КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2018 р. Справа№ 910/21470/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Смірнової Л.Г.

секретар судового засідання Кравченко Х.С.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМОТІС"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.01.2018р.

у справі №910/21470/17 (суддя Борисенко І.І.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональна аптечна мережа РУАН" про забезпечення позову

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональна аптечна мережа РУАН"

до відповідача Дніпропетровської обласної ради

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Комунальний заклад "Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня №4 Дніпропетровської обласної ради"

про визнання недійсними результатів конкурсу, визнання укладеним договору,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіональна аптечна мережа РУАН" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Дніпропетровської обласної ради з вимогами про:

- визнання недійсними результатів конкурсу на право укладання договору оренди нежитлового приміщення Комунального закладу "Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня №4" Дніпропетровської обласної ради" (КЗ "Дніпропетровська МБКЛ № 4" ДОР"), 49102, м. Дніпро, вул. Ближня, 31, 1 поверх, площею 49,00 м2, цільове використання - розміщення аптеки, який проведено Дніпропетровською обласною радою 14.11.2017р.;

- вважати договір оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області між Дніпропетровською обласною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіональна аптечна мережа РУАН" укладеним строком на два роки одинадцять місяців з моменту набрання законної сили рішенням суду у даній справі, на умовах, що визначені в проекті договору оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області в редакції, яка була подана Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіональна аптечна мережа РУАН" на конкурс від 30.11.2016р., а саме за змістом викладеному у позовній заяві.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 12.11.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіональна аптечна мережа РУАН", як орендарем, та Комунальним закладом "Дніпропетровська міська багатопрофільна лікарня №4" Дніпропетровської обласної ради, як орендодавцем, укладено договір оренди №11/13 нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області (надалі - договір), відповідно до якого в оренду орендаря передано нежитлове приміщення загальною площею 49,0 кв.м., розташоване за адресою: 49102, м. Дніпропетровськ, вул. Ближня, 6.31 на 1 поверсі головного корпусу.

Строк дії договору на підставі п. 11.1 визначено з 12.11.2013р. по 12.10.2016р.

30.11.2016р. у приміщенні Дніпропетровської обласної ради по проспекту О.Поля, 2, було проведено конкурс щодо визначення переможця конкурсу на право оренди нежитлового приміщення площею 49,0 кв.м., що знаходиться на території КЗ "Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня №4" Дніпропетровської обласної ради". Відповідно до умов даного конкурсу, викладених в оголошенні, мінімальний розмір орендної плати мав становити 1 832,13 грн.

Протоколом №8 засідання конкурсної комісії Дніпропетровської обласної ради на право укладання договорів оренди переможцем даного конкурсу визначено ТОВ "Регіональна аптечна мережа РУАН", яке запропонувало орендну плату у розмірі 7 500,00 грн.

Позивач вказував, що додатковою угодою між сторонами було збільшено строк дії договору та продовжено його до 13.01.2018р.

Із оголошення у газеті "Зоря" позивачу стало відомо про те, що на 14.11.2017р. об 11 годині 00 хвилин відповідачем призначено новий конкурс на право оренди того самого нерухомого майна і визначено переможцем конкурсу іншу юридичну особу, щодо майна якого позивач за результатами раніше проведеним конкурсом вже був визначений переможцем.

Вважаючи, що призначений відповідачем на 14.11.2017р. конкурс є незаконним, адже нерухоме майно, право користування яким, виставили на конкурс, перебувало в оренді у позивача, щодо права оренди позивача раніше вже був проведений конкурс, результати якого не скасовані, не визнані недійсним у судовому порядку; позивач вважав результати повторного конкурсу, проведеного 14.11.2017р., недійсними.

Крім цього, на думку позивача, підлягає вирішенню питання про визнання договору оренди, проект якого був ним поданий разом із документами на конкурс 30.11.2016р., укладеним.

05.01.2018р. до суду першої інстанції позивачем подана заява про забезпечення позову, за змістом якої позивач просив суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом встановлення заборони вчиняти певні дії, а саме: заборонити Дніпропетровській обласній раді, Комунальному закладу "Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня № 4" Дніпропетровської обласної ради" та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональна аптечна мережа "РУАН" із орендованого ним нежитлового приміщення.

В обґрунтування заяви позивач зазначав, що із відомостей, розміщених на офіційному сайті Дніпропетровської обласної ради, 03.01.2018р. йому стало відомо, що Дніпропетровською обласною радою 01.12.2017р., тобто вже після звернення позивача до суду із позовом про оскарження результатів конкурсу, проведеного 14.11.2017р., прийнято рішення "Про оренду нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області" за №294-11/VII, яким вирішено передати в оренду нерухоме майно, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області та перебуває на балансі комунальних підприємств.

Згідно з пунктом 16 Переліку нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області, перебуває на балансі комунальних підприємств, установ, закладів та передається в оренду, визначено, що в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "АДМОТІС" передається приміщення КЗ "Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня №4" ДОР" загальною площею 49,0 кв.м., тобто нерухоме майно, яким користується позивач.

Відтак, не зважаючи на оскарження позивачем результатів конкурсу, проведеного відповідачем 14.11.2017р., рішення про передання в оренду приміщення, яким наразі користується позивач, прийнято на користь іншої особи, хоча саме позивач є переможцем конкурсу, який було проведено раніше - 30.11.2016р., і саме із ним ще у 2016 році мав бути укладений договір оренди приміщення, площею 49,0 кв.м.

Комунальний заклад "Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня №4" Дніпропетровської обласної ради" листом №6 від 03.01.2018р. повідомив позивача про необхідність звільнення приміщення до 12.01.2018р., у зв'язку з припинення дії договору №11/13 від 13.11.2018р.

На думку заявника, виселення із займаного приміщення до розгляду по суті спору про визнання недійсними результатів конкурсу від 14.11.2017р., а також про визнання договору оренди нерухомого майна укладеним між позивачем та відповідачем, може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду, адже за цей час відповідачем може бути укладено новий договір оренди та вселено до даного нежитлового приміщення іншу особу, і в такому разі, за умови постановлення у даному спору рішення на користь позивача, позивач буде змушений повторно звертатись до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні орендованим майном, що істотно ускладнить ефективний захист порушених прав позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2018р. у справі №910/21470/17 заяву про забезпечення позову задоволено. До набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у даній справі заборонено Дніпропетровській обласній раді, Комунальному закладу "Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня №4" Дніпропетровської обласної ради" вчиняти дії щодо виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональна аптечна мережа "РУАН" із орендованого ним нежитлового приміщення площею 49,0 кв.м., яке розташоване за адресою: 49102, м. Дніпро, вул. Ближня, б. 31 на 1 поверсі головного корпусу.

Не погоджуючись із вжитими судом заходами до забезпечення позову, а також мотивами, якими суд першої інстанції керувався при цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю "АДМОТІС" подало апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

В обґрунтування подання апеляційної скарги апелянт вказував, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2018р. ТОВ «Адмотіс» було залучене в справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (згодом в якості відповідача), тобто вже після винесення оскаржуваної ухвали про забезпечення позову.

Так, згідно протоколу №64/17 засідання конкурсної комісії Дніпропетровської обласної ради на право укладання договорів оренди від 14.11.2017р. скаржник був визнаний переможцем конкурсу на право укладання договору оренди нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення загальною площею 49,00 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Ближня, буд. 31.

Відповідно до положень додаткової угоди до договору оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області №11/13 від 12.11.2013р. між Комунальним закладом «Дніпропетровська міська багатопрофільна лікарня №4» Дніпропетровської обласної ради» та ТОВ «РУАН», строк дії вказаного договору, за яким об'єкт оренди був переданий в строкове платне користування позивачу, сплив 13.02.2018р., у зв'язку з чим припинились правовідносини з оренди.

01.12.2017р. між ТОВ «Адмотіс» та Комунальним закладом «Дніпропетровська міська багатопрофільна лікарня №4» Дніпропетровської обласної ради» був укладений договір оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області №294-11/VІІ-2/16, відповідно до умов якого об'єкт оренди передається в строкове платне користування апелянту. Договір діє з 01.03.2018р. (пункт 11.1 договору).

Наводячи підстави скасування ухвали, скаржник зазначав, що позивачем належним чином не обґрунтовано підстав забезпечення позову та не надано належних та допустимих доказів для їх вжиття. При цьому, вважав апелянт, що усупереч змісту і меті заходів до забезпечення позову судом першої інстанції були забезпечені вимоги, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, оскільки фактично без встановлених законом чи договором підстав позивач збільшував час володіння і користування чужим майном, права оренди якого скаржник набув на конкурентних засадах.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2018р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий суддя), судді Пономаренко Є.Ю., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2018р. відрито апеляційне провадження та розгляд справи призначити на 26.07.2018р.

18.07.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2018р. оголошено перерву до 30.07.2018р.

30.07.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли додаткові документи.

Представники апелянта, відповідача та третьої особи до судового засідання, що відбулось 30.07.2018р., не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. За висновками суду неявка представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення позивача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Задовольняючи заяву позивача і накладаючи заборону Дніпропетровській обласній раді, Комунальному закладу "Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня №4" Дніпропетровської обласної ради" вчиняти дії по звільненню приміщення, яке утримується Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіональна аптечна мережа РУАН", місцевий господарський суд виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист та поновлення прав позивача у разі, якщо під час розгляду спору у даній справі будуть встановлені факти порушення таких прав, адже у випадку виселення позивача із займаного ним приміщення до розгляду по суті спору про визнання недійсними результатів конкурсу від 14.11.2017р., а також про визнання укладеним договору оренди спірного приміщення між позивачем та відповідачем, може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду, адже за цей час відповідачем може бути укладено новий договір оренди, вселено до даного приміщення іншу особу, і в такому разі, позивач буде змушений повторно звертатись до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні орендованим майном, що істотно ускладнить ефективний захист порушених прав позивача.

Колегія суддів з таким висновком місцевого господарського суду погодитися не може з огляду на наступне.

Як визначено статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно пункту 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.12.2011р. особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника, щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно до статті 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову, та на підставі поданих доказів.

Господарським судам у застосуванні заходів до забезпечення позову також необхідно враховувати викладене у пункті 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", з приводу того, що суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Колегія суддів вважає, що в порядку забезпечення позову не можна зборонити відповідачу реалізовувати його поточні права, якщо предметом позову є, зокрема, невчинення ним дій по укладенню нового договору з позивачем, і за наявності між сторонами строкового договору оренди, строк якого закінчився 13.01.2018р.

У даному випадку між заходами забезпечення позову і предметом позову відсутній зв'язок, а фактичне продовження позивачем строку користування об'єктом оренди поза межами, встановленими між орендодавцем та орендарем у договорі, є неправомірним втручанням суду у договірні відносини між сторонами договору.

Таким чином, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМОТІС" слід задовольнити, оскаржувану ухвалу - скасувати, а у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональна аптечна мережа РУАН" про забезпечення позову відмовити повністю.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіональна аптечна мережа РУАН".

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281- 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМОТІС" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.01.2018р. у справі №910/21470/17 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.01.2018р. у справі №910/21470/17 скасувати.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональна аптечна мережа РУАН" про забезпечення позову відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональна аптечна мережа РУАН" (49126, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, ж/м Сокіл, буд. 8, приміщення 69; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМОТІС" (53200, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, буд. 74; ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 762 (тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Доручити Господарського суду міста Києва видати наказ.

3. Матеріали оскарження ухвали у справі №910/21470/17 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст складено 30.07.2018р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.Г. Смірнова