ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2018м. ДніпроСправа № 904/6803/17
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєв Е.М. за участю секретаря судового засідання Бекіної О.О.

за позовом Першого заступника прокурора Дніпропетровської області (49044, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 38) в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Центральна, буд. 6)

до Приватного підприємства "Фірма Медсервіс" (53213, м. Нікополь, вул. Красносільська, буд. 29)

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 технікум ОСОБА_2 металургійної академії України (53210, м. Нікополь, проспект Трубників, буд. 18)

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 металургійна академія України (49000, м. Дніпро, проспект Гагаріна, буд. 4)

про стягнення 207 575, 63 грн. неустойки в розмірі подвійної плати за користування приміщенням за час прострочення

Представники:

Від позивача: ОСОБА_3, довіреність №30 від 24.05.2018, заступник начальника відділу правового забезпечення

Від відповідача: ОСОБА_4, довіреність від 23.08.2017, представник

ОСОБА_5, наказ № 1 від 14.01.1999, директор

ОСОБА_6, довіреність від 23.08.2017, представник

Від третьої особи-1: ОСОБА_7, довіреність №92 від 29.01.2016, юрисконсульт

Від третьої особи-2: не з'явився

В засіданні приймає участь: ОСОБА_8, службове посвідчення №034470 від 20.07.2015 прокурор відділу

СУТЬ СПОРУ:

Перший заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області звернувся до суду із позовом (з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог і відмову від однієї позовної вимоги) про стягнення з Приватного підприємства "Фірма Медсервіс" неустойки в розмірі 207 575,63 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно користується орендованими приміщеннями після закінчення строку дії договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 01.04.2005 № 12/02-1487-ОД (далі договір), у звязку з чим з посиланням, зокрема, на приписи статті 785 Цивільного кодексу України, за період з 01.10.2014 по 31.12.2016 відповідачу нараховано неустойку в розмірі подвійної плати за користування приміщеннями за час прострочення.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2017 позов задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.11.2017 зазначене рішення місцевого господарського суду скасовано та в позові відмовлено оскільки до закінчення строку дії договору оренди від 01.04.2005 № 12/02-1487-ОД і протягом місяця після закінчення цього строку, заперечень орендодавця щодо продовження договору на новий строк були відсутні, натомість позивачем 10.07.2014 на адресу відповідача скеровано пропозиції щодо продовження терміну дії договору оренди з вимогою надати необхідні документи відповідно до п.10.1 договору. При цьому відповідач своєчасно і в повному обсязі сплачував плату за фактичне використання приміщенням, комунальні послуги, здійснив поточний та капітальний ремонт приміщення.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.05.2018 касаційну скаргу Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області задоволено частково, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.11.2017 зі справи № 904/6803/17 скасовані та справу передано на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Верховний Суд у постанові вказує, що суди попередніх інстанцій не врахували положення частини третьої статті 6 Цивільного кодексу України та належним чином не дослідили положення договору з урахуванням змін та доповнень до нього щодо терміну дії договору, умов продовження та припинення, а саме необхідною умовою в цьому випадку для продовження договору оренди державного та комунального майна, окрім заяви однієї із сторін про припинення чи зміну умов договору, є згода органу, уповноваженого управляти майном, оскільки в даному випадку Міністерство виражає волевиявлення щодо згоди/незгоди на таке продовження, а Відділення ФДМУ позбавлене права укласти такий договір/продовжити його без наявності на це волевиявлення органу, уповноваженого управляти майном, що і передбачено додатковою угодою від 03.11.2009 до договору.

Проте апеляційний господарський суд викладене не врахував, правової оцінки додатковій угоді від 03.11.2009 про внесення змін до договору не надав, аргументи прокурора в цій частині не розглянув. У свою чергу, згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Водночас суд першої інстанції, дійшовши висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення неустойки з відповідача, починаючи з 01.10.2014, також не врахував положення додаткової угоди від 03.11.2009 до договору, у якій визначено двотижневий строк на вчинення орендарем відповідних дій щодо звільнення приміщення після повідомлення його орендодавцем про рішення органу управління, та, відповідно, не встановив період прострочення, за який можливе нарахування неустойки.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2018 справу № 904/6803/17 (Вх. № 4-2353/18) передано на розгляд судді Бондарєву Е.М.

Ухвалою суду від 08.06.2018 справу №904/6803/17 прийнято до провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 03.07.2018.

Відповідачем 25.06.2018 надані письмові пояснення де вказує, що позовні вимоги задоволенню не підлягають оскільки останнім були виконані всі необхідні умови задля продовження терміну дії договору оренди, більше того, надані договори страхування були дійсними до 29.05.2017. У зв'язку з тим, що ані Регіональним відділенням Фонду державного майна України, ані ОСОБА_1 технікумом ОСОБА_2 металургійної академії України не висувалося претензій стосовно можливості продовження терміну дії договору оренди, відповідач вважає, що були законні підстави вважати термін дії договору оренди № 12/02-1487-ОД від 01.04.2005 продовженим. Оскільки позивачем в місячний термін, відповідно до ч. 2, 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", не було повідомлено відповідачу про припинення дії договору оренди, договір автоматично є поновленим на строк, який був раніше встановлений, а саме - до 30.09.2017. Тобто, у зв'язку з тим, що ані Регіональним відділенням Фонду державного майна України, ані ОСОБА_1 технікумом ОСОБА_2 металургійної академії України не висувалося претензій стосовно можливості продовження терміну дії договору оренди, відповідач вважає, що були законні підстави вважати термін дії договору оренди №12/02-1487-ОД від 01.04.2005 продовженим, внаслідок чого позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі.

02.07.2018 відповідач звернувся до суду із клопотанням про зупинення провадження по справі №904/6803/17 до набрання законної сили рішення Верховного Суду у складі касаційного господарського суду по справі №904/8479/17 за позовом Приватного підприємства "Фірма Медсервіс" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-1487-ОД від 01.04.2005. Клопотання обґрунтоване тим, що у разі задоволення Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду позовних вимог по справі № 904/8479/17, відповідне рішення матиме преюдиційний характер для вирішення спору по справі № 904/6803/17 між тими самими сторонами про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-1487-ОД від 01.04.2005.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області 03.07.2018 надані письмові пояснення відповідно до яких останній підтримує позовну заяву прокурора та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі оскільки відмовляючи у пролонгації договору оренди, Регіональне відділення діяло в межах договору та відповідно до ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Відповідно до п.п. 2.5, 2.6 договору, у разі припинення договору, майно повертається орендарем балансоутримувачу. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов'язок по складанню акта приймання-передачі покладається на орендаря. Відповідачем повернуто нерухоме майно за актом приймання-передачі лише 31.12.2016.

У судовому засіданні 03.07.2018 розгляд справи відкладався до 23.07.2018.

Позивачем 17.07.2017 на виконання вимог суду подана копія поштового повернення від 12.11.2017 в якості доказу належного повідомлення орендаря про закінчення терміну дії договору.

У судовому засіданні 23.07.2018 розгляд справи відкладався до 02.08.2018.

Відповідачем 01.08.2018 подані до суду додаткові пояснення де вказує, що позивач стверджує, що направив листа №18-02-06880 від 11.11.2017 рекомендованим листом та надає в якості доказу належного повідомлення відповідача про закінчення терміну дії договору копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 12.11.2014 (№446, №482). Відповідач, в свою чергу, не вважає такий доказ належним, адже він свідчить лише про те, що були надані послуги поштового зв'язку, а той факт, які саме документи направлялися даним рекомендованим листом, з його змісту встановити неможливо. До того ж, позивачем не було надано жодного розрахункового документу на підтвердження надання послуг поштового зв'язку, що викликає сумнів стосовного того, чи вказаний позивачем лист взагалі було відправлено. Тому, на думку відповідача, позивачем не надано жодних належних доказів, які б підтверджували факт направлення відповідачу листа №18-02-06880 від 11.11.2014, оскільки не надано чеків та описів вкладення в цінний лист, які б могли це підтвердити. При цьому, відповідач стверджує, що не отримував вищевказаного листа, тож своєчасно сплачував орендну плату та вважав договір №12/02-1487-ОД від 01.04.2005 пролонгованим відповідно до п.10.1 цього договору. Тож, відповідач вважає недоведеним факт направлення на його адресу листа №18-02-06880 від 11.11.2014. Відповідач стверджує, що уповноважена ним особа рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 12.11.2014 (№446, №482) не підписувала, а тому наданий позивачем доказ не відповідає закріпленим у Господарському процесуальному кодексі України принципам належності, допустимості, достовірності та достатності доказів.

Представник третьої особи-2 у судове засідання не з'явився, витребувані судом документи не надав, був належним чином повідомлений про час розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 02.08.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (далі - орендодавець, позивач) та Приватним підприємством "Фірма Медсервіс" (далі - орендар, відповідач) 01.04.2005 укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-1487-ОД (далі - договір).

Відповідно до умов цього договору орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно приміщення в гуртожитку площею 119, 05 кв.м., розташоване за адресою: м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 17-А на першому поверсі п'яти поверхового будинку, що перебуває на балансі ОСОБА_1 металургійного технікуму НМАУ, вартість якого, згідно незалежної оцінки становить 59 300, 00 грн. (п.1.1 договору).

Відповідно до пунктів 3.1, 3.3 договору, з урахуванням внесених змін додатковою угодою від 13.12.2012, (а.с. 27 том 1), орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами), і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку листопад 2012 року 2 654, 21грн. (додаток 3). Оренда плата за наступний місяць оренди грудень 2012 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за грудень 2012 року. Орендна плата перераховується таким, чином: 50% до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки відкриті відділенням казначейства у розмірі 1 327, 11 грн., 50% балансоутримувачу у розмірі - 1 327, 10 грн.

Згідно з п. 3.4. договору, орендна плата сплачується орендарем щомісяця у термін не пізніше 07 числа наступного місяця і не залежить від наслідків господарчої діяльності орендаря.

У пункті п. 5.6. договору, з урахуванням внесених змін додатковою угодою до договору від 08.12.2011, (а.с. 25-26 том 1) сторони погодили, що у разі припинення або розірвання договору орендар зобовязаний повернути балансоутримувачу орендоване майно за актом приймання передачі у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати /повної або часткової/ орендованого майна з вини орендаря. Майно вважається повернутим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі, один примірник якого надається орендарем орендодавцю у триденний термін з дати його підписання. Обовязок щодо складання акту приймання-передавання покладається на орендаря. У разі ненадання у триденний строк з дати підписання акту приймання-передачі орендодавцеві, зобовязання орендаря по поверненню орендованого державного майна вважаються не виконаними, а орендар зобовязаний сплатити неустойку у розмірі подвійної плати за користування державний майном за час прострочення.

Відповідно до п.10.1 договір діє з 01 квітня 2005 року до 01 березня 2006 року включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, повній оплаті за договором і при наданні інформації щодо виконання умов цього договору, а саме: наявності договору страхування, дозволу пожежної інспекції та узгодження балансоутримувача, договір, за заявою орендаря щодо продовження терміну дії, може бути продовжений на тих самих умовах, які передбачені у договорі.

Згідно з п.10.8. договору, чинність цього договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; загибелі орендованого майна; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суд; банкрутства орендаря; та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України.

Додатковою угодою від 08.12.2011 до договору, сторони доповнили п.10.1. договору другим абзацом в наступній редакції: "Цей договір є пролонгованим з 01.11.2011 по 30.09.2014 включно". Та вирішили, що абзац 2 п. 10.1. вважати абзацом 3 (а.с.25-26 том 1).

Листами №523 від 29.07.2014, №872 від 06.11.2014, №290 від 26.03.2015, №422 від 29.05.2015 до Регіонального відділення ФДМУ по Дніпропетровській області та №871 від 06.11.2014, №286 від 24.03.2015 до Міністерства освіти і науки України, ОСОБА_1 технікум ОСОБА_2 металургійної академії України повідомив, що не заперечує проти продовження терміну дії спірного договору оренди, з зазначенням про виконання орендарем умов договору: своєчасної сплати орендних платежів, розрахунків за комунальні послуги, проведення поточного та капітального ремонту (а.с. 124-129 том 1).

На звернення Регіонального відділення ФДМУ по Дніпропетровській області №07-02-02-04916 від 12.08.2014 органом управління майном Міністерством освіти і науки України листом №07/08006 відмовлено в можливості пролонгації договору оренди від 01.04.2005 №12/02-1487-ОД. Вказаний лист отримано позивачем 15.09.2014 (а.с.32 том 1).

Листом від 05.11.2014 №18-02-06880 Регіональне відділення ФДМУ по Дніпропетровській області повідомило відповідача щодо відмови в пролонгації договору оренди від 01.04.2005 №12/02-1487-ОД Міністерством освіти та науки України, запропонувало відповідачу повернути балансоутримувачу орендоване майно по акту приймання-передачі, який разом із заявою щодо розірвання договору оренди надати до РВ ФДМУ, уразі неповернення орендованого майна балансоутримувачу, буде розпочато роботу щодо виселення орендаря в судовому порядку (а.с. 33 том 1).

10.11.2014 відповідач звернувся до позивача з заявою щодо повторного звернення до Міністерства освіти та науки України з проханням продовжити вищезазначений договір оренди (а.с.34 том 1).

Листом від 14.11.2014 №07-02-07176, з урахуванням звернення орендодавця, позивач повторно направив лист на адресу органу управління ( Міністерство освіти і науки України) щодо надання згоди на пролонгацію вищезазначеного договору (а.с.35 том 1).

Однак листом, отриманим позивачем за вх№07/10864 від 08.12.2014, Міністерство освіти і науки України вдруге відмовило в наданні згоди на продовження терміну дії договору, про що позивач повідомив відповідача (лист від 23.12.2014 №11-02-08138 -а.с.36,37 том 1).

Відповідно до акту приймання-передачі відповідачем орендоване майно було повернуто лише 31.12.2016 (а.с. 43 том 1).

Внаслідок невиконання відповідачем обов'язку щодо повернення орендованого приміщенням після закінчення строку дії договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, прокурор звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області про стягнення з відповідача неустойки нарахованої відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України за період з 01.10.2014 по 31.12.2016 у сумі 207 575, 63 грн. Вказане вище є причиною виникнення спору.

Відповідно до частини шостої статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (частина перша статті 763 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (частина друга статті 785 Цивільного кодексу України).

Частиною четвертою статті 284 Господарського кодексу України, статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Стаття 764 Цивільного кодексу України визначає, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Отже, після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на той самий термін і на тих самих умовах, на яких цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує жодна із сторін договору. При цьому такі заперечення мають бути висловлені не пізніше одного місяця після закінчення терміну дії договору оренди.

Відповідно до частини третьої статті 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до додаткової угоди від 03.11.2009 (а.с. 24 том 1) про внесення змін до договору, якою сторони погодили, що у разі отримання відмови від органу управління державним майном щодо продовження строку дії договору він вважається припиненим з моменту надходження орендодавцю листа органу управління, орендар повинен звільнити приміщення у двотижневий термін після повідомлення його орендодавцем про рішення органу управління (розділ ІІІ).

Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендодавець відмовляє в укладенні договору оренди в разі, якщо, зокрема, орган, уповноважений управляти майном, не дає згоди на укладення договору оренди.

Таким чином, необхідною умовою в цьому випадку для продовження договору оренди державного та комунального майна, окрім заяви однієї із сторін про припинення чи зміну умов договору, є згода органу, уповноваженого управляти майном, оскільки в даному випадку Міністерство освіти та науки України виражає волевиявлення щодо незгоди на таке продовження, а Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області позбавлене права укласти такий договір/продовжити його без наявності на це волевиявлення органу, уповноваженого управляти майном, що і передбачено додатковою угодою від 03.11.2009 до договору.

Як вбачається з матеріалів справи орендодавцю був надісланий лист відповідача від 10.11.2014 № 293 (а.с. 34 том 1) з проханням повторно звернутися до Міністерства освіти та науки України щодо продовження договору, а отже, відповідачу принаймні з 10.11.2014 було відомо про відмову Міністерства освіти та науки України в продовженні договору.

У додатковій угоді від 03.09.2009 сторонами договору було погоджено умову стосовно обовязку орендаря звільнити приміщення у разі отримання повідомлення орендодавця про рішення органу управління про відмову у продовженні строку дії договору.

Таким чином, договір є припиненим з 15.09.2014 (а.с. 32 том 1) моменту надходження орендодавцю листа органу управління, а орендар повинен був звільнити приміщення у двотижневий термін після повідомлення його орендодавцем про рішення органу управління. Як вбачається з матеріалів справи відповідачу станом на 10.11.2014 було відомо про відмову Міністерства освіти та науки України в продовженні договору (а.с. 34 том 1) у зв'язку з чим відповідач повинен був повернути приміщення до 25.11.2014.

З огляду на викладене суд вважає, що заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи та має місце порушення відповідачем обовязку з повернення орендованого майна у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 193 487,87 грн. неустойки за період з 01.12.2014 по 31.12.2016.

Суд відхиляє клопотання відповідача про зупинення провадження по справі №904/6803/17 до набрання законної сили рішення Верховного Суду у складі касаційного господарського суду по справі №904/8479/17 оскільки касаційна інстанція не встановлює обставини, що не може встановити Господарський суд Дніпропетровської області у справі №904/6803/17.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зупинення провадження у справі, у звязку з чим клопотання Приватного підприємства "Фірма Медсервіс" про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору у сумі 2 902,32 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 77-79, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Фірма Медсервіс" (53213, м. Нікополь, вул. Красносільська, буд. 29, ідентифікаційний код 20280071) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Центральна, 6, ідентифікаційний код 13467337, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172) 193 487,87 грн. неустойки.

Стягнути з Приватного підприємства "Фірма Медсервіс" (53213, м. Нікополь, вул. Красносільська, буд. 29, ідентифікаційний код 20280071) на користь Прокуратури Дніпропетровської області (49044, м. Дніпро, пр. Д.Яворницького, 38, МФО 820172, р/р 0291 в ДКСУ в м. Київ, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 2 902,32 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 07.08.2018.

Суддя ОСОБА_9