ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 5017/1773/2012

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. (головуючого), Білоуса В.В., Жукова С.В.,

за участю секретаря судового засідання Гаращенко Т.М.

за участю представників: ПАТ "Дельта Банк" - адвоката Спінулової В.В., ВАТ "УКРХЛІББУД" - Палічука С.О, Кармазіна С.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк"

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26.02.2018

та ухвалу господарського суду Одеської області від 07.12.2017 в частині відмови у задоволенні грошових вимог ПАТ "Дельта Банк"

у справі № 5017/1773/2012

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАЙ-РЕЙЗ КОНСТРАКШНЗ"

до Відкритого акціонерного товариства "УКРХЛІББУД"

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.06.2012 порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ "УКРХЛІББУД".

У жовтні 2012 року ПАТ "Дельта Банк" звернулось до господарського суду Одеської області із заявою з грошовими вимогами до боржника у загальному розмірі 1 175 493,74 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.09.2015, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.11.2015, визнано ПАТ "Дельта Банк" кредитором ВАТ "УКРХЛІББУД" з грошовими вимогами у розмірі 1 176 566,74 грн., з яких 1 073 грн. - 1 черга задоволення, 1 095 343,30 грн. - 4 черга, згідно ч. 4 вказаної статті, 80 0150,44 грн. - 6-та черга задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.03.2016 постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 та ухвалу господарського суду Одеської області від 23.09.2015 по справі №5017/1773/2012 скасовано, справу №5017/1773/2012 направлено на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.12.2017 (суддя Найфлейш В.Д.) відмовлено у задоволенні заяви про визнання ПАТ "Дельта Банк" кредитором ВАТ "УКРХЛІББУД" з грошовими вимогами до боржника у розмірі 1 176 566,74 грн., зобов'язано розпорядника майна ВАТ "УКРХЛІББУД" арбітражного керуючого Новікова Ю.П. внести зміни до реєстру вимог кредиторів в частині грошових вимог ПАТ "Дельта Банк", тощо.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 (колегія суддів: Аленін О.Ю., Богатир К.В., Лашин В.В.) ухвалу господарського суду Одеської області від 07.12.2017 у справі №5017/1773/2012 залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, ПАТ "Дельта Банк" звернулося з касаційною скаргою та просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26.02.2018, ухвалу господарського суду Одеської області від 07.12.2017 у справі №5017/1773/2012 та прийняти нове рішення, яким визнати ПАТ "Дельта Банк" кредитором боржника на загальну суму 1 176 566,74 грн. із розподілом черговості згідно Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Підставами для скасування постанови апеляційного господарського суду ПАТ "Дельта Банк" зазначає порушення та неправильне застосування місцевим та апеляційним судами норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, ПАТ "Дельта Банк" наголошує на тому, що ТОВ "Укрпромбанк" зобов'язання за кредитним договором були виконані в повному обсязі, ФОП Поліщук Т.Л. отримала кредитні кошти в сумі 150 000,00 дол. США, що підтверджується Розпорядженням бухгалтерії № 497 від 07.07.2008 та меморіальним ордером № 20838 від 07.07.2008.

До того ж, за твердженням заявника, позичальник визнав отримання кредиту в доларах США, підтверджується її заявою від 24.10.2011, з якою вона звернулась до Голови Ради Директорів АТ "Дельта Банк" в тому числі з проханням перевести валюту кредиту з доларів США в гривню.

У зв'язку з наведеним скаржник вважає, що у боржника на підставі ст.ст. 553, 554 ЦК України виникли зобов'язання поручителя із погашення заборгованості ФОП Поліщук Т.Л.

Крім того, ПАТ "Дельта Банк" посилається на порушення судами попередніх інстанцій ст. 75 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) щодо звільнення від доказування.

Заявник касаційної скарги наголошує на тому, що місцевий та апеляційний суди не надали жодної правової оцінки наданим банком до матеріалів справи документам в підтвердження наявності заборгованості боржника перед ПАТ "Дельта Банк".

У додаткових поясненнях до касаційної скарги ПАТ "Дельта Банк" звертає увагу на те, що постановою Верховного Суду від 18.05.2018 у справі № 5017/3798/2012 про стягнення з ФОП Поліщук Т.Л. заборгованості за кредитним договором, було скасовано ухвалені судові рішення місцевого та апеляційного судів, а справу направлено на новий розгляд. На думку скаржника, зазначена постанова підтверджує наявність заборгованості ФОП Поліщук Т.Л. перед ПАТ "Дельта Банк" за кредитним договором № 22-01/КВ-08-АПЗ від 07.07.2008 та, відповідно, підтверджує зобов'язання за порукою ВАТ "УКРХЛІББУД".

Відзиви на касаційну скаргу до Касаційного господарського Суду у складі Верховного Суду не надходили.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представників ПАТ "Дельта Банк", ВАТ "УКРХЛІББУД", перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, вирішуючи питання щодо обґрунтованості грошових вимог ПАТ "Дельта Банк" до боржника, місцевий та апеляційний господарські суди дійшли висновку про відмову у задоволенні заяви ПАТ "Дельта Банк".

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з висновків господарських судів першої та апеляційної інстанцій у справі №5017/3798/2012 щодо відсутності документального підтвердження заборгованості ФОП Поліщук Т.Л. перед ПАТ "Дельта Банк" за кредитним договором №22-01/КВ-08-АПЗ від 07.07.2008. При цьому, місцевим судом встановлено, що оскільки припинене основне зобов'язання ФОП Поліщук Т.Л. перед ПАТ "Дельта Банк" за кредитним договором №22-01/КВ-08АПЗ у сумі 1 175 493, 74 грн., відповідно є припиненим і зобов'язання за порукою ВАТ "УКРХЛІББУД" на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Апеляційний суд підтримав зазначені висновки місцевого суду в повному обсязі.

Однак, Касаційний господарський суд не погоджується із наведеними висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки ці висновки зроблені з неповним з'ясуванням обставин справи та з порушенням вимог законодавства.

Провадження по даній справі про банкрутство ВАТ "УКРХЛІББУД" здійснюється за Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній до 19.01.2013 (далі - Закон про банкрутство).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Предметом розгляду у даній справі є визнання та включення до реєстру грошових вимог ПАТ "Дельта Банк" до ВАТ "УКРХЛІББУД" у загальному розмірі 1 175 493,74 грн.

Як вбачається з матеріалів справ та встановлено попередніми судовими інстанціями, ПАТ "Дельта Банк" в обґрунтування своїх вимог посилається на Генеральний Договір від №22-08 від 07.07.2008, Кредитний договір № 22-01/КВ-08-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії, укладені між ТОВ "Український промисловий банк" (Банк) та ФОП Поліщук Т.Л. (Позичальник); договір поруки № 22-01/2пор-08-АПЗ-03 від 07.07.2008, укладений між ТОВ "Укрпромбанк" (кредитор), ФОП Поліщук Т.Л. (боржник) та ВАТ "УКРХЛІББУД" (поручитель); договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань ТОВ "Укрпромбанк" на користь ПАТ "Дельта Банк" від 30.06.2010 та зазначає про наявність заборгованості у боржника перед ПАТ "Дельта Банк" як поручителя ФОП Поліщук Т.Л. за кредитним договором.

Судами з'ясовано, що згідно з п. 4.1. договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань ТОВ "Укрпромбанк" на користь ПАТ "Дельта Банк" від 30.06.2010, в обсязі та на умовах, визначених цим договором, ТОВ "Укрпромбанк" цим передає (відступає) ПАТ "Дельта Банк" Права Вимоги за Кредитами та Забезпечувальними Договорами, що забезпечують виконання Кредитних зобов'язань перед Національним Банком України, внаслідок чого ПАТ "Дельта Банк" замінює ТОВ "Укрпромбанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях.

У відповідності до п.4.2 цього договору, внаслідок передачі ТОВ "Укрпромбанк" ПАТ "Дельта Банк" Прав Вимоги до Боржників, до ПАТ "Дельта Банк" переходить (відступається) право вимагати (замість ТОВ "Укрпромбанк") від Боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за Кредитними та Забезпечувальними Договорами.

Відповідно до витягу з Додатку №2 до договору від 30.06.2010 та акту приймання-передачі кредитних договорів, договорів застави (іпотеки), поруки, кредитних справ від 28.07.2010, ТОВ "Укрпрмбанк" передало ПАТ "Дельта Банк" генеральний договір від 07.07.2008 №22-08, кредитний договір від 07.07.2008 №22-01/КВ-08-АПЗ, укладені з ФОП Поліщук Т.Л., забезпечувальні договори від 07.07.2008, 05.08.2009, 01.10.2009, 05.10.2009, а також угоди про внесення змін до договорів поруки.

За розрахунком ПАТ "Дельта Банк", через невиконання позичальником (ФОП Поліщук Т.Л.) та поручителем (ВАТ "УКРХЛІББУД") зобов'язань за генеральним та кредитними договорами, станом на 14.09.2012 виникла заборгованість, яка становить еквівалент 1 175 493,74 грн., а саме: розмір заборгованості за кредитом - 96 000 дол. США; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 7 329,33 дол. США; розмір заборгованості за відсотками - 41 037,82 дол. США; розмір пені за несвоєчасне повернення процентів - 2 698,25 дол. США.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

У справі, яка розглядається, судом першої інстанції встановлено, що питання стосовно обґрунтованості суми заборгованості за кредитним договором № 22-01/КВ-08-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 07.07.2008 було предметом судового розгляду у справі №5017/3798/2012 за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ФОП Поліщук Т.Л.

Як з'ясовано місцевим судом, рішенням господарського суду Одеської області від 06.06.2017, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 у справі №5017/3798/2012, в задоволенні позовних вимог ПАТ "Дельта Банк" відмовлено у повному обсязі з підстав їх необґрунтованості та недоведеності матеріалами справи.

Згідно ст. 1 Закону про банкрутство, конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону про банкрутство конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Слід зазначити, що у справі про банкрутство господарський суд встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов'язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

Статтею 32 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 ГПК України (в зазначеній редакції) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості.

Згідно норм ст. 34 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Поклавши в основу рішення виключно висновки судів у справі №5017/3798/2012, суд першої інстанції у справі про банкрутство ВАТ "УКРХЛІББУД" наведених вище вимог закону не врахував, не дослідив наявні у даній справі докази обґрунтованості грошових вимог ПАТ Дельта Банк до боржника, в їх сукупності із застосуванням всіх правових інструментів, наданих процесуальним законом.

Разом з тим, у справі, яка розглядається, судом не будо враховано, що преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

На думку колегії суддів, при розгляді кредиторських вимог банку до боржника у даній справі суд першої інстанції в контексті зазначеного мав з'ясувати належним чином, чи дійсно у справі №5017/3798/2012 було встановлено обставину припинення основного зобов'язання ФОП Поліщук Т.Л. за кредитним договором №22-01/КВ-08АПЗ, чого судом зроблено не було.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Одеської області від 06.06.2017, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 у справі №5017/3798/2012, було відмовлено в задоволенні вимог ПАТ "Дельта Банк" про стягнення з ФОП Поліщук Т.Л. заборгованості за кредитним договором № 22-01/КВ-08-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 07.07.2008 саме з підстав їх необґрунтованості та недоведеності матеріалами справи. Водночас, висновку про припинення зобов'язання названі судові рішення не містять.

Отже, зазначене свідчить про те, що місцевий господарський суд не надав належної правової оцінки всім обставинам справи, що не відповідає вимогам ч.1 ст. 47 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) щодо прийняття рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та порушує приписи ст. 43 ГПК України (в зазначеній редакції, чинній при розгляді справи місцевим судом) щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності

На вказані недоліки рішення суду першої інстанції апеляційний суд уваги не звернув та їх не усунув. При цьому, суд апеляційної інстанції припустився аналогічних порушень, не звернув уваги на приписи наведених вище норм, не дослідив всі обставини справи, що є порушенням приписів ст. 269 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017), на яку між тим, апеляційний суд послався в оскаржуваній постанові.

Так, встановивши, що обставини, на які посилалося ПАТ "Дельта Банк" при зверненні з кредиторськими вимогами до боржника та якими обґрунтовувало наявну у ВАТ "Укрхліббуд" заборгованість перед банком, спростовуються висновками судових рішень, що набрали законної сили, апеляційний суд погодився з судом першої інстанції, що заява ПАТ "Дельта Банк" від 17.10.2012 про визнання кредиторських вимог до боржника ВАТ "Укрхліббуд" на загальну суму, що становить в еквіваленті 1 175 493, 74 грн., не є обґрунтованою.

Однак, при цьому, суд апеляційної інстанції також залишив поза увагою, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для господарського суду, що прямо передбачено ч. 7 ст. 75 ГПК України (в чинній редакції).

Відповідно до ст. 236 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017), законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Проте, ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій вказаним вимогам не відповідають.

У зв'язку з зазначеним, колегія суддів дійшла висновку про неповноту дослідження обставин справи, відтак, передчасність висновків місцевого та апеляційного господарських судів щодо грошових вимог ПАТ "Дельта Банк" до боржника.

Таким чином, згідно норм ст. 311 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017), постанова Одеського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 та ухвала господарського суду Одеської області від 07.12.2017 у справі № 5017/1773/2012 в частині розгляду грошових вимог ПАТ "Дельта Банк" підлягають скасуванню, а справа в цій частині - направленню на новий судовий розгляд до Господарського суду Одеської області.

При новому розгляді справи суду першої інстанції слід врахувати викладене в даній постанові, всебічно, повно й об'єктивно дослідити та встановити всі обставини справи в їх сукупності, зокрема, з'ясувати припинене чи не припинене основне зобов'язання ФОП Поліщук Т.Л. перед ПАТ "Дельта Банк" за кредитним договором №22-01/КВ-08АПЗ, та вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 316 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 ), вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Оскільки Касаційний господарський суд дійшов висновку, що судові рішення у справі № 5017/1773/2012 підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, то розподіл судових витрат, відповідно до ст.129 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 ) судом не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 240, 300, 301, 314, 315, 317 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 та ухвалу господарського суду Одеської області від 07.12.2017 в частині відмови у задоволенні грошових вимог ПАТ "Дельта Банк" на суму 1 176 566,74 грн. у справі № 5017/1773/2012 скасувати.

Справу № 5017/1773/2012 у скасованій частині направити на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткаченко Н.Г.

Судді Білоус В.В.

Жуков С.В.