ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в прийнятті

"06" серпня 2018 р.Справа № 922/2089/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши матеріали

позовної заяви Фізичної особи-підприємця Артуянца Павла В'ячеславовича, м. Харків (Україна)
до Лікаря - стоматолога ОСОБА_2, м. Каарст (Німеччина)
про стягнення 7060,00 євро, що еквівалентно 220413,20 грн.
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємць Артуянц Павло В'ячеславович, м. Харків (Україна) звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Лікаря-стоматолога ОСОБА_2, м. Каарст (Німеччина) 7060,00 євро.

Позов обгрунтовано з посиланням на невиконання відповідачем умов укладеного між сторонами зовнішньоекономічного договору поставки № 22/11/16 від 22.11.2016 щодо опати отриманого товару.

Розглянувши матеріали зазначеної позовної заяви, суд приходить до висновку про відмову в відкритті провадження за нею виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки, воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Статтею 27 ГПК України передбачено, що позов пред'являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визнається зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування.

За змістом ст. 366 ГПК України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Правовідносини, пов'язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні регулюються положеннями Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (в яких хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою), зокрема і питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, визначені Законом України «Про міжнародне приватне право».

Згідно з ст. 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Статтею 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону, якою визначено випадки виключної підсудності у справах з іноземним елементом.

Таким чином, переданий на розгляд спір підлягає вирішенню в господарських судах України з урахуванням вимог розділу ІХ ГПК України тільки в тому випадку якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності (пункт 1 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право").

Разом з тим, згідно з п. 8.1.-8.2. зовнішньоекономічного договору поставки № 22/11/16 від 22.11.2016, на невиконанні умов якого відповідачем наполягає позивач, у випадку, не передбаченому цим договором, сторони керуються чинним законодавством України; сторони вирішують всі виниклі при виконанні умов договору суперечки, шляхом взаємних переговорів; у разі, якщо переговори не приведуть до взаємного задоволення інтересів сторін, спір вирішується у судовому порядку.

Аналізуючи зміст вказаного розділу договору, суд констатує відсутність застереження про підсудність спору щодо виконання договору поставки № 22/11/16 від 22.11.2016 господарскому суду Харківської області.

Суд зазначає, що застереження про підсудність спору, за загальним правилом, має бути чіткою та давати змогу однозначно встановити волю сторін щодо органу, який буде вирішувати спори між ними.

У будь-якому випадку, суд позбавлений права тлумачити розділ 8 договору на підставі припущень, за яким не вбачається чіткої вказівки на підсудність спору саме господарському суду Харківської області.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Судом не встановлено й інших підстав, визначених ст. ст. 76, 77 Закону України «Про міжнародне приватне право», які надають суду право приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про непідвідомчість поданого позивачем спору господарському суду Харківської області.

Крім того, згідно з вимогами ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Згідно з п. 2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 1-1 ст. 20 ГПК України передбачено, що Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Системний аналіз зазначених положень Закону свідчить про те, що визначальним для критерію розмежування підвідомчості справ господарським судом є суб'єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин.

В розгляді господарським судом спору поданого на розгляд позивачем згідно з позовною заявою, участь фізичної особи в якості сторони у справі є неможливою, оскільки це суперечить вищевказаним положенням Закону.

Разом з тим, з метою дотримання вимог законодавства щодо правосуб'єктності сторін спору господарський суд має встановити статус іноземного підприємства чи організації, яка є учасником судового процесу.

Однак, позивачем при зверненні до суду з позовом по даній справі не надано будь-яких доказів стоосовно того, що відповідач у даній справі - Лікар-стоматолог ОСОБА_2, м. Каарст (Німеччина) має статус юридичної особи або суб'єкта господарювання, зареєстрованого за законодавством іноземної держави.

За наведених обставин, у суду відсутні підстави вважати, що спір за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Артуянц Павла В'ячеславовича підлягає вирішенню господарськими судами УКраїни.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Наведене є підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі ст. 366 ГПК України, п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись 175, 234-235, 366 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Артуянца Павла В'ячеславовича, м. Харків (Україна).

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття.

Додаток заявнику: позовну заяву та додані до неї документи на 34 арк., в т. ч. оригінал квитанції № 27.07.2018 на 1 аркуші.

Суддя О.І. Байбак