РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.07.2018Справа № 910/5881/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Василенка В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

За позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця»

до Державного агентства резерву України

про стягнення 228110,66 грн.

Представники сторін:

від позивача: Огієнко О.С., довіреність б/н від 06.03.2018;

від відповідача: Вавренюк О.А., довіреність № 610/0/4-18 від 05.03.2018.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Державного агентства резерву України про стягнення 228110,66 грн. витрат, здійснених на зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов договору № П/НР-031338/НЮ від 30.04.2003, в зв'язку з чим утворилась заборгованість з відшкодування витрат за відповідальне зберігання матеріальних цінностей за ІІІ, IV квартали 2017 року, яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 судом залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків та встановлено спосіб їх усунення.

01.06.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків, відповідно до якої, позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 15.05.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 02.07.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2018 виправлено технічну описку в ухвалі Господарського суду міста Києва від 04.06.2018 у справі №910/5881/18 та визначено вірну дату та час судового засідання - "25.06.18 о 12:40 год.".

У судове засідання 25.06.2018 представник позивача з'явився, представник відповідача не з'явився.

Враховуючи не з'явлення представника відповідача у судове засідання судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 23.07.2018, яку занесено до протоколу судового засідання.

Судом, в порядку статей 120-121 ГПК України повідомлено відповідача про відкладення розгляду справи.

23.07.2018 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечуючи проти позову зазначив, що витрати за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву позивачем за ІІІ та ІV квартал 2017 року не узгоджено з відповідачем, акт взаєморозрахунків фактичних витрат не підписано, а відтак у відповідача відсутні підстави для сплати даної заборгованості.

У судове засідання 23.07.2018 представники сторін з'явились.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 23.07.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

30.04.2003 між Державним комітетом України з державного матеріального резерву України, правонаступником якого відповідно до Указу Президента України від 09.12.2010 №1085/2010 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" є Державне агентство резерву України (комітет) та статутним територіально-галузевим об'єднанням Південна залізниця (зберігач) укладений договір відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву № П/МР-03-1338/НЮ, предметом якого є зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву (далі - цінності) без користування ними зберігачем здійснюється на складських приміщеннях, майданчиках зберігача. Комітет передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання цінності згідно з затвердженою номенклатурою у кількості та за вартістю згідно з актом форми № 1 (пункт 1.1, 1.2 договору).

Згідно з умовами договору залізниця виконує зобов'язання по забезпеченню належного зберігання цінностей та веденню бухгалтерського обліку на позабалансовому рахунку; по закладенню на відповідальне зберігання передбачених номенклатурою цінностей, по проведенню поновлення та заміни цінностей (п. 2 договору).

Під час реорганізації підприємств залізничного транспорту постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735 затверджено Статут публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", відповідно до якого публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - товариство) є юридичною особою, що утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" (далі - Закон), постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Згідно із п. 2 зазначеного статуту товариство утворено як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - підприємства залізничного транспорту).

Згідно із додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 Державне підприємство "Південна залізниця" () визначено підприємством залізничного транспорту загального користування, на базі якого утворюється Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця".

Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Регіональна філія "Південна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" була створена 21.10.2015 в процесі реорганізації підприємств залізничного транспорту.

01.12.2015 Державне підприємство "Південна залізниця" реорганізовано у регіональну філію Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" про що укладено додаткову угоду № б/н від 15.03.2016 до договору.

Відповідно до кошторису витрат на зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву по регіональній філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" на 2017 рік загальна вартість витрат становить 596348,40 грн.

Відповідно до п. 7 Порядку відшкодування витрат, пов'язаних із зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2002 № 532, відшкодування витрат, пов'язаних із зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, здійснюється виключно на підставі договору, укладеного між Держрезервом та відповідальним зберігачем за формою згідно з додатком 1, за рахунок асигнувань державного бюджету та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до п. 3.1, 3.2, 3.4 договору комітет зобов'язаний відшкодовувати зберігачу витрати на зберігання цінностей згідно з погодженим зведеним кошторисом витрат між зберігачем та комітетом у межах асигнувань, передбачених на ці цілі. Оплачувати зберігачу вартість робіт із закладенням (поставки) цінностей за узгодженими регульованими або договірними оптово-відпускними цінами, що діють на час закладення (поставки). Повертати зберігачу погоджений, або з зауваженнями кошторис витрат на зберігання цінностей протягом 30 днів з моменту його отримання.

Відповідно до п. п. 4.1, 4.3. договору відшкодування витрат за зберігання цінностей визначається згідно щорічно погодженого комітетом зведеного кошторису витрат зберігача, який здійснює відповідальне зберігання цих цінностей мобілізаційного резерву. Зберігач надає комітетові щоквартально до 15 числа місяця, наступного за звітним, звіти про фактичні витрати за зберігання цінностей, що підтверджуються актом звірки взаєморозрахунків на утримання цінностей мобілізаційного резерву за встановленою формою.

Відповідно до п. 7.3 договору він набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом усього терміну зберігання цінностей мобілізаційного резерву.

Згідно з Актом на відшкодування витрат за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву по регіональній філії "Південна залізниця" за ІІІ квартал 2017 року та Звіту позивача про витрати на зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за ІІІ квартал 2017 року розмір витрат за вказаний період склав 110357,98 грн.

Згідно з Актом на відшкодування витрат за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву по регіональній філії "Південна залізниця" за IV квартал 2017 року та Звіту позивача про витрати на зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за IV квартал 2017 року розмір витрат за вказаний період склав 117752,68 грн.

Відповідно до п.4.4 договору № П/НР-03-1338/НЮ від 30.04.2003 відшкодування витрат (з урахуванням податку на додану вартість) зберігачу за зберігання цінностей мобілізаційного резерву Комітет здійснює в межах, визначених підписаними актами взаєморозрахунків фактичних витрат не пізніше 30 числа місяця, наступного за звітним кварталом.

Відповідач актів на відшкодування не підписав та вартості витрат на зберігання за ІІІ, IV квартал 2017 року у сумі 228110,66 грн. не сплатив.

У зв'язку із наявністю заборгованості за договором № П/НР-03-1338/НЮ від 30.04.2003 за послуги із зберігання за ІІІ, IV квартал 2017 року у сумі 228110,66 грн. позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов'язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому.

Частиною 1 статті 946 Цивільного кодексу України, плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Статтею 947 Цивільного кодексу України визначено, що витрати зберігача на зберігання речі можуть бути включені до плати за зберігання.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 24.01.1997 № 51/97-ВР "Про державний матеріальний резерв", державний резерв є особливим державним запасом матеріальних цінностей, призначених для використання в цілях і в порядку, передбачених цим Законом. У складі державного резерву створюється незнижуваний запас матеріальних цінностей (постійно підтримуваний обсяг їх зберігання).

Згідно із ч. 1, ч. 5 ст. 11 Закону України від 24.01.1997 № 51/97-ВР "Про державний матеріальний резерв", запаси матеріальних цінностей державного резерву розміщуються на підприємствах, в установах і організаціях, спеціально призначених для зберігання матеріальних цінностей державного резерву. Відшкодування витрат підприємствам, установам і організаціям, що виконують відповідальне зберігання, оплата тарифу за перевезення вантажів, спеціальної тари, упаковки, послуг постачальницько-збутових організацій за поставку і реалізацію матеріальних цінностей державного резерву провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2002 № 532, сума витрат, що підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням вимог цього Порядку на кожен рік і сплачується пропорційними частками за узгодженням між Держрезервом та відповідальним зберігачем.

Пунктом 7 вищевказаного Порядку визначено, що відшкодування витрат, пов'язаних із зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, здійснюється виключно на підставі договору, укладеного між Держрезервом та відповідальним зберігачем за формою згідно з додатком 1, за рахунок асигнувань державного бюджету та інших джерел, визначених законодавством.

Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та відповідачем підписано кошторис витрат на зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву на 2017 рік на загальну суму 596348,40 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем були надані відповідачу звіти про витрати на зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за за ІІІ, IV квартал 2017 року та акти на відшкодування витрат за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за за ІІІ, IV квартал 2017 року, згідно із якими сума витрат на зберігання за за ІІІ, IV квартал 2017 року становить 228110,66 грн., а саме: за ІІІ квартал 2017 року - 110357,98 грн., за IV квартал 2017 року - 117752,68 грн.

Пунктом 4.4. договору сторони погодили, що відшкодування витрат (з урахуванням податку на додану вартість) зберігачу за зберігання цінностей мобілізаційного резерву комітет здійснює в межах, визначених підписаними актами взаєморозрахунків фактичних витрат у відповідності до п. 4.3. цього договору, не пізніше 30 числа місяця наступного за звітним кварталом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач в порушення умов договору, відшкодування витрат у сумі 228110,66 грн. у строки визначені пунктом 4.4. договору, не здійснив.

В матеріалах справи наявний лист відповідача вих. №884/0/4-18 від 28.03.2018, в якому останній повідомив позивача про те, що на даний час фінансування по КПКВК 1203020 «Обслуговування державного матеріального резерву» відсутнє, Держрезерв не має можливості проводити розрахунки по відшкодуванню витрат за зберігання матеріальних цінностей, виходячи з вищенаведеного розрахунки за зберігання цінностей мобілізаційного резерву будуть здійснюватись по мірі надходження фінансування.

Однак, відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності (ч. 2 ст. 218 ГК України).

У відповідності до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань за договором № П/НР-03-1338/НЮ від 30.04.2003 в частині оплати за послуги із зберігання за ІІІ, ІV квартали 2017 року.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити за послуги із зберігання за ІІІ, ІV квартали 2017 року.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного агентства резерву України (01601, м. Київ, вул. Пушкінська, 28, ідентифікаційний код 37472392) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5, код ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Південна залізниця" (61052, м. Харків, вул. Євгена Котляра, будинок 7, ідентифікаційний код 40081216) 228 110 (двісті двадцять вісім тисяч сто десять) грн. 66 коп. основного боргу, 3 421 (три тисячі чотириста двадцять одну) грн. 66 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 27.07.2018.

Суддя О.А. Грєхова