463 від 25.04.2008 року, укладеними ними в рамках Генеральної угоди № 6407N1/2416 від 16.02.2007 року, в розмірі 78 757 420,16 доларів США (685 819 614,75 грн. за офіційним обмінним курсом НБУ станом на 07.02.2014 року 1 дол. США = 8,708 грн.) та 40 715 801,33 грн., присуджено звернути стягнення на нерухоме майно, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Золекс», (ідентифікаційний код 32934168, місцезнаходження: 19700, Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Обухова, 66) та є предметом іпотеки за іпотечним договором № 151108Z19 від 14.03.2008 року, а саме - земельну ділянку загальною площею 5,4301 га (цільове призначення - для виробничого використання), розташовану за адресою: Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Обухова, 66, до складу якої входять наступні земельні ділянки:

земельна ділянка № 1 площею 0,80 га, кадастровий номер :03:001:0007;

земельна ділянка № 2 площею 4,2301 га, кадастровий номер :03:001:0006;

земельна ділянка № 3 площею 0,3999 га, кадастровий номер :03:001:0008.

В рішенні визначено спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації 7 602 140 грн. Початкова ціна також може бути встановлена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.08.2016 (а.с. 137-153 том 5) рішення господарського суду Черкаської області від 14.06.2016 змінено, борг шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки стягнуто лише у сумі 33 608 488,63 доларів США (292 662 718,99 грн. за офіційним обмінним курсом НБУ станом на 07.02.2014 року 1 дол. США = 8,708 грн.) та 38 810 335,87 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.11.2016 (а.с. 44-58 том 7) постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.08.2016 та рішення господарського суду Черкаської області від 14.06.2016 скасовано, а справу передано на новий розгляд, оскільки судами попередніх інстанцій не встановлено всіх обставин справи та, зокрема, не надано правової оцінки спірним правовідносинам з урахуванням наявних у матеріалах справи судових рішень в інших справах, на які посилалися учасники судового процесу в обґрунтування своїх доводів.

За період розгляду справи її учасниками отримано інші судові рішення, якими встановлено обставини взаємовідносин сторін, копії яких додано до матеріалів справи і які суд врахував при прийнятті рішення.

Автоматизованою системою документообігу господарського суду Черкаської області для нового розгляду справи визначено суддю Спаських Н.М.

Ухвалою від 12.12.2016 (а.с. 61-63 том 7) суддею Спаських Н.М. прийнято справу № 925/281/14 до свого провадження.

Ухвалою від 06.02.2017 (а.с. 84-87 том 9) провадження у справі зупинено та призначено доопрацювання (актуалізацію) висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи від 15.01.2016 № 1383/14-23.

07.06.2017 судом отримано висновок експерта за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи № 142/17-23 від 30.05.2017 (а.с. 96-112 том 9) з якого вбачається, що розрахунок імовірної ринкової вартості земельних ділянок відповідача, що складають предмет іпотеки, загальною площею 5.4301 га розташованих за адресою: Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Обухова, 66 становить 10 860 000 грн.

Представником третьої особи були подані клопотання про зупинення провадження у справі від 08.08.2017 (а.с. 66-68 том 12), від 17.08.2017 (а.с. 104-106 том 12) та від 17.08.2017 (а.с. 118-120) в задоволенні яких ухвалою від 23.08.2017 (а.с. 146-148 том 12) відмовлено повністю.

Ухвалою від 16.11.2017 (а.с. 91-95 том 13) суд задовольнив клопотання третьої особи та провадження у справі зупинив до часу набрання законної сили рішенням у справі № 910/19035/17 господарського суду м. Києва за позовом ТОВ "Атем" до ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання пункту кредитного договору недійсним, яким цими сторонами було визначено розмір кредитної заборгованості по процентах третьої особи та строки її погашення, станом на певну дату.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147VІІІ, чинної з 15.12.2017, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

22.01.2018 третьою особою подано клопотання про зупинення провадження у справі (а.с. 189-190 том 13) до розгляду пов'язаної з нею справи 910/25520/13 в частині додаткових договорів до кредитних договорів між цими особами від 04.06.2007 № 6407К9/2429, від 16.02.2007 № 6407К2/2416, від 25.04.2008 № 6408К8/2463.

Ухвалою від 02.02.2018 (а.с. 13-18 том 14) провадження у справі зупинено до часу набрання законної сили рішеннями у справі № 910/25520/13 господарського суду м. Києва за результатами розгляду позовних заяв товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" до публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання недійсним п. 2 Додаткового договору № 3 від 19.02.2010 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 6407К9/2429 від 04.06.2007 (ухвала від 09.01.2018) та визнання недійсним пункту 2 додаткового договору № 5 від 19.02.2010 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № 6407К2/2416 від 16.02.2007 (ухвала від 09.01.2018), а в частині зупинення провадження до вирішення господарським судом м. Києва питання щодо оскарження п. 2 додаткового договору до кредитного договору № 6408К8/2463 в межах справи про банкрутство № 910/25520/13 -- у задоволенні клопотання відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2018 (а.с. 107-113 том 14) ухвалу господарського суду Черкаської області від 02.02.2018 скасовано, а справу направлено для подальшого розгляду.

23.07.2018 представник відповідача подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі (а.с. 42-43 том 15) до часу набрання законної сили вироком, постановленим у справі за розглядом кримінального провадження № 0000597 від 12.06.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвалою від 23.07.2018 відмовлено відповідачу, ТОВ "Золекс", у задоволенні клопотання від 23.07.2018 про зупинення провадження у справі з цієї підстави.

При повторному розгляді справи позивач свої позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити повністю.

Представник відповідача в останнє судове засідання не з'явився, в попередніх судових засідання проти задоволення позовних вимог заперечував. Заявою від 25.07.2017 (а.с. 158-159 том 9 ) та від 12.07.2018 (а.с. 209 том 14) просить суд застосувати строк позовної давності до вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Третя особа проти задоволення позову заперечує повністю і також вважає, що до позовних вимог повинен бути застосований строк позовної давності.

В судовому засіданні 23.07.2018 відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

16.02.2007 між відкритим акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - Банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "Атем" (далі - Позичальник) було укладено Генеральну угоду №6407N1/2416 (а.с. 246-260 том 1).

Відповідно до п. 1.2. статті 1 Генеральної угоди, метою цієї Генеральної угоди є визначення загальних умов фінансування інвестиційної, торгово-закупівельної, виробничої та іншої діяльності позичальника, яке здійснюється відповідно до цієї Генеральної угоди шляхом укладення Кредитних договорів.

Статтею 4 сторони визначили предмет Генеральної угоди, пунктами 4.3.-4.5. якого погодили загальний термін користування кредитом за цією Генеральною угодою, процентну ставку та ліміти.

04.06.2007, 10.12.2007, 25.04.2008, 19.02.2010, 25.12.2010, 30.04.2010 року сторонами було укладено додаткові угоди №№ 1-6 до Генеральної угоди № 6407N1/2416 від 16.02.2007 (а.с. 262-275 том 1) за змістом яких сторони погодили, що кредитні договори, які укладаються в рамках Генеральної угоди, їй підпорядковуються та є Додатками до Генеральної угоди, є невід'ємними її частинами та складають єдиний документ.

Загальний ліміт заборгованості за Кредитними договорами, укладеними в рамках Генеральної угоди, не може перевищувати еквівалент 100 000 000,00 (сто мільйонів) доларів США, термін користування кредитом за цією Генеральною угодою та кінцевий термін погашення кредиту встановлено 31.12.2025 року. Крім того, сторонами визначено Перелік кредитних договорів, укладених між банком та позичальником, які є такими, що діятимуть у рамках цієї Генеральної угоди, і є Додатками до цієї Генеральної угоди.

До цього Переліку входять:

- Кредитний договір № 6407К2/2416 від 16.02.2007 (а.с.1-15 том 2);

- Кредитний договір № 6407К9/2429 від 04.06.2007 (а.с. 48-64 том 2);

- Кредитний договір № 151107К77 від 10.12.2007 (а.с. 102-119 том 2);

- Кредитний договір № 151107К78 від 10.12.2007 (а.с. 127-143 том 2);

- Кредитний договір № 6408К8/2463 від 25.04.2008 (а.с. 157-174 том 2).

На виконання умов п. 3.1., підпунктів 3.2.1, 3.2.2 пункту 3.2 статті 3 Кредитного договору № 6407К2/2416 від 16.02.2007 (а.с.1-15 том 2), Додаткових угод №№ 1-8 (а.с. 18-47 том 2) до нього, банк відкрив позичальнику відновлювану кредитну лінію, ліміт якої становить 9 000 000 (дев'ять мільйонів) доларів США, з кінцевим терміном погашення кредиту 31.12.2025 pоку, зі сплатою процентів за користування кредитом, плати за управління кредитом в порядку та в розмірах, встановлених цим договором, а позичальник взяв на себе зобов'язання погасити кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, плату за управління кредитом, а також виконувати інші зобов'язання за цим Кредитним договором.

На виконання умов п. 3.1., підпунктів 3.2.1, 3.2.2 пункту 3.2 статті 3 Кредитного договору № 6407К9/2429 від 04.06.2007 (а.с. 48-64 том 2), Додаткових договорів №№ 1-8 (а.с. 65-101 том 2) про внесення змін та доповнень до нього, банк відкрив позичальнику відновлювану кредитну лінію, ліміт якої становить 15 000 000 (п'ятнадцять мільйонів) доларів США, з кінцевим терміном погашення кредиту 31.12.2025 pоку, зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та в розмірі, встановлених п.п. 3.2.5 п. 3.2 ст. 3 та п. 3.5 ст. 3 кредитного договору (ставка LIBOR становить 5,36 %, базова ставка LIBOR + 5,13% річних, але не менше 10,5 %), а також зі сплатою плати за управління кредитом в розмірі, встановленому п.п. 3.2.6 п. 3.2 ст. 3 кредитного договору (0,1 % від ліміту кредитної лінії, у подальшому додатковою угодою № 5 змінена на ставку у розмірі 1 700,00 грн. щомісяця починаючи з лютого). У додатковому договорі № 3 від 19.02.2010 зафіксовано борг ТОВ "Атем" по процентах за період вересня 2008-січня 2010 в сумі 2 135 000,00 доларів США (а.с. 69 том 2).

На виконання умов п. 3.1., підпунктів 3.2.1, 3.2.2 пункту 3.2 статті 3 Кредитного договору № 151107К77 від 10.12.2007 (а.с. 102-119 том 2), Додаткових угод № 151107К77-1 від 06.03.2008 ( а.с. 120 том 2) , № 151107К77-2 від 18.03.2008 (а.с.121-124 том 2), № 151107К77-3 від 14.11.2008 ( а.с. 125-126 том 2) про внесення змін та доповнень до нього, банк відкрив позичальнику невідновлювану кредитну лінію, ліміт якої становить 30 539 722,03 (тридцять мільйонів п'ятсот тридцять дев'ять тисяч сімсот двадцять два) доларів і 03 центи США, в тому числі:

а) невідновлювальну кредитну лінію з лімітом заборгованості 4 279 409,70 дол. США, із кінцевим терміном погашення кредиту 09.12.2009 p.;

б) невідновлювальну кредитну лінію з лімітом заборгованості 26 260 312,33 дол. США, із кінцевим терміном погашення кредиту 09.12.2016 p., зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та в розмірі, встановлених п.п. 3.2.5 п. 3.2 ст. 3 та п. 3.5 ст. 3 кредитного договору-3 (ставка LIBOR становить 4,9675 %, ставка CIRR 5,2 % річних, базова ставка LIBOR + 4,7 % річних для частини кредиту згідно п.п. 3.2.1.а та для частини кредиту згідно п.п. 3.2.1.б - CIRR + 3,5 % річних), а також зі сплатою плати за управління кредитом в розмірі, встановленому п.п. 3.2.8 п. 3.2 ст. 3 кредитного договору - 3 (0,01 % від суми кредиту щомісячно). (т. 2 а/с 102-119, 120-126).

На виконання умов п. 3.1, пп. 3.2.1, 3.2.2 п. 3.2 ст. 3 Кредитного договору № 151107К78 від 10.12.2007 (а.с. 127-143 том 2) , Додаткових угод до нього № 151107К78-1 від 14.11.2008 ( а.с. 144-145 том 2), № 151107К78-2 від 19.02.2010 (а.с. 146-151 том 2), № 151107К78-3 від 22.04.2010 (а.с. 152 том 2), № 151107К78-4 від 01.02.2011 (а.с. 153-156 том 2) банк відкрив позичальнику відновлювану кредитну лінію (надав кредит), ліміт якої становить 50 000 000 (п'ятдесят мільйонів) гривень, з кінцевим терміном погашення кредиту - 31.12.2020 pоку, зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та в розмірі, встановлених п.п. 3.2.5 п. 3.2 ст. 3 та п. 3.5 ст. 3 кредитного договору (16,25 % річних, у подальшому за додатковою угодою від 19.02.2010 р. ставка з 01.02.2010 становить 10 % річних), а також зі сплатою плати за управління кредитом в розмірі, встановленому п.п. 3.2.6 п. 3.2 ст. 3 кредитного договору (0,03 % від ліміту заборгованості згідно з графіком зниження ліміту заборгованості за сплатою щомісячно, у подальшому за додатковою угодою від 19.02.2010 р. - 1 500,00 грн. щомісяця). У додатковій угоді від 19.02.2010 (а.с. 146 том 2) зафіксовано борг третьої особи по процентах в сумі 10 693 800,22 грн., які він повинен сплатити з 01.01.2014 по 31.12.2020.

На виконання п. 3.1, пп. 3.2.1, 3.2.2 п. 3.2 ст. З Кредитного договору № 6408К8/2463 від 25.04.2008 (а.с. 157-174 том 2), Додаткових договорів №№ 1-12 (а.с. 175-219 том 2) про внесення змін і доповнень до нього банк відкрив позичальнику відновлювану кредитну лінію, ліміт якої становить 18 000 000 (вісімнадцять мільйонів) дол. США, з кінцевим терміном погашення кредиту - 31.12.2025 pоку, зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та в розмірі, встановлених п.п. 3.2.6 п. 3.2 ст. З та п. 3.5 ст. 3 кредитного договору (11 % річних), а також зі сплатою плати за управління кредитом в розмірі, встановленому п.п. 3.2.7 п. 3.2 ст. 3 кредитного договору (0,05 % від ліміту кредитної лінії щомісяця, у подальшому за додатковою угодою від 19.02.2010 р. - 1 700,00 грн. щомісяця).

Учасниками процесу не надано суду доказів визнання недійсними чи розірвання вищевказаних кредитних договорів та додаткових угод до них. Додаткові договори про внесення змін та доповнень із умовами про фіксацію боргу по процентах ТОВ "Атем" станом на певні періоди і встановленням строків їх сплати у судовому порядку також не були визнані недійсними.

За умовами всіх перелічених кредитних договорів визначено, що "банківський рік" означає рік, тривалістю 360 днів, що застосовується для нарахування процентів за користування кредитом та пені. Для нарахування 3% річних банк застосовує 365 днів у році, оскільки договорами не застережено інше.

За доводами позивача, строки всіх платежів за кредитними договорами настали, бо третю особу в судовому порядку визнано банкрутом (постанова господарського суду м. Києва від 10.02.2014 справа № 910/25520/13).

14.03.2008 між відкритим акціонерним товариством "Державний експорно - імпортний Банк України" (далі - Іпотекодержатель, позивач по справі) та товариством з обмеженою відповідальністю "Золекс" (далі - Іпотекодавець, відповідач по справі) було укладено іпотечний договір № 151108Z19 (а.с. 220-225 том 2) у відповідності до якого забезпечуються вимоги Іпотекодержателя, що випливають з Генеральної угоди від 16.02.07 №6407N1/2416 з усіма чинними кредитними договорами, які укладаються в рамках Генеральної угоди, їй підпорядковуються та є Додатками до Генеральної угоди, є невід'ємними її частинами та складають єдиний документ (Генеральна угода та Додатки - далі Кредитний договір), укладеної між Іпотекодержателем та товариством з обмеженою відповідальністю "Атем" (далі - Боржник, третя особа по справі), відповідно до якої Іпотекодержатель та Боржник дійшли згоди про фінансування Боржника в межах кредитного договору з загальним лімітом, еквівалентним 100 000 000,00 (ста мільйонам) доларів США, на умовах, визначених кредитним договором (п. 1.1. іпотечного договору).

Відповідно до п. 1.3. Іпотечного договору, предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у Кредитному договорі зобов'язань Боржника, є нерухоме майно Іпотекодавця - земельна ділянка загальною площею 5,4301 га (цільове призначення - для виробничого використання), розташована за адресою: Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Обухова, 66, до складу якої входять земельні ділянки, а саме:

- земельна ділянка № 1 площею 0,80 га, кадастровий номер :03:001:0007;

- земельна ділянка № 2 площею 4,2301 га, кадастровий номер :03:001:0006;

- земельна ділянка № 3 площею 0,3999 га, кадастровий номер :03:001:0008.

Право власності Іпотекодавця на предмет іпотеки підтверджено:

- Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 19.10.2007 року, укладеним між Іпотекодавцем та Золотоніською міською радою, посвідченим приватним нотаріусом Зотоніського міського нотаріального округу Сахно В.І., зареєстрованим за № 5302;

- Державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим Іпотекодавцю відділом земельних ресурсів у м. Золотоноша Черкаської області 29.11.2007, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 08.

Статтею 2 Іпотечного договору сторони договору погодили його умови щодо своїх прав і обов'язків.

Так, відповідно до абзаців 4, 10 підпункту 2.11. пункту 2.1. ст. 2 Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого іпотекою за цим договором, а якщо вимога не буде задоволена, достроково звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому пп. 2.1.14. п. 2.1. ст. 2 цього договору, зокрема, у разі невиконання та/або неналежного виконання боржником Кредитного договору (у тому числі й щодо сплати будь-яких платежів, які повинні здійснюватися відповідно до Кредитного договору, а також у разі порушення Іпотекодавцем інших обов'язків, встановлених договором, та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Підпунктом 2.1.14. п. 2.1. ст. 2 Іпотечного договору його сторони погодили, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо протягом тридцятиденного строку письмова вимога Іпотекодержателя до Боржника та/або Іпотекодавця про усунення порушених зобов'язань за Кредитним договором та/або цим договором, з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки, залишена без задоволення.

Статтею 2 Іпотечного договору сторони договору погодили його умови щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема:

пп. 5.1. - у разі невиконання або неналежного виконання Боржником умов Кредитного договору та/або порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання Іпотекодавцем, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки;

пп. 5.2. - звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог Іпотекодержателя;

пп. 5.6. - реалізація предмета іпотеки в разі звернення на нього стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог чинного законодавства України;

пп. 5.7. - початкова ціна предмета іпотеки для його продажу на прилюдних торгах визначається у встановленому законодавством порядку.

Із Витягу серії АА № 324100 (а.с. 235-236 том 2) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" вбачається, що 06.10.2004 року проведено державну реєстрацію змін найменування юридичної особи з Відкритого акціонерного товариства на Публічне акціонерне товариство.

12.02.2010 між публічним акціонерним товариством "Державний експорно - імпортний Банк України" та товариством з обмеженою відповідальністю "Золекс" було укладено договір про внесення змін до іпотечного договору (а.с. 226 том 2), яким було збільшено строк погашення кредиту до 31.12.2025.

31.10.2013 за вих. № 195-04/7481 (а.с. 227-229 том 2), у зв'язку з невиконанням Позичальником зобов'язань за Кредитними договорами, зокрема, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також плати за управління кредитом, Банк надіслав Позичальнику (третій особі) Вимогу про дострокове погашення заборгованості, в якій вимагав здійснити протягом 10 календарних днів з дати отримання зазначеної вимоги погашення заборгованості в розмірі 77 177 705,22 доларів США та 38 203 326,45 грн., нараховані Банком 3 % річних від простроченої суми зобов'язань за Кредитними договорами в розмірі 2 045 449,39 доларів США та 101 713,96 грн., а також витрати від інфляції в розмірі 169 560,76 грн..

31.10.2013 року за вих. № 195-04/7478 (а.с. 231-233 том 2), у зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язань за Кредитними договорами, забезпеченими іпотекою по Іпотечному договору № 151108Z19 від 14.03.2008 року, зокрема, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також плати за управління кредитом, Банк надіслав Іпотекодавцю (відповідачу) вимогу про дострокове погашення заборгованості, в якій вимагав у тридцятиденний строк з дати отримання повідомлення погасити заборгованість за Кредитними договорами в розмірі 73 913 672,66 доларів США та 38 193 104,35 грн., нараховані Банком 3 % річних від простроченої суми зобов'язань за Кредитними договорами в розмірі 2 045 395,88 доларів США та 101 708,92 грн., а також витрати від інфляції в розмірі 169 560,76 грн. та попередив, що у разі невиконання вимоги у зазначений строк банком будуть вжиті заходи щодо стягнення заборгованості в примусовому порядку, в тому числі, але не виключно, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором.

Вказаний борг ні позичальником-третьою особою, ні відповідачем-іпотекодавцем погашено не було, з чого і виник спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 1 ЗУ "Про іпотеку", іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом цього Закону, відповідач у справі, ТОВ "Золекс" є майновим поручителем за зобов'язаннями позичальника ТОВ "Атем" (третя особа у справі).

Згідно ч. 5,6 ст. 3 ЗУ "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідач клопотанням, зокрема, від 25.07.2017 (а.с. 158 том 9) просив суд застосувати строк позовної давності до заявлених позивачем вимог та відмовити у зверненні стягнення на предмет іпотеки. Клопотання обґрунтовано тим, що позичальник ТОВ "Атем" свої кредитні зобов'язання не виконує з 2009 року, а позивач звернувся із позовом у даній справі лише у 2014 році. Відповідач вказує, що позичальник свої зобов'язання за договором № 151107К77 від 10.12.2007 не виконував протягом всього час існування цих договірних зобов'язань. Відповідно до Додатку № 1 до цього договору кінцевою датою погашення першої частини кредиту є 04.09.2009 року і позичальник цей термін порушив та порушив в подальшому погашення всіх чергових платежів за вказаним договором.

Тому відповідач вважає, що право звернення на предмет іпотеки виникло у позивача 05.09.2009 року та припинилося 05.09.2012.

Третя особа у справі підтримує дане клопотання і вважає, що пропуск ПАТ "Ексімбанк" строку позовної давності за одним простроченим платежем є підставою для відмови банку у зверненні стягнення на предмет іпотеки за всіма наступними платежами за будь-яким кредитним договором, укладеним між

ПАТ "Ексімбанк" та ТОВ "Атем".

Суд погоджується із запереченнями позивача на заяву відповідача про застосування строку позовної давності (а.с. 16 том 12) і вважає, що строк позовної давності для звернення до суду позивачем не пропущено, виходячи з такого :

За умовами п. 1.1. Іпотечного договору від 14.03.2008 (а.с. 220 том 2) іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги позивача що випливають із Генеральної угоди № 6407N1/2416 від 16.02.2007 року з усіма чинними кредитними договорами (№ 6407К2/2416 від 16.02.2007 року, № 6407К9/2429 від 04.06.2007 року, № 151107К77 від 10.12.2007 року, № 151107К78 від 10.12.2007 року, № 6408К8/2463 від 25.04.2008 року) які є додатками до Генеральної угоди та складають єдиний документ.

Тобто, іпотека між сторонами є чинною на весь період чинності зобов"язання, яке нею забезпечується. Обмеження іпотеки певним строком тривалості Іпотечним договором не передбачено.

На правовідносини сторін у справі поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

За змістом ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Як визначено ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Отже, при встановлені графіку виконання кредитного зобов'язання шляхом сплати окремих платежів, перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного такого періоду виконання, що також роз'яснено і в постанові Пленуму ВГСУ № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів".

При цьому чинним законодавством не передбачено і суду не доведено протилежне, що пропуск строку позовної давності за вимогою про стягнення одного чергового платежу має наслідком сплив строку позовної давності щодо вимог про погашення заборгованості за договором в цілому.

За загальним правилом, зобов'язання припиняється його належним виконанням (ст. 599 ЦК України). Таких обставин повного виконання кредитних договорів для припинення іпотечних зобов'язань між сторонами у справі суду не доведено.

У відповідності до ч. 2 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Як вказує позивач і це не заперечно та не спростовано відповідачем та третьою особою у справі, 17.02.2012 позивач звернувся до господарського суду м. Києва із позовною заявою до позичальника ТОВ "Атем" про стягнення заборгованості за кредитним договором № 151107К77 від 10.12.2007 в сумі 21 440 485,43 долари США та 1 203 668,63 грн. Позовні вимоги у цій справі № 5011-35/2276-2012 задоволено.

Отже, оскільки за умовами Генеральної угоди № 6407N1/2416 від 16.02.2007 року всі чинні кредитні договори до неї (№ 6407К2/2416 від 16.02.2007 року, № 6407К9/2429 від 04.06.2007 року, № 151107К77 від 10.12.2007 року, № 151107К78 від 10.12.2007 року, № 6408К8/2463 від 25.04.2008 року) є її додатками та складають єдиний документ, то пред'явлення позивачем позовної вимоги до позичальника-третьої особи лише на частину вимоги за одним кредитним договором перериває перебіг строку позовної давності.

Сам відповідач обчислює перебіг строку позовної давності для позивача з 05.09.2009 року до 05.09.2012. Позов ПАТ "Укрексімбанк" у справі № 5011-35/2276-2012 подав 17.02.2012, тому строк позовної давності було перервано і його трирічний перебіг почався заново, як встановлено ч. 3 ст. 264 ЦК України.

Тому у суду немає підстав вважати строк позовної давності у ПАТ "Укрексімбанк" пропущеним для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Суд відхиляє доводи представників відповідача та третьої особи про те, що у позивача немає належних доказів видачі кредитних коштів по договорах, на підставі яких ПАТ "Укрексімбанк" просить стягнути заборгованість.

Такі доводи спростовуються наявними у справі виписками про рух коштів по рахунках позичальника-третьої особи, його заявками на перерахування коштів, на продаж іноземної валюти за рахунок кредитних коштів та частковою сплатою тіла кредиту та процентів, плати за управління кредитом, по кожному кредитному договору окремо.

Зі свого боку позичальник-третя особа не надав суду власних виписок із системи "Клієнт-Банк" про те, що кредитними коштами ТОВ "Атем" не користувався, обґрунтовуючи цю неможливість припиненням діяльності підприємства.

Заперечення відповідача та третьої особи про те, що кредитні кошти за кредитним договором № 151107К77 від 10.12.2007 ТОВ "Атем" не повинен повертати, бо не отримував їх на власні поточні рахунки і порядок надання цих кредитних коштів було порушено, суд не приймає, виходячи з такого:

Як встановлено судом за матеріалами справи та з пояснень представників учасників судового процесу, вказаний кредитний договір було укладено для фінансування за рахунок кредитних коштів контракту № 119.01 від 15.09.07 ТОВ "Атем" із фірмою "DMT SAS" Франція на закупівлю промислової установки для виробництва біаксиально-орієнтованої поліпропіленової плівки. Загальний ліміт кредитної лінії встановлено у розмірі 31 000 000,00 доларів США. При цьому 15% вартості кредиту фінансується шляхом здійснення платежів за Акредитивом із залученням іноземного банку NATIXIS Франція, а решта 85% у загальному порядку згідно п. 3.2.1. б цього кредитного договору.

ТОВ "Атем" доводить порушення позивачем порядку кредитування, передбаченого кредитним договором № 151107К77 від 10.12.2007, оскільки кредитні кошти в у розмірі 85% не були спрямовані банком на поточні рахунки позичальника, а кошти по акредитиву банк фактично перераховував без належного на те розпорядження ТОВ "Атем".

Дані доводи спростовуються, зокрема, наявними у справі доказами часткової сплати ТОВ "Атем" процентів за користування кредитом по вказаному кредитному договору № 151107К77 від 10.12.2007, що представник третьої особи відмовився пояснити в світлі його доводів, що кредитні кошти підприємство не отримувало взагалі. Підтверджується зверненнями ТОВ "Атем" до позивача (листи від 03.08.2009 та від 29.01.2009 - а.с. 146,148 том 6) в яких третя особа підтверджує проведення розрахунків за контрактом № 119.01 від 15.09.07 кредитними коштами в сумі 24 372 899,70 доларів США та просить відстрочити частину кредиту в сумі 4 279 709,7 доларів США до 09.12.2011 року.

Судом встановлено, що укладена між позивачем та банком NATIXIS (Франція) базова угода (а.с. 191 том 6) для фінансування експортних контрактів відповідає змісту кредитного договору № 151107К77 від 10.12.2007 та базується на контракті № 119.01 від 15.09.07 ТОВ "Атем" із фірмою "DMT SAS" Франція, для фінансування якого третя особа і звернувся до позивача.

ТОВ "Атем" оформив заявку на відкриття безвідкличного документарного акредитива на 15 % фінансування у сумі 4 279 409,70 доларів США (а.с. 248 том 6), яка була виконана іноземним банком NATIXIS Франція (а.с. 254 том 6), та профінансована позивачем у справі за рахунок кредиту, який надається по договору № 151107К77 від 10.12.2007.

Також за участі банку NATIXIS Франція в період 18.03.2008 по 26.08.2009 було оплачено решту 85% контракту (21 519 959,90 дол. США), про що свідчить лист іноземного банку на адресу позивача від 04.05.2012 року (а.с. 247 том 6). Повідомленням від 10.03.2008 іноземний банк повідомив позивача і про сплату комісії за надання кредиту в сумі 2 010 324,03 долари США.

Такі дії вчинено банком NATIXIS Франція на виконання укладеної між ним та позивачем Базової угоди та Форми прийняття контракту № 1 (знаходяться у томі 6), на які також є посилання у кредитному договорі № 151107К77 від 10.12.2007 (визначення "Експортна угода"). Формою прийняття контракту № 1 визначено імпортера - ТОВ "Атем", експортера - фірму "DMT SAS" Франція, суму контракту 28 529 398,00 доларів США.

Ці відомості з Форми прийняття контракту № 1 базуються на відомостях із контракту № 119.01 від 15.09.07 між ТОВ "Атем" та фірмою "DMT SAS" Франція, який третя особа надала позивачу для оформлення кредиту і на який є пряме посилання у підписаному ТОВ "Атем" кредитному договорі № 151107К77 від 10.12.2007 (визначення "Контракт"). Тому суд відхиляє всі доводи представника ТОВ "Атем" про відсутність стосунку цього товариства до фінансування його контракту коштами позивача за участі банку NATIXIS Франція.

Отже у суду немає підстав вважати, що позивач самовільно та без відповідних розпоряджень ТОВ "Атем" здійснив фінансування кредитними коштами контракту № 119.01 від 15.09.07 і це звільняє третю особу від зобов'язання повернути, зокрема, кредитні кошти і нараховані проценти.

Будь-які доводи про неотримання ТОВ "Атем" очікуваного результату по контракту № 119.01 від 15.09.07 між ТОВ "Атем" та фірмою "DMT SAS" Франція не є підставою для припинення кредитних зобов"язань між ТОВ "Атем" та позивачем у справі і не звільняють третю особу від її боргових зобов"язань.

На час розгляду даної справи у спорах між позивачем та позичальником вже остаточно вирішено питання про відсутність підстав для визнання кредитного договору № 151107К77 від 10.12.2007 недійсним чи неукладеним (постанова ВГСУ у справі № 38/183 від 06.02.2012 -- а.с. 192 том 12).

Питання наявності у позивача права на стягнення із позичальника ТОВ "Атем" заборгованості по кредитному договору № 151107К77 від 10.12.2007 було предметом вирішення у справі № 5011-35/2276-2012. Рішенням господарського суду м. Києва від 06.06.2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2012 та постановою Вищого господарського суду від 11.02.2013, з ТОВ "Атем" стягнуто 21 440 485,43 долари США та 1 203 668,63 грн. простроченої заборгованості (а.с. 87-123 том 7). При цьому судовими інстанціями спростовано доводи ТОВ "Атем" про відсутність доказів надання цьому товариству коштів у визначеному кредитним договором № 151107К77 від 10.12.2007 порядку.

У відповідності до ч. 4,5 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Сторонами надано у справу судові рішення першої, апеляційної та касаційної інстанцій у справі № 910/2764/14 за позовом ПАТ "Ексімбанк" до ТОВ "Київський завод "Європласт", третя особа ТОВ "Атем" про звернення стягнення на предмет застави (а.с. 185-204).

Представниками всіх учасників судового процесу визнається, що у справі № 910/2764/14 вирішувалося питання про стягнення боргу за кредитними зобов'язаннями ТОВ "Атем" перед позивачем за тими ж кредитними договорами, якими обґрунтовано позовні вимоги у справі № 925/281/14 та за той же період. Так, банк у цьому позові просив стягнути за рахунок звернення стягнення на предмет застави 78 757 420,16 доларів США та 40 715 801,33 грн.

Господарський суд м. Києва при прийнятті рішення від 13.10.2016 у справі № 910/2764/14 в якості доказу врахував висновки експерта № 6907/22259/22263/15-45 від 09.12.2015, яким було підтверджено таку заборгованість ТОВ "Атем" за кредитними зобов'язаннями:

- за кредитним договором № 6407К2/2416 від 16.02.2007 р.: за тілом кредиту в сумі 6 088 255,98 дол. США; за процентами в сумі 30 924,69 дол. США.; заборгованість за платою за управління кредитом у сумі 10 200,00 грн.;

- за кредитним договором № 6407К9/2429 від 04.06.2007 р.: за тілом кредиту в сумі 10 093 864,64 дол. США; за процентами в сумі 59 001,52 дол. США.; заборгованість за платою за управління кредитом у сумі 10 200,00 грн.;

- за кредитним договором № 151107К77 від 10.12.2007 р.: за тілом кредиту в сумі 27 809 693,63 дол. США; за процентами в сумі 12 111 287,38 дол. США.; заборгованість за платою за управління кредитом у сумі 1 499 951,50 грн.;

- за кредитним договором № 151107К78 від 10.12.2007 р.: за тілом кредиту в сумі 25 477 245,36 грн.; за процентами в сумі 1 168 610,78 грн.; заборгованість за платою за управління кредитом у сумі 9 000,00 грн.;

- за кредитним договором № 6408К8/2463 від 25.04.2008 р.: за тілом кредиту в сумі 10 262 394,76 дол. США; за процентами в сумі 52 631,94 дол. США; заборгованість за платою за управління кредитом у сумі 10 200,00 грн.

Для підтвердження обґрунтованості решти заборгованості банк не надав належних бухгалтерських аналітичних документів.

З урахуванням також і висновків суду, викладених у рішенні по справі № 910/2764/14 представники відповідача та третьої особи просять врахувати, що позивач невірно розрахував пеню та 3% річних у іноземній валюті, в зв'язку із цим в цій частині позов ПАТ "Ексімбанк" не підлягає до задоволення (а.с. 205 том 14).

Суд погоджується із цими доводами, виходячи з такого:

Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 3 статті 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може при сплаті пені перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону).

Чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, тому пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Вказана позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 01.04.2015 р. по справі № 909/660/14|3-29гс15 "Про стягнення заборгованості", яка враховується судом при вирішенні даного спору.

Також і 3 % річних на суму заборгованості у іноземній валюті повинні бути нараховані позивачем виключно у гривні. Згідно із висновком Верховного Суду України, викладеним у Аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві від 01.07.2014 р., правова природа трьох процентів річних, передбачених ст. 625 ЦК, є особливою мірою відповідальності, а тому правильним є стягнення їх виключно в національній валюті Україні - гривні.

Судом встановлено, що за кредитними договорами позивач нарахував у доларах США пеню та 3% річних у таких сумах:

- за кредитним договором № 6407К2/2416 від 16.02.2007 р.: 188 682,30 дол. США - пеня за прострочення погашення кредиту (основного боргу); 39 527,76 дол. США - пеня за прострочення сплати процентів; 52 049,76 дол. США - 3% річних за прострочення зобов'язань сплати основного боргу та процентів;

- за кредитним договором № 6407К9/2429 від 04.06.2007 р.: 315 336,07 дол. США - пеня за прострочення погашення кредиту (основного боргу); 65 944,64 дол. США - пеня за прострочення сплати процентів; 86 961,59 дол. США - 3% річних за прострочення сплати основного боргу та процентів;

- за кредитним договором № 151107К77 від 10.12.2007 р.: 1 893 464,90 дол. США - пеня за прострочення погашення кредиту (основного боргу); 941 430,96 дол. США - пеня за прострочення сплати процентів; 2 393 054,73 дол. США - 3% річних за прострочення сплати основного боргу та процентів;

- за кредитним договором № 6408К8/2463 від 25.04.2008 р.: 318 562,70 дол. США - пеня за прострочення погашення кредиту (основного боргу); 69 646,51 дол. США - пеня за прострочення сплати процентів; 88 548,61 дол. США - 3% річних за прострочення сплати основного боргу та процентів;

Позивачем не спростовано, що нарахування пені та 3% річних у доларах США було проведено банком у загальній сумі за період прострочення і лише остаточну суму було переведено у гривню за офіційним курсом НБУ. При цьому для належного розрахунку саме по кожному дню нарахування слід було переводити доларове нарахування у гривневий еквівалент по курсу дня нарахування, що банком не було зроблено.

Отже, нарахування позивачем пені та 3% річних у іноземній валюті є неправомірним, а отже до стягнення ці кошти не підлягають.

За результатами вирішення спору у справі № 910/2764/14 господарський суд м. Києва вирішив звернути стягнення на предмет застави для погашення кредитної заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 19, ідентифікаційний код 21643937) перед Публічним акціонерним товариством "Державний експортно - імпортний банк" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127, ідентифікаційний код 00032112) за генеральною угодою № 6407N1/2416 від 16.02.2007 р. в сумі 66 508 054,54 дол. США та 29 991 448,51 грн., яка складається з:

- 54 254 209,01 дол. США та 25 477 245,36 грн. - заборгованості за кредитом (основним боргом);

- 12 253 845,53 дол. США та 1 168 610,78 грн. - заборгованості за процентами;

- 1 539 551,50 грн. - заборгованості за платою за управління кредитом;

- 790 335,50 грн. - пені за прострочення погашення кредиту (основного боргу) та процентів;

- 348 885,70 грн. - пені за прострочення сплати процентів;

- 122 509,14 грн. - пені за прострочення сплати плати за управління кредитом;

- 260 255,34 грн. - 3% річних у зв'язку з простроченням зобов'язань за договором по сплаті основного боргу та процентів;

- 114 494,43 грн. - 3% річних у зв'язку з простроченням зобов'язань за договором по сплаті нарахованої плати за управління кредитом.

- 169 560,76 грн. - втрат від інфляції у зв'язку з несвоєчасною сплатою плати за управління кредитом. В решті вимог про стягнення позивачу було відмовлено за недоведеністю правомірності нарахування заборгованості.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2017 та Верховного Суду від 27.03.2018 рішення господарського суду м. Києва від 13.10.2016 у справі № 910/2764/14 залишено без змін.

Оскільки у справі № 910/2764/14 встановлено преюдиційні факти з приводу дійсного розміру заборгованості ТОВ "Атем" на підставі тих же кредитних договорів та по тому ж періоду нарахування заборгованості, якими обґрунтовано вимоги у даній справі, суд вважає, що ці факти не підлягають повторному доведенню і тому належним чином підтвердженою сумою боргу позичальника ТОВ "Атем" перед позивачем ПАТ "Ексімбанк" є 66 508 054,54 долари США та 29 991 448,51 грн., за всіма кредитними договорами, на які посилається позивач, яка складається із заборгованості :

54 254 209,01 доларів США по кредиту;

25 477 245,36 грн. по кредиту;

12 253 845,53 доларів США по процентах;

1 168 610,78 грн. по процентах;

1 539 551,50 грн. плати за управлінням кредитом;

790 335,50 грн. пені по кредиту та процентах;

348 885,70 грн. пені за прострочення сплати процентів;

122 509,14 грн. пені за прострочення сплати плати за управління кредитом;

260 255,34 грн. як 3% річних по основному боргу та процентах;

114 494,43 грн. як 3% річних у зв'язку з простроченням зобов'язань за договором по платі за управління кредитом;

169 560,76 грн. інфляційних втрат по платі за управління кредитом;

В стягненні решти сум боргу позивачу слід відмовити через безпідставність його нарахування.

У відповідності до ст. 7 ЗУ "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання.

За умовами пп. 2.1.11, 2.1.12 Іпотечного договору від 14.03.2008 року позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання ( в т.ч. і при умові дострокової вимоги його виконання), щодо сплати будь-яких платежів, які повинні здійснюватися відповідно до кредитного договору забезпеченого іпотекою, воно не буде виконано. За умовами п. 2.5. Іпотечного договору за рахунок предмета іпотеки задовольняються в повному обсязі вимоги, що випливають з Кредитного договору на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, неустойку, пеню, витрати пов"язані із зверненням стягнення, утримання, збереження іпотеки, страхування, завдані збитки та ін.

У відповідності до п. 5.2. Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки у судовому порядку та визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження із визначенням початкової ціни реалізації в ході виконавчого провадження суб"єктом оціночної діяльності.

У відповідності до ст. 39 ЗУ "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються:

- загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

- опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

- заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

- спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону;

- пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;

- початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

При цьому ціна реалізації предмета іпотеки повинна встановлюватися у відповідності до положень ст. 38 ЗУ "Про іпотеку", в ч. 6 якої визначено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

За домовленістю сторін на дату укладення Іпотечного договору, ціна предмета іпотеки встановлена у розмірі 2 742 000,00 грн.

В ході розгляду справи сторони не дійшли згоди про стартову ціну продажу предмета іпотеки.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що така ціна повинна бути визначена на підставі висновку суб'єкта оціночної діяльності в межах процедури виконавчого провадження, про що вказано також і в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 910/2764/14 (а.с. 162 том 14).

В даній справі судом оцінювалися положення чинного законодавства з приводу звернення стягнення на предмет застави згідно норм ЗУ "Про заставу" та ЗУ "Про виконавче провадження". При цьому у даній справі № 925/281/14 предметом стягнення є іпотечне майно і процедура звернення стягнення на нього та визначення стартової ціни продажу унормована спеціальним законом "Про іпотеку".

В ході розгляду справи судом було отримано висновок експерта за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи від 30.05.2017 № 142/17-23 (а.с. 96 том 9), за висновками якого розрахунок ймовірної ринкової вартості земельних ділянок відповідача для виробничого використання загальною площею 5,4301 га за адресою Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Обухова, 66 складає 10 860 000,00 грн.

Відповідачем та третьою особою не надано суду пояснень та доказів, що даний висновок на час вирішення спору є не відповідаючим дійсній ринковій ситуації і чому він не може бути застосований судом.

Отже, позовні вимоги ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" слід задовольнити лише частково і в рахунок погашення боргу ТОВ "Атем" за його кредитними зобов'язаннями слід звернути стягнення на предмет іпотеки за договором від 14.03.2008 року на суму 66 508 054,54 долара США та 29 991 448,51 грн. Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною для подальшої реалізації ---- 10 860 000,00 грн.

В решті вимог у позові слід відмовити.

Як вбачається із матеріалів справи, суду повернуто без виконання наказ від 13.09.2016 року про стягнення на користь позивача сплачених за розгляд справи судових витрат по першій інстанції в розмірі 73 080,00 грн. (а.с. 123 том 9). Підставою повернення є п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження" -- скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Отже, при задоволенні позову та на підставі ч. 9 ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 73 080,00 грн. судового збору повністю, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача у справі.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. В рахунок погашення заборгованості за кредитними зобов'язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" (ідентифікаційний код 21643937, м. Київ, вул. Жилянська, 19) перед Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України", (ідентифікаційний код 00032112, м. Київ, вул. Антоновича, 127) за кредитними договорами № 6407К2/2416 від 16.02.2007 року, № 6407К9/2429 від 04.06.2007 року, № 151107К77 від 10.12.2007 року, № 151107К78 від 10.12.2007 року, № 6408К8/2463 від 25.04.2008 року, укладеними в рамках Генеральної угоди № 6407N1/2416 від 16.02.2007 року, в загальному розмірі 66 508 054,54 долара США та 29 991 448,51 грн., яка складається із заборгованості :

54 254 209,01 доларів США по кредиту;

25 477 245,36 грн. по кредиту;

12 253 845,53 доларів США по процентах;

1 168 610,78 грн. по процентах;

1 539 551,50 грн. плати за управлінням кредитом;

790 335,50 грн. пені по кредиту та процентах;

348 885,70 грн. пені за прострочення сплати процентів;

122 509,14 грн. пені за прострочення сплати плати за управління кредитом;

260 255,34 грн. як 3% річних по основному боргу та процентах;

114 494,43 грн. як 3% річних у зв'язку з простроченням зобов'язань за договором по платі за управління кредитом;

169 560,76 грн. інфляційних втрат по платі за управління кредитом;

звернути стягнення на нерухоме майно, що належить товариству з обмеженою відповідальністю "Золекс" (ідентифікаційний код 32934168, місцезнаходження: 19700, Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Обухова, 66) та є предметом іпотеки за іпотечним договором № 151108Z19 від 14.03.2008 року, а саме - земельну ділянку загальною площею 5,4301 га (цільове призначення - для виробничого використання), розташовану за адресою: Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Обухова, 66, до складу якої входять наступні земельні ділянки:

- земельна ділянка № 1 площею 0,80 га, кадастровий номер :03:001:0007;

- земельна ділянка № 2 площею 4,2301 га, кадастровий номер :03:001:0006;

- земельна ділянка № 3 площею 0,3999 га, кадастровий номер :03:001:0008.

Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною для подальшої реалізації ---- 10 860 000,00 грн.

В решті вимог у позові відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Золекс", (ідентифікаційний код 32934168, Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Обухова, 66) на користь публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", ідентифікаційний код юридичної особи (00032112, м. Київ, вул. Антоновича, 127) - 73 080 грн. судових витрат.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 06 серпня 2018 (понеділок)

Суддя Н.М. Спаських