ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2018р. справа № 905/618/18

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя судді секретар судового засідання за участю представників: від апелянта від боржника ліквідатор від кредитораДучал Н.М. Геза Т.Д., Склярук О.І. Рудик Т.С. не з'явився не з'явився не з'явився не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, м. Київ
на постанову господарського суду Донецької області
від26.04.2018 року
у справі№905/618/18 (суддя Тарапата С.С.)
за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська вантажна компанія", м. Краматорськ Донецької області
провідкриття провадження у справі про банкрутство на підставі ст.95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"
ліквідаторСидоренко Б.Ю., м. Яготин Київської області
В С Т А Н О В И В:

Постановою господарського суду Донецької області від 26.04.2018 у справі №905/618/18 визнано боржника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська вантажна компанія" (), м.Краматорськ банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців. Ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська вантажна компанія" (), м.Краматорськ призначено Сидоренка Богдана Юрійовича (ІПН НОМЕР_1, поштова адреса: АДРЕСА_1). Ухвалено оприлюднити на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська вантажна компанія" (, адреса: 84331, Донецька обл., м.Краматорськ, вул. Двірцева, буд.14) і відкриття ліквідаційної процедури. Ліквідатору по закінченні ліквідаційної процедури представити суду звіт про проведену роботу, ліквідаційний баланс банкрута та документи, передбачені ст.46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що наявність кредиторської заборгованості та недостатність майнових активів для її задоволення, наявність ознак неплатоспроможності у ТОВ "Українська вантажна компанія" є підставою для застосування до боржника процедури ліквідації у справі про банкрутство, а тому боржника необхідно визнати банкрутом та відкрити ліквідаційну процедуру.

Не погодившись з прийнятою господарським судом Донецької області постановою, Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві, м. Київ (далі за текстом - ГУ ДФС у м. Києві) звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати постанову господарського суду Донецької області від 26.04.2018 року та припинити провадження у справі №905/618/18.

Головне управління ДФС у м. Києві, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, вважає, що місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку щодо наявності правових підстав для визнання боржника банкрутом з огляду на те, що під час звернення до суду із заявою про визнання банкрутом, боржником не було дотримано порядку досудової ліквідації юридичної особи, передбаченої ст.ст. 110 та 111 Цивільного кодексу України. До заяви про порушення провадження у справі про банкрутство не було додано доказів повідомлення контролюючого органу про припинення діяльності ТОВ «Українська вантажна компанія», а також не надано первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку, що унеможливлює проведення контролюючим органом перевірки та визначення наявності або відсутності заборгованості боржника зі сплати податків та зборів. Також скаржник вважає неправомірним призначення ліквідатором голову ліквідаційної комісії ТОВ «Українська вантажна компанія» без запиту до автоматизованої системи арбітражних керуючих України.

В обґрунтування підстав для звернення з апеляційною скаргою в порядку ст. 254 ГПК України, Головне управоління ДФС у м. Києві посилається на законодавчо визначений статус контролюючого фіскального органу, а також неможливість проведення податкової перевірки боржника внаслідок визнання його банкрутом.

Донецьким апеляційним господарським судом поновлено ГУ ДФС у м. Києві пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови господарського суду Донецької області від 26.04.2018р. у справі №905/618/18 та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДФС у м. Києві.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 09.07.2018 року апеляційну скаргу ГУ ДФС у м. Києві на постанову господарського суду Донецької області від 26.04.2018р. у справі №905/618/18 призначено до розгляду на 31.07.2018.

Апелянт та учасники справи про банкрутство не скористалися правом участі представника у судовому засіданні апеляційної інстанції, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином.

Явка учасників справи не була визнана судом обов'язковою.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ "Українська вантажна компанія" зареєстровано за адресою: 84331, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Двірцева, буд.14, код ЄДР підприємств та організацій України - 40826825.

Єдиним учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська вантажна компанія" є Сидоренко Богдан Юрійович, м. Яготин Київської області.

21.11.2017 року учасником (засновником) ТОВ "Українська вантажна компанія" - Сидоренко Б.Ю. прийнято рішення, зафіксоване протоколом загальних зборів учасників №10 від 21.11.2017 року, про припинення господарської діяльності ТОВ «Українська вантажна компанія» у зв'язку з ліквідацією підприємства, головою ліквідаційної комісії призначено Сидоренка Богдана Юрійовича, строк пред'явлення кредиторами своїх вимог визначено - 2 місяці з моменту оприлюднення на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців рішення про припинення діяльності Товариства, призначено уповноваженою особою за внесення відомостей до Єдиного державного реєстру - Аленікову Олену Вікторівну.

14.12.2017 року до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про перебування ТОВ "Українська вантажна компанія" в стані припинення за рішенням засновників та про строк, визначений засновниками для заявлення кредиторами своїх вимог, який встановлено до 20.02.2018 року.

Про припинення ТОВ «Українська вантажна компанія» були повідомлені, зокрема, 12.02.2018 року - ДПІ у місті Краматорськ ГУ ДФС в Донецькій області, якою надано відповідь про перелік рахунків Товариства у фінансових установах (станом на 15.02.2018року).

Краматорське міське відділення Управління Фонду соціального страхування України в Донецькій області листом від 12.02.2018 року повідомило про відсутність заборгованості товариства перед Фондом.

Листом від 19.02.2018 року Краматорське управління ГУ ДФС у Донецькій області повідомило, що станом на 14.02.2018 року ТОВ «Українська вантажна компанія» не має заборгованості зі сплати податків, зборів та платежів.

Управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області листом від 14.02.2018 року повідомило, що у зв'язку з набранням чинності Закону України від 04.07.2013 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» з 01.10.2013 року функції адміністрування єдиного внеску перейшли до органів фіскальної служби України.

Краматорський міський центр зайнятості листом від 12.02.2012 року ( на лист від 12.02.2018 року) повідомив, що ТОВ «Українська вантажна компанія» не було платником страхових внесків до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Повідомлення на адресу інших державних органів про припинення ТОВ «Українська вантажна компанія» та запити до відповідних реєстраційних органів щодо наявності транспортних засобів, майна, майнових прав, виконавчих проваджень, тощо, матеріали справи не містять.

В передбачений законом строк із заявою з кредиторськими вимогами до боржника звернулося ТОВ «Гудвайзер» м. Буча Київської області на суму 52 924,00 грн.

Заявлені вимоги визнані боржником.

Головою ліквідаційної комісії станом на 12.03.2018 року складено перелік кредиторів ТОВ "Українська вантажна компанія", який містить одного кредитора: ТОВ «Гудвайзер», м. Буча Київської області на суму 52 924,00 грн. із визначенням визнаних вимог у розмірі 52 924,00 грн.

За результатами проведеної інвентаризації станом на 12.03.2018 року ліквідатором встановлена відсутність будь-яких активів Товариства, про що свідчать інвентаризаційні описи (дата складання 12.03.2018 року).

Станом на 12.03.2018 року, ліквідатором ТОВ «Українська вантажна компанія» складений проміжний ліквідаційний баланс, який затверджено загальними зборами учасників ТОВ «Українська вантажна компанія» відповідно до протоколу №11 від 12.03.2018 року.

До проміжного ліквідаційного балансу включено кредиторську заборгованість в сумі 52 924,00 грн., а також грошові кошти в сумі 600,00 грн. (які не відображені в інвентаризаційних описах).

Вже після затвердження проміжного ліквідаційного балансу отримані Витяг №55193160 від 22.03.2018 року з державного реєстру обтяжень рухомого майна, а також Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 118124244 від 22.03.2018 року, згідно з якими відомості щодо ТОВ «Українська вантажна компанія» в реєстрах відсутні.

30.03.2018 року до матеріалів справи надані довідки за підписом голови ліквідаційної комісії Сидоренка Б.Ю., адресовані господарському суду Донецької області, згідно яких у ТОВ «Українська вантажна компанія»:

відсутня дебіторська заборгованість за товари, роботи, послуги (довідка № 1 від 12.03.2018);

відсутні у власності автотранспортні засоби, нерухоме майно, земельні ділянки, сільськогосподарська техніка, інші майнові активи (довідка № 2 від 12.03.2018);

відсутня заборгованість з оплати праці звільненим працівникам, заборгованість з виплати авторської винагороди, аліментів, вихідної допомоги та відшкодування шкоди, завданої життю та здоров'ю громадян (довідка № 3 від 12.03.2018);

майно ТОВ «Українська вантажна компанія» не перебуває в заставі та не є обтяженим у інший спосіб ( довідка № 4 від 12.03.2018);

відсутні рахунки, відкриті в цінних паперах (довідка № 6 від 12.03.2018).

Також листом № 1 від 12.03.2018 року єдиний учасник, голова ліквідаційної комісії ТОВ "Українська вантажна компанія» Сидоренко Б.Ю. зобов'язався у разі необхідності сплатити суму судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.04.2018 року відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Українська вантажна компанія» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Донецької області від 26.04.2018 року у справі №905/618/18 визнано боржника, ТОВ «Українська вантажна компанія», банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено Сидоренка Богдана Юрійовича м. Яготин Київської області.

03.05.2018 року оприлюднено оголошення про визнання боржника банкрутом (№51097).

Приймаючи постанову про визнання ТОВ «Українська вантажна компанія» банкрутом та відкриваючи ліквідаційну процедуру, місцевий господарський суд виходив з наявності ознак неплатоспроможності боржника, а саме, загальна сума кредиторських вимог ТОВ «Українська вантажна компанія» становить 52 924,00 грн., у боржника відсутні відкриті банківські рахунки, за результатами проведеної інвентаризації майна боржника встановлено відсутність у ТОВ «Українська вантажна компанія» активів та дебіторської заборгованості, що свідчить про неплатоспроможність боржника. Також, судом першої інстанції зазначено про дотримання боржником всіх передумов в досудовій процедурі ліквідації ТОВ «Українська вантажна компанія» для звернення з відповідною заявою до суду, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для порушення провадження у даній справі про банкрутство в порядку норм ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Дослідивши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, з урахуванням меж перегляду справи в апеляційній інстанції, визначених у статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для визнання боржника банкрутом, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 6 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Статтею 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачені особливості застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником.

Згідно з ч. 1 ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Такий порядок передбачений ч.3 ст.110, ст.111 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), норми яких містять загальні положення про ліквідацію юридичної особи.

Отже, спрощена процедура банкрутства, яка передбачена ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (банкрутство боржника, що ліквідується власником), випливає з процедури добровільної ліквідації юридичної особи, тобто ліквідації юридичної особи за рішенням її учасників (власників) або органу, уповноваженого на це установчими документами.

Дотримання визначених вимог та сукупність вказаних дій із доданням доказів їх проведення є підставою для звернення ліквідатора (ліквідаційної комісії) із заявою про порушення справи про банкрутство в порядку ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а докази на підтвердження всіх цих передумов для порушення провадження в порядку цієї статті подаються саме на момент звернення боржника із відповідною заявою.

Згідно з ч. 2 ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" за результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна. Обов'язки ліквідатора можуть бути покладені на голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) незалежно від наявності у нього статусу арбітражного керуючого.

Вирішення питання щодо визнання боржника банкрутом здійснюється в судовому засіданні, що проводиться не пізніше чотирнадцяти днів після порушення провадження у справі в загальному порядку, визначеному цим Законом.

Рішення про недостатність майнових активів боржника для задоволення вимог кредиторів приймається власником підприємства за результатами складання проміжного ліквідаційного балансу, а складанню проміжного ліквідаційного балансу, в свою чергу, повинно передувати виконання головою ліквідаційної комісії вимог визначених в п. 1 - 8 ст. 111 Цивільного кодексу України, при цьому, виконання вказаних вимог цивільного законодавства в обов'язковому порядку повинно бути підтверджено належними та допустимими доказами.

Незалежно від процедури банкрутства боржника при прийнятті постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури в суді повинен бути доведений факт неоплатності боргів боржника, як того вимагає ст. 205 Господарського кодексу України, відповідно до положень ч. 4 якої суб'єкт господарювання може бути оголошений банкрутом за рішенням суду, у разі неспроможності суб'єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів.

Також, відповідно до приписів абз. 3 ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суб'єкт господарської діяльності може бути визнаний банкрутом тільки в разі встановлення господарським судом його неспроможності відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

В силу принципу диспозитивності, викладеного у ст. 74 ГПК України, збирання доказів у справі не є обов'язком суду. Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 91 ГПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до Витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (станом на 22.03.2018) вбачається, що 12.09.2016 року Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією, у встановленому порядку, зареєстровано юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська вантажна компанія» (). З 12.09.2016 року Товариство знаходилося на обліку, як платник податків та як платник єдиного внеску, у ДПІ у м. Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області.

Крім того, з наявної у справі інформації, з 29.08.2017 року по 29.01.2018 року ТОВ «Українська вантажна компанія» знаходилося на обліку в ГУ ДФС у місті Києві та ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у місті Києві.

Відповідно до наявного в матеріалах справи договору транспортного експедирування №15/Т-2017 від 25.10.2017 року, укладеного між ТОВ «Українська вантажна компанія» та ТОВ «Гудвайзер», Акту надання послуг № 45 від 31.10.2017 року, вбачається, що станом на 25.10.2017 року, 31.10.2017 року місцезнаходженням ТОВ «Українська вантажна компанія» є 02121, м. Київ, вул. Декабристів, буд.6, офіс 202.

З Акту звірки взаєморозрахунків станом за період 01.10.2017 - 05.02.2018р.р. між ТОВ «Гудвайзер» та ТОВ «Українська вантажна компанія» за договором № 15/Т-2017 від 10.09.2017 року вбачається, що на відбитку печатки ТОВ «Українська вантажна компанія» місцезнаходженням Товариства зазначено місто Київ.

Така ж печатка проставлена і на підпис голови ліквідаційної комісії ТОВ «Українська вантажна компанія» на заяві про порушення справи про банкрутство, яка надійшла до суду 30.03.2018 року.

09.11.2017 року до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено реєстраційний запис про зміну місцезнаходження ТОВ «Українська вантажна компанія».

21.11.2017р., тобто менше ніж через 2 тижні після реєстрації зміни місцезнаходження боржника, засновником ТОВ «Українська вантажна компанія» Сидоренко Б.Ю. прийнято рішення про припинення господарської діяльності товариства шляхом його ліквідації у добровільному порядку та призначення голови ліквідаційної комісії.

З матеріалів справи вбачається, що ліквідатором Сидоренко Б.Ю. про припинення діяльності ТОВ «Українська вантажна компанія» повідомлені органи доходів і зборів за останнім місцем реєстрації юридичної особи в м.Краматорськ Донецької області, проте не надано до справи жодного повідомлення надісланого на адресу відповідних органів за попереднім місцем реєстрації у м. Києві.

Станом на час прийняття судом оспорюваної постанови, в матеріалах справи відсутні відповіді з податкових установ за попереднім місцезнаходженням відповідача у місті Києві щодо відсутності чи наявності заборгованості зі сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів.

Головою ліквідаційної комісії при зверненні до суду не надано доказів проведення звірки розрахунків по платежах в бюджет, в тому числі відомостей та виписок з електронного кабінету платників податків та обов'язкових платежів, які підтверджують відсутність таких зобов'язань.

За відсутності вказаних відповідей державних установ та податкових органів щодо наявності чи відсутності заборгованості неможливо дійти до висновку про правильність внесення ліквідатором відповідних відомостей до проміжного ліквідаційного балансу станом на 12.03.2018 року.

До того ж, будь-яка фінансова звітність боржника за попередній звітний період в матеріалах справи відсутня та головою ліквідаційної комісії не надавалась, у зв'язку з чим не вбачається за можливе порівняти або встановити зміни, зокрема, зменшення чи збільшення, рух активів та пасивів за попередній звітній період.

Відомості про проведення податкової перевірки ТОВ «Українська вантажна компанія» контролюючим органом, відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 Цивільного кодексу України, ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, що припиняється, а також майна її філій та представництв, дочірніх підприємств, господарських товариств, а також майна, що підтверджує її корпоративні права в інших юридичних особах, виявляє та вживає заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб.

Пунктом 5 Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №879 від 02.09.2014 року (надалі Положення про інвентаризацію) встановлено, що інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов'язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка.

За змістом п. 1 Розділу ІІ Положення про інвентаризацію передбачено, що для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об'єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери).

Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства.

З матеріалів справи вбачається, що інвентаризаційні описи від 12.03.2018 року: основних засобів; товарно-матеріальних цінностей по рахунках №20, №22, №26; акт інвентаризації розрахунків з покупцями, постачальниками, та іншими дебіторами і кредиторами (по рахунку 36,37) підписані головою ліквідаційної комісії ТОВ «Українська вантажна компанія» - Сидоренко Б.Ю. та членом комісії - ОСОБА_8

Проте відомостей про включення ОСОБА_8 до складу ліквідаційної комісії матеріали справи не містять.

Наказом № 1 від 12.03.2018 року «Про проведення інвентаризації» (тобто в день підписання інвентаризаційних описів та затвердження зборами учасників ТОВ «Українська вантажна компанія» проміжного ліквідаційного балансу) ухвалено: провести інвентаризацію усіх оборотних активів та основних засобів ТОВ; створити інвентаризаційну комісію у складі двох осіб; призначити головою інвентаризаційної комісії директора товариства-голову ліквідаційної комісії Сидоренка Б.Ю.; призначити членом інвентаризаційної комісії ОСОБА_8

Відомості про статус ОСОБА_8, в розумінні п. 1 Розділу ІІ Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, до наказу не включено.

Наведене свідчить, що інвентаризація майна ТОВ «Українська вантажна компанія» фактично не проводилася.

Матеріали справи не містять доказів проведення інвентаризації всього майна боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, а також відсутні відомості проведення аудиторської перевірки та аудиторський висновок щодо фінансового стану боржника.

До того ж, з інвентаризаційних описів ТОВ «Українська вантажна компанія» від 12.03.2018 року вбачається, що у боржника відсутні активи.

Проте, в проміжному ліквідаційному балансі станом на 12.03.2018 року в графі «грошові кошти та їх еквіваленти» зазначено про наявність у Товариства 600,00 грн.

Доказів, що підтверджують підстави виникнення зазначеної суми в проміжному ліквідаційному балансі станом від 12.03.2018 року та не зазначення вказаної суми в інвентаризаційних описах ТОВ «Українська вантажна компанія» від 12.03.2018 року до матеріалів справи не надано.

Згідно Витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (станом на 22.03.2018) Статутний капітал ТОВ «Українська вантажна компанія» станом на 12.09.2017 року становить 300 000,00 грн.

Ліквідатором, в свою чергу, не надано доказів використання зазначеного статутного капіталу під час здійснення фінансово-господарської діяльності.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що матеріали справи не містять доказів належного проведення головою ліквідаційної комісії боржника інвентаризації майна боржника у відповідності до Положення про інвентаризацію, що свідчить про недотримання ліквідатором приписів ч. 4 ст. 111 Цивільного кодексу України.

Крім того, в заяві про порушення справи про банкрутство та доданих до неї документах (довідках 1,2,3,4,6 від 12.03.2018 року) ліквідатор бездоказово посилається на те, що ним встановлено відсутність активів на балансі боржника, застав, автотранспортних засобів, сільськогосподарської техніки, дебіторської заборгованості, заборгованості по сплаті заробітної плати, податків та будь-яких державних зборів.

У проміжному балансі ТОВ «Українська вантажна компанія» також зазначено про відсутність у боржника дебіторської заборгованості.

В матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи боржника, згідно вимог ст.ст. 8, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в підтвердження факту відсутності дебіторської заборгованості.

Доказами справи не доведено, чи вживалися ліквідатором заходи щодо виявлення та стягнення дебіторської заборгованості боржника і на підставі яких документів він дійшов висновку про відсутність дебіторської заборгованості.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що проміжний ліквідаційний баланс ТОВ «Українська вантажна компанія», складений з неповним встановленням всіх активів та пасивів боржника.

Частиною 10 ст.111 Цивільного кодексу України передбачено, що ліквідаційна комісія (ліквідатор) до затвердження ліквідаційного балансу складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Проте, доказів виконання головою ліквідаційної комісії зазначеного обов'язку, а саме подання органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітності протягом 2017 року ліквідатором не надано, що не може свідчити про надання доказів на виконання його обов'язку передбаченого ч. 7 ст. 111 Цивільного кодексу України, обов'язковість надання яких визначена ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

До заяви про порушення справи про банкрутство всупереч наведеної правової норми, взагалі не було додано доказів складання та подання наведеним органам звітності за останній звітний період.

В матеріалах справи також відсутні докази направлення до контролюючих органів первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку.

Отже, наведене свідчить про недотримання головою ліквідаційної комісії приписів ч. 7 та ч. 10 ст. 111 Цивільного кодексу України щодо добровільної ліквідації боржника та позбавлення органів державної фіскальної служби можливості проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості зі сплати податків, зборів, тощо, та права заявити свої претензії боржнику (за їх наявності) в досудовій процедурі ліквідації боржника.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ліквідатором не було вчинено усіх обов'язкових дій, передбачених законом при ліквідації Товариства, а місцевий господарський суд відкриваючи провадження у справі про банкрутство ТОВ «Українська вантажна компанія» та визнаючи боржника банкрутом формально підійшов до викладених у заяві про порушення провадження у справі про банкрутство обставин, не надавши їм належної правової оцінки та не дослідивши їх, що призвело до передчасного висновку суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання боржника банкрутом, оскільки вказані передумови були відсутні.

Отже, судом першої інстанції належним чином не було перевірено дотримання заявником всіх передбачених Законом про банкрутство дій, що передують зверненню до суду із заявою про визнання боржника банкрутом на підставі ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку про безпідставне порушення судом першої інстанції провадження у даній справі про банкрутство.

Разом з цим, судова колегія констатує також про інші порушення процесуального права, які допущені місцевим господарським судом.

Відповідно до ст.114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кандидатура арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) для виконання повноважень розпорядника майна визначається судом самостійно із застосуванням автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Так, ліквідатором боржника, що ліквідується власником, може бути голова ліквідаційної комісії або арбітражний керуючий, який призначається в порядку, встановленому Законом для призначення розпорядника майна, тобто кандидатура арбітражного керуючого на призначення ліквідатором визначається судом за допомогою автоматизованої системи з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство (ч. 2 ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Призначення голови ліквідаційної комісії ліквідатором боржника, що ліквідується власником, здійснюється господарським судом у виняткових випадках (в залежності від конкретних обставин справи), оскільки голова ліквідаційної комісії (ліквідатор) підпадає під ознаки заінтересованої особи стосовно боржника і, відповідно до ч.6 ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів.

Таким чином, законодавством про банкрутство не передбачено винятків щодо вчинення суддею електронного запиту щодо автоматичного визначення кандидатури арбітражного керуючого на призначення ліквідатором підприємства-боржника, зокрема, в порядку ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

При цьому, враховуючи особливості провадження у справі про банкрутство за ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд не позбавлений можливості відхилити визначену автоматизованою системою відбору арбітражних керуючих кандидатуру арбітражного керуючого та призначити ліквідатором боржника, що ліквідується власником, особу, яка виконувала повноваження голови ліквідаційної комісії (ліквідатора) в досудовому порядку, виходячи з власної оцінки кандидатур та обставин справи.

Вказаного висновку дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 06.02.2018 року у справі №908/433/17.

Отже, місцевий господарський суд, призначаючи ліквідатором у даній справі Сидоренка Б.Ю., який виконував обов`язки голови ліквідаційної комісії (ліквідатора) ТОВ «Українська вантажна компанія» в досудовому порядку ліквідації та є єдиним власником банкрута, також не дотримався приписів ст. 114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо визначення кандидатури ліквідатора із застосуванням автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Щодо права Головного управління ДФС у м. Києві на апеляційне оскарження постанови господарського суду Донецької області від 26.04.2018 року у справі №905/618/18, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Пункт 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем у ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 ст. 254 ГПК України визначено, що учасники справи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

При цьому, колегія суддів враховує, що вищевказаний перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство названа стаття відносить також інших осіб, які у випадках, передбачених Законом про банкрутство, беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Відкриття ліквідаційної процедури відповідно до ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" має наслідком завершення підприємницької діяльності боржника, що унеможливлює виникнення нових податкових зобов'язань.

Законодавством визначено умови, за наявності яких особа набуває правового статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а також допускає участь у справі про банкрутство інших, крім кредиторів, осіб, чиї інтереси можуть порушуватися в ході здійснення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч. 7 ст. 111 Цивільного кодексу України, для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку.

Статтею 78 Податкового Кодексу України, передбачено порядок проведення документальних позапланових перевірок, зокрема, відповідно до п.п.78.1.7 документальна позапланова перевірка здійснюється якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Порядком обліку платників податків і зборів (затвердженим Наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011р.) встановлено, що взяттю на облік або реєстрації в органах державної податкової служби підлягають усі платники податків.

Взяття на облік в органах державної податкової служби юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов'язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

У відповідності до п. 1.4. вказаного Порядку, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання осіб (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об'єктів оподаткування або об'єктів, які пов'язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Платник податків зобов'язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцями обліку, повідомляти про всі об'єкти оподаткування і об'єкти, пов'язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку.

Якщо відповідно до законодавства в платника податків, крім обов'язків щодо подання податкових декларацій (розрахунків, звітів) та/або нарахування, утримання або сплати (перерахування) податків, зборів на території адміністративно-територіальної одиниці за своїм місцезнаходженням, виникають такі обов'язки на території іншої адміністративно-територіальної одиниці, то такий платник податків зобов'язаний стати на облік за таким неосновним місцем обліку у відповідному контролюючому органі (пункт 7.1. Порядку)

У контролюючому органі за неосновним місцем обліку платник податків сплачує всі податки та збори, які згідно із законодавством мають сплачуватись на території адміністративно-територіальної одиниці, що відповідає неосновному місцю обліку, щодо таких податків подає податкові декларації (розрахунки, звіти) та виконує інші обов'язки платника податків, а контролюючий орган стосовно платника податків здійснює адміністрування таких податків, зборів (пункт 7.3. Порядку).

Згідно з пунктами 11.1, 11.5. та 11.9 Порядку, платник податків зобов'язаний повідомляти контролюючі органи за місцем обліку такого платника про його ліквідацію або реорганізацію протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення (крім випадків, коли обов'язок здійснювати таке повідомлення покладено законом на орган державної реєстрації).

У зв'язку з ліквідацією або реорганізацією платника податків контролюючі органи розпочинають та проводять процедури, передбачені цим розділом, у разі одержання хоча б одного з таких документів (відомостей):

- заяви за формою № 8-ОПП від платника податків, поданої згідно з п. 11.2-11.4 цього розділу;

- відомостей державного реєстратора про внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи;

- відомостей з Єдиного державного реєстру чи ЄДРПОУ, повідомлення органу державної реєстрації про припинення (закриття) відокремленого підрозділу;

- судових рішень або відомостей з Єдиного державного реєстру, іншої інформації щодо прийняття судом рішень про порушення провадження у справі про банкрутство чи визнання банкрутом платника податків, порушення справи або прийняття рішення судом про припинення юридичної особи, визнання недійсною державної реєстрації чи установчих документів платника податків, зміну мети установи, реорганізацію платника податків.

У разі отримання документів згідно з п.п. 11.1-11.4 цього розділу та/або якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи, припинення (закриття) постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків, контролюючим органом приймається рішення про проведення (не проведення за підставами, встановленими п.п. 11.11 та 11.12 цього розділу) документальної позапланової перевірки платника податків, який перебуває на обліку в такому органі.

З вищенаведених приписів вбачається обов'язок платника податків стати на облік у відповідних контролюючих органах як за основним так і за неосновним місцями обліку, а також, в разі припинення юридичної особи та порушення провадження у справі про банкрутство, повідомити контролюючий орган з метою прийняття ним рішення про проведення (не проведення) документальної позапланової перевірки платника податків, який перебуває на обліку в такому органі.

Так, з 01.01.2017 року набрали чинності зміни до Податкового кодексу України, що визначають розмежування повноважень контролюючих органів, відповідно до яких державні податкові інспекції не мають повноважень щодо адміністрування податків, зборів, платежів, у т.ч. проведення перевірок та звірок платників податків; контролю за своєчасністю подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності, своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів; повноважень здійснювати погашення податкового боргу, стягувати своєчасно ненараховані та/або несплачені суми єдиного внеску та інших платежів.

Вказані повноваження з 01.01.2017 року належать виключно обласним та центральним органам Державної фіскальної служби України.

Нові засади розподілу повноважень також відображені у листі ДФС України від 17.01.2017 року за №1005/7/99-99-14-03-03-17 "Про організацію перевірок у 2017 році", що розміщений на офіційному веб-сайті ДФС України.

Таким чином, з 01.01.2017 року податкові інспекції місцевого рівня, втратили усі контролюючі функції, крім сервісних, визначених у ст. 193 Податкового кодексу України, та всі функції передбачені Податковим законодавством покладено на орган фіскальної служби обласного та центрального рівня.

З наявної в матеріалах справи інформації з інформаційних систем органів ДФС щодо перебування боржника за основним чи неосновним місцем обліку, як платника податків, вбачається, що з 29.08.2017 року ТОВ «Українська вантажна компанія» знаходиться на обліку як платник податків за неосновним місцем обліку у ГУ ДФС у м. Києві.

Зауваження голови ліквідаційної комісії, щодо відсутності у ТОВ «Українська вантажна компанія» податкового боргу та обов'язку забезпечувати податкову перевірку, судом апеляційної інстанції не приймаються, враховуючи наступне.

Матеріали справи не містять доказів забезпечення головою ліквідаційної комісії своєчасного надання органам доходів і зборів первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку ТОВ «Українська вантажна компанія» на виконання ч. 7 ст. 111 Цивільного кодексу України.

Відповідної довідки контролюючого органу - Головного управління ДФС у м. Києві про відсутність заборгованості перед Державним бюджетом, в т.ч. за результатами проведеної податкової перевірки, до суду першої інстанції не надавалося.

Не надавалася така довідка і Головним управління ДФС у Донецькій області, в т.ч. за результатами проведеної податкової перевірки.

Довідки про відсутність необхідності проведення перевірок в матеріалах справи також відсутні.

Процедура банкрутства в порядку ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є спеціальною, в розумінні цього закону, встановлює певні передумови порушення такого провадження, а виконання і дотримання цих передумов законодавцем передбачає взаємодію боржника (в особі ліквідатора, ліквідаційної комісії) з контролюючими органами, зокрема податковими.

Відповідно до п.п. 37.3., 37.3.1. Податкового кодексу України підставами для припинення податкового обов'язку, крім його виконання є, зокрема, ліквідація юридичної особи.

Тобто, зважаючи на відсутність доказів забезпечення своєчасного надання головою ліквідаційної комісії до контролюючого органу первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку для проведення податкової перевірки, ліквідація ТОВ «Українська вантажна компанія» позбавить Головне управління ДФС у м. Києві права та можливості, як контролюючого органу (в силу змін до Податкового кодексу України, чинних з 01.01.2017 року), на проведення такої перевірки, на визначення наявності або відсутності податкових зобов'язань та заборгованості перед Державним бюджетом України, а ліквідація ТОВ «Українська вантажна компанія» може призвести до ухилення боржника від відповідальності.

Враховуючи наведене, колегія суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що оскаржувана постанова стосується прав, інтересів та обов'язків Головного управління ДФС у м. Києві, як особи, яка має правовий статус контролюючого органу.

Наведеного висновку дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 31.01.2018 року у справі №911/2510/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У даному випадку застосуванню підлягають положення ч. 4 наведеної статті, за змістом яких, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевикладене, місцевий господарський суд не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ліквідатором не було вчинено дій, передбачених законом при ліквідації підприємства, а місцевий господарський суд, порушуючи провадження у справі про банкрутство ТОВ «Українська вантажна компанія» та визнаючи боржника банкрутом, не дав належної правової оцінки та не дослідив обставини, викладені у заяві про порушення провадження у справі про банкрутство, що призвело до передчасного висновку суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання боржника банкрутом.

Висновок суду першої інстанції про неспроможність ТОВ «Українська вантажна компанія» виконати грошові зобов'язання та наявність правових підстав для визнання боржника банкрутом не ґрунтується на матеріалах справи, що, відповідно до ст.277 Господарського процесуального кодексу України, є підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, апеляційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві підлягає задоволенню, а постанова господарського суду Донецької області від 26.04.2018 року у справі №905/618/18 - скасуванню.

Враховуючи, що господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника - ТОВ «Українська вантажна компанія», провадження у безпідставно порушеній справі про банкрутство підлягає закриттю на підставі пункту 11 частини 1 статті 83 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Отже, провадження у справі №905/618/18 підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 231, 270, 275, 277, 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, п.11, ч.1 ст. 83 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову господарського суду Донецької області від 26.04.2018 року у справі №905/618/18 - задовольнити.

Постанову господарського суду Донецької області від 26.04.2018р. у справі №905/618/18 - скасувати.

Провадження у справі №905/618/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська вантажна компанія", (84331, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Двірцева, буд.14) - закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Дану постанову направити в Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради Донецької області (84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Б.Хмельницького, 8) за місцем знаходження боржника для внесення до Єдиного державного реєстру відповідного запису про судове рішення про закриття провадження у справі про банкрутство та відновлення стану юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська вантажна компанія", в Єдиному державному реєстрі.

В судовому засіданні 31.07.2018 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 07.08.2018 року.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Судді: Т.Д. Геза

О.І. Склярук