ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року Справа № 916/958/17
м. Одеса, пр-т Шевченка, 29

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мишкіної М.А.,

суддів: Будішевської Л.О., Таран С.В.

(склад судової колегії змінений відповідно до розпоряджень в.о.керівника апарату суду №1130 від 27.11.207р., №164 від 12.02.2018р., №478 від 16.04.2018р., №880 від 19.07.2018р. щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи; протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2017р, 12.02.2018р., 16.04.2018р. та 19.07.2018р.)

при секретарі судового засідання Лук'ященко В.Ю.

за участю представників сторін:

від прокуратури - Радянськиий О.Ю. - прокурор відділу прокуратури Одеської області;

від Одеської міської ради - Степанишина А.С. - за довіреністю;

від Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради - не з'явився;

від ПП «Інтерінвестстрой 2011» - не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги заступника прокурора Одеської області та Одеської міської ради

на рішення господарського суду Одеської області від 18 вересня 2017 року

у справі №916/958/17

за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради

до:

- Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради;

- Приватного підприємства «Інтерінвестстрой 2011»

про визнання недійсним договору про співробітництво та організацію взаємовідносин

колегія суддів у складі головуючого судді суду першої інстанції: Дяченко Т.Г., суддів: Волкова Р.В., Цісельського О.В.

час і місце ухвалення рішення: 18.09.2017р. о 13.17 год, м. Одеса, господарський суд Одеської області, зала судових засідань №16,

повний текст рішення складений 25.09.2017р.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 02.08.2018р. згідно ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

13.09.2017р. заступник прокурора Одеської області звернувся до господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради (надалі - відповідач, Управління), Приватного підприємства «Інтерінвестстрой-2011» (надалі - відповідач, ПП «Інтерінвестстрой 2011»), в якому просив суд:

- визнати недійсним договір оренди комунального майна - берегозахисних споруд у вигляді траверса №3 першої черги ПЗС загальною площею 170 погонних метрів та бетонованої площадки загальною площею 280 квадратних метрів, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, між траверсом №3 та №4, укладений 26.08.2013р. між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Приватним підприємством «Інтерінвестстрой 2011» шляхом підписання сторонами удаваного правочину - договору про співробітництво та організацію взаємовідносин від 26.08.2013р. №07/с-13 (надалі - Договір №07-с/13);

- зобов'язати ПП «Інтерінвестстрой 2011» повернути на користь Одеської міської ради комунальне майно - берегозахисну споруду у вигляді траверса №3 першої черги ПЗС загальною площею 170 погонних метрів та бетонованої площадки загальною площею 280 квадратних метрів, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, між траверсом №3 та №4;

- стягнути з відповідачів на користь прокуратури Одеської області судовий збір за подачу позову.

В обґрунтування позовних вимог прокурор послався на норми ч.2 ст.11, ст.627, 203, 215, 216, 1130, 235 ЦК України, ч.7 ст.179, ч.1 ст.207 ГК України, ст. ст. 2, 5, 11, 19 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» та ст.25, ч.5 ст.60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та зазначив наступне. Вищезазначений договір є удаваним та вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, а саме договору оренди комунального майна - предмет договору не відповідає вимогам ст.1130 ЦК України, оскільки ПП «Інтерінвестстрой 2011» передано комунальну власність - об'єкт нерухомості у вигляді берегозахисних споруд (у вигляді траверса №3 першої черги ПЗС, загальною площею 170 погонних метрів та бетонованої площадки, загальною площею 280 квадратних метрів, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, між траверсом №3 та №4) для здійснення підприємницької діяльності, тобто фактично між сторонами спірного договору укладено договір оренди нерухомого комунального майна, якій містить істотні умови договору оренди (об'єкт оренди, термін на який укладається договір та його страхування) і регулюється положеннями Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про оренду державного та комунального майна». Договір оренди, який сторони фактично уклали замість договору про співробітництво, суперечить приписам ст. ст. 2, 5, 11, 19 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» та ст.25, ч.5 ст.60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», які передбачають передачу комунального майна у користування виключно на підставі рішень сесії міської ради, з обов'язковим проведенням оцінки майна, що передається в користування. Розпорядженням Одеського міського голови №1310-01р від 11.12.1999р. затверджено Порядок проведення конкурсу на право укладення договору оренди будівель (споруд, приміщень), які є комунальною власністю, яким передбачено обов'язковість конкурсної процедури передачі в оренду комунального майна. Одеською міською радою рішення про передачу в користування ПП «Інтерінвестстрой 2011» комунального майна, яке є предметом договору, не приймалось, відповідні повноваження щодо укладання таких договорів Управлінню інженерного розвитку території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради не делегувались.

18.05.2017р. Одеська міська рада подала місцевому господарському суду пояснення, в яких зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі; зважаючи на відсутність між позивачем і ПП «Інтерінвестстрой 2011» договірних відносин, міськрада вважає, що заявлена вимога спрямована на поновлення прав територіальної громади міста Одеси та у разі її задоволення може бути виконана у примусовому порядку. Отже прокурором обрано вірний спосіб захисту прав територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міськради.

24.05.2017р. Управління подало суду першої інстанції письмові пояснення, в яких зазначило, що позовні вимоги в частині визнання договору недійсним визнає в повному обсязі, а в частині позовних вимог про повернення майна, просить суд зобов'язати ПП «Інтерінвестстрой2011» повернути орендоване майно на користь Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, як балансоутримувача зазначеного майна.

19.06.2017р. прокурор подав господарському суду Одеської області заяву про зміну предмету позову, в якій просив суд:

- визнати недійсним договір про співробітництво та організацію взаємовідносин від 26.08.2013р. №07/с-13, укладений між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Приватним підприємством «Інтерінвестстрой 2011»;

- зобов'язати ПП «Інтерінвестстрой 2011» повернути шляхом звільнення на користь Одеської міської ради комунальне майно - берегозахисну споруду у вигляді траверса №3 першої черги ПЗС загальною площею 170 погонних метрів та бетонованої площадки загальною площею 280 квадратних метрів, що розміщені в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, між траверсом №3 та №4;

- стягнути з відповідачів на користь прокуратури Одеської області судовий збір за подачу позову.

20.06.2017р. ПП «Інтерінвестстрой 2011» подало місцевому господарському суду відзив на позов, в якому просило відмовити у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним Договору №07-с/13; позовну вимогу про зобов'язання повернути на користь Одеської міської ради спірне комунальне майно залишити без розгляду на підставі ч.1 ст.81 ГПК України, оскільки прокурор не надав суду допустимих доказів про те, що він попередньо попередив Одеську міську раду про намір звернутись до суду в її інтересах, а отже у відповідності до ч.4 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор не мав права звертатись до суду із зазначеним позовом до того, як повідомив Одеську міськраду про намір звернутись до суду за захистом її прав.

Також ПП «Інтерінвестстрой 2011» 20.06.2017р. подано суду заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, оскільки термін позовної давності для оспорення Договору №07-с/13 від 26.08.2013р. сплинув 26.08.2013р., в той час як позов у даній справі поданий прокурором у квітні 2017 року.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.06.2017р. відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ПП «Інтерінвестстрой 2011» до Одеської міської ради та Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради про визнання укладеним договору про співробітництво та організацію взаємовідносин №№07/с-13 від 26.08.2013р.

22.06.2017р. ПП «Інтерінвестстрой 2011» подано апеляційну скаргу на вищезазначену ухвалу.

Ухвалою суду першої інстанції від 22.06.2017р. зупинено провадження у справі №916/958/17; матеріали справи направлено до Одеського апеляційного господарського суду.

26.06.2017р. Одеською міськрадою подано суду апеляційної інстанції заперечення на заяву ПП «Інтерінвестстрой 2011» про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.07.2017р. ухвалу господарського суду Одеської області від 21.06.2017р. залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.08.2017р. поновлено провадження у справі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 18.09.2017р. (головуючий суддя: Д'яченко Т.Г., судді: Волков Р.В., Цісельський О.В.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення суду обґрунтовано посиланням на норми ст.ст.11,12, 15, 16, ч.1 ст.509, ст.203, 235, ч.2 ст.628, ч.1 ст.1130, ст.1131, ч.1 ст.837, ст.ст.759, 760 ЦК України, ч.1 ст.2, ст.10 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» та вмотивовано наступним. Дослідивши предмет укладеного між відповідачами договору про співробітництво та організацію взаємовідносин №07/с-13 від 26.08.2013р., проаналізувавши його умови та положення, суд дійшов висновку, що спірний правочин за своєю природою є змішаним договором та включає в себе, як положення договору підряду щодо умов виконання робіт з проведення поточного ремонту, реконструкції та/або капітального ремонту берегозахисних споруд, так і положення договору про спільну діяльність щодо об'єднання зусиль спільної діяльності з метою створення умов для розвитку курортно-рекреаційної структури на узбережжі Чорного моря в місті Одесі та для підтримання берегозахисних споруд у належному технічному стані. В спірному договорі відсутні положення щодо орендної плати з урахуванням її індексації, порядок використання амортизаційних відрахувань, як то передбачено вимогами чинного законодавства України. Між відповідачами не складався та не підписувався акт прийому-передачі об'єкту, як того передбачає договір оренди комунального майна, а отже підстави для визнання спірного договору недійсним відсутні. Приймаючи до уваги відмову суду у заявленій позовній вимозі прокурора щодо визнання недійсним Договору №07/с-13, позовна вимога щодо зобов'язання ПП «Інтерінвестстрой 2011» повернути шляхом звільнення на користь Одеської міської ради комунального майна не підлягає задоволенню судом, оскільки позовні вимоги в цій частині обґрунтовані ст.216 ЦК України, положеннями якої врегульовані правові наслідки недійсності правочину. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову з підстав його недоведеності та необґрунтованості, позовна давність у даному випадку не застосовувалась судом першої інстанції.

Також суд в оскаржуваному рішенні відхилив клопотання про залишення частини позовних вимог без розгляду, оскільки судом підтверджені підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Одеської міської ради у даній справі.

Не погодившись з рішенням суду від 18.09.2017р., заступник прокурора Одеської області звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначив, що рішення прийняте при неправильному застосуванні норм матеріального права та підлягає скасуванню з наступних підстав. Висновок суду першої інстанції щодо змішаної природи оспорюваного договору є необґрунтованим. Так, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить закону (ст.1130 ЦК України). Основними елементами договору про спільну діяльність є об'єднання вкладів учасників (майна, майнових прав тощо) для здійснення спільної діяльності і такі частки мають бути визначеними, обов'язки сторін у таких правовідносинах не мають зустрічного характеру, а кожен учасник діє не для досягнення власних цілей, а у загальному інтересі. Сторони отримують блага в результаті спільної діяльності, а не від іншої сторони за договором, спільна діяльність учасників чітко скоординована. Специфіка договору про спільну діяльність полягає і в тому, що сторони отримують блага в результаті спільної діяльності, а не від іншої сторони за договором. Управління не вправі розпоряджатись комунальним майном, а згідно з договором права на отримані блага від спільної діяльності не набувало, а отримувало їх від суб'єкта господарювання, як компенсацію за використання комунального майна. Більш того, кожен з учасників діяв не для досягнення спільних цілей, а лише власних. Договір про співробітництво та організацію взаємовідносин не містить ознак договору підряду, він не є змішаним договором, а є удаваним правочином, який спрямований на передачу комунального майна у користування та містить ознаки договору оренди. При вчиненні удаваного правочину настання його мети - приховати інший правочин, бажали досягти обидві сторони. Тому до відносин цих сторін застосовуються правила того правочину, якому відповідала внутрішня воля сторін і який вони насправді вчинили. Судом першої інстанції не взято до уваги, що сторони під договором про співробітництво приховали договір оренди комунального майна, який уклали з грубим порушенням законодавства щодо порядку укладання таких договорів.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 12.10.2017р. (головуючий суддя Туренко В.Б., судді Будішевська Л.О., Таран С.В.) прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні 30.11.2017р.

Також 09.10.2017р. до суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга Одеської міської ради на рішення від 18.09.2017р., в якій скаржник просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Одеська міськрада зазначила, що рішення є необґрунтованим та підлягає скасуванню, оскільки договір про співробітництво та організацію взаємовідносин від 26.08.2013р. № 07/с-13 не містить суттєвих умов договору підряду та договору про спільну діяльність. Так, істотні умови договору підряду, передбачені ст. 318 ГК України, як-то вартість і порядок фінансування будівництва об'єкта (робіт), що може визначатись у кошторисі: порядок матеріально-технічного, проектного та іншого забезпечення будівництва; режим контролю якості робіт і матеріалів замовником; порядок прийняття об'єкта (робіт); порядок розрахунків за виконані роботи, умови про дефекти і гарантійні строки; страхування ризиків, фінансові гарантії; відповідальність сторін (відшкодування збитків); урегулювання спорів, підстави та умови зміни і розірвання договору в останньому спірному. Також договір про співробітництво та організацію взаємовідносин від 26.08.2013 р. № 07/с-13 не містить істотних умов договору про спільну діяльність, а саме: визначення спільних дій або ведення спільних справ сторін, в той же час наявні взаємні права і обов'язки у розділі 2 договору, участь сторін у результатах спільних дій, а також відсутнє визначення самих результатів спільних дій, на які має бути спрямований договір про спільну діяльність, покриття витрат і збитків учасників у процесі здійснення спільних дій. Отже договір є удаваним правочином, оскільки укладений з метою впорядкування відносин оренди комунального майна та вчинений сторонами для приховання передачі у безоплатне користування комунального майна, яке належить територіальній громаді м. Одеси, та уникнення зобов'язань щодо внесення плати за користування комунальним майном. Крім того, необґрунтованим є висновок суду й стосовно відмови у задоволенні позовної вимоги про повернення на користь територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради берегозахисної споруди, оскільки матеріали справи підтверджують, що відповідач - ПП «Інтерінвестстрой 2011» без правових підстав використовує у власній господарській діяльності із надання платних послуг оздоровчо-курортного сервісу спірну берегозахисну споруду та зважаючи на відсутність між Одеською міськрадою і ПП «Інтерінвестстрой-2011» договірних відносин, заявлена вимога про повернення комунального майна є самостійною та такою, яка спрямована на поновлення прав територіальної громади міста Одеси.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 17.10.2017р. (головуючий суддя Туренко В.Б., судді Будішевська Л.О., Таран С.В.) прийнято апеляційну скаргу Одеської міськради до провадження та призначено розгляд апеляційної скарги до сумісного розгляду з апеляційною скаргою заступника прокурора Одеської області на 30.11.2017р.

У зв'язку із перебуванням у відпустці головуючого судді Туренко В.Б., розпорядженням в.о. керівника апарату №1330 від 27.11.2017р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/958/17.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2017р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Аленін О.Ю., судді Будішевська Л.О., Таран С.В.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 30.11.2017р. (головуючий суддя - Аленін О.Ю., судді Будішевська Л.О., Таран С.В.) прийнято справу до провадження.

30.11.2017р. ПП «Інтерінвестстрой 2011» подало Одеському апеляційному господарському суду відзив на апеляційні скарги, в якому просило залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційні скарги - без задоволення, посилаючись на те, що доводи апеляційних скарг дублюють доводи, зазначені скаржниками у позовній заяві та письмових поясненнях у даній справі.

У зв'язку із перебуванням у відпустці головуючого судді Аленіна О.Ю. та судді Таран С.В., розпорядженням в.о. керівника апарату №164 від 12.02.2018р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/958/17.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2018р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Поліщук Л.В., судді Бєляновський В.В., Будішевська Л.О.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 19.02.2018р. (головуючий суддя - Поліщук Л.В., судді Бєляновський В.В., Будішевська Л.О.) прийнято справу до провадження.

14.03.2018р. Одеська міськрада подала Одеському апеляційному господарському суду додаткові пояснення (в порядку ч.5 ст.161 ГПК України), в яких, зокрема, зазначила, що постановою Верховного суду від 27.02.2018р. у справі №916/959/17 задоволено позовні вимоги (заявлені до іншої юридичної особи), заявлені з аналогічних у даній справі підстав - визнано недійсним договір про співробітництво та організацію взаємовідносин та зобов'язано відповідача звільнити комунальне майно.

16.04.2018р. ПП «Інтерінвестстрой 2011» подало суду апеляційної інстанції додаткові письмові пояснення, в яких просило врахувати висновки постанови Верховного суду у постанові від 03.04.2018р. у справі №916/940/17 (якою залишено без змін рішення та постанову судів першої та апеляційної інстанції про відмову у задоволенні аналогічних позовних вимог прокурора, заявлених до іншого суб'єкта господарювання).

У зв'язку з перебуванням у відпустці головуючого судді Поліщук Л.В., розпорядженням в.о. керівника апарату №478 від 16.04.2018р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/958/17.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2018р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Мишкіна М.А., судді Будішевська Л.О., Бєляновський В.В.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 18.04.2018р. (головуючий суддя - Мишкіна М.А., судді Бєляновський В.В., Будішевська Л.О.) прийнято справу до провадження та розпочато розгляд справи по суті повторно у зміненому складі суду: головуючий суддя Мишкіна М.А., судді: Будішевська Л.О., Бєляновський В.В. за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, встановлених главою 1 розділу ІV ГПК України; призначено справу до розгляду на 08.05.2018р.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 08.05.2018р. повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться 15.05.2018р.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 15.05.2018р. зупинене апеляційне провадження у справі №916/958/17 до закінчення перегляду в касаційному порядку судового рішення у справі №916/933/17 об'єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду.

10.07.2018р.прокурор відділу прокуратури Одеської області подав суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення провадження у справі, в якому зазначив, що Верховним Судом 15.06.2018р. у справі №916/933/17 прийнято постанову, якою задоволено касаційні скарги Одеської міської ради та заступника прокурора Одеської області; постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.11.2017р. та рішення господарського суду Одеської області від 04.07.2017р. у справі №916/933/17 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено.

В додатки до клопотання заявником додано копію постанови Верховного Суду від 15.06.2018р. у справі №916/933/17.

У зв'язку із перебуванням у відпустці судді Бєляновського В.В., розпорядженням в.о. керівника апарату №880 від 19.07.2018р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/958/17.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2018р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Мишкіна М.А., судді Будішевська Л.О., Таран С.В.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 20.07.2018р. прийнято справу №916/958/17 до провадження у зміненому складі суду (головуючий суддя: Мишкіна М.А., судді: Будішевська Л.О., Таран С.В.), поновлено апеляційне провадження у справі №916/958/17 та розгляд справи призначено на 02.08.2018р.

У судовому засіданні прокурор та представник Одеської міської ради підтримали доводи та вимоги апеляційних скарг.

Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та ПП «Інтерінвестстрой 2011» своїх представників в засідання суду апеляційної інстанції 02.08.2018р. не направили.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Одеської обласної державної адміністрації від 04.01.1996р. №3/к-96 утворено протизсувне управління обласної державної адміністрації.

Розпорядженням Одеської обласної ради від 17.09.1996р. №62/р-96 передано майно протизсувного управління обласної державної адміністрації до власності Одеської міської ради.

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 13.12.1996р. №552 прийнято майно Одеського протизсувного управління в комунальну власність міста.

26 серпня 2013 року між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради (Управління) та Приватним підприємством "Інтерінвестстрой 2011" (Підприємець) було укладено Договір про співробітництво та організацію взаємовідносин №07/с-13 (надалі - договір), за умовами п. 1.1. якого сторони Договору зобов'язуються шляхом об'єднання зусиль спільно діяти з метою створення умов для розвитку курортно-рекреаційної структури на узбережжі Чорного моря в м. Одесі і для підтримання берегозахисної споруди у належному технічному стані.

Відповідно до п. 1.2. Договору, для реалізації спільного проекту задіюється берегозахисні споруди у вигляді траверса №3 першої черги ПЗС загальною площею 170 погонних метрів та бетонованої площадки загальною площею 280 квадратних метрів, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, між траверсом №3 та №4, у подальшому іменовані „берегозахисні споруди" згідно схеми, що є невід'ємною частиною Договору (Додаток №1).

Відповідно до п. 1.3 Договору, Підприємець бере на себе зобов'язання виконувати за власний рахунок на безповоротній основі поточний ремонт, реконструкцію та/або капітальний ремонт берегозахисних споруд: траверса №3 першої черги ПЗС загальною площею 170 погонних метрів та бетонованої площадки загальною площею 280 квадратних метрів.

Згідно з п. 1.4 Договору, берегозахисні споруди є власністю територіальної громади міста Одеси, а Підприємцю надається право користуватися нею виключно для реалізації вищезазначених цілей та згідно умов договору.

Згідно з 1.5 Договору, право власності на берегозахисні споруди у повному обсязі залишається у територіальній громади міста Одеси, умови даного договору не передбачають виникнення у Підприємця повного або часткового права власності на берегозахисні споруди, зазначені у пункті 1.2 даного договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору, для досягнення цілей, вказаних у розділі 1 договору, Управління забезпечує: технічними даними, які визначені відповідними технічними документами, технічною інформацією необхідною для проведення обстеження берегозахисних споруд, підготовки та проведення капітального ремонту та/або реконструкції, вимогами до їх експлуатації, розробку технічних умов (технічного завдання) для проведення капітального ремонту та/або реконструкції берегозахисних споруд, допомогу в погодженні та затвердженні у встановленому порядку проектної документації з поточного та/або капітального ремонту, та/або реконструкції берегозахисних споруд у вигляді траверса №3 першої черги ПЗС загальною площею 170 погонних метрів та бетонованої площадки загальною площею 280 квадратних метрів, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, між траверсом №3 та №4, надає Підприємцю рекомендації щодо покращення берегозахисних функцій споруд, надає методологічну допомогу (п.п. 2.1.1.-2.1.5 Договору).

Згідно з п. 2.2 Договору, Управління має право: контролювати наявність, стан, напрями та ефективність використання, хід виконання робіт з поточного ремонту, а також з реконструкції та/або капітального ремонту берегозахисних споруд задіяної згідно розділу 1 цього договору, виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього договору або його розірвання у разі погіршення стану берегозахисних споруд внаслідок невиконання або неналежного виконання Підприємцем умов цього договору, вимагати дострокового розірвання договору у разі: ухилення Підприємців від виконання Приписів Управління, невиконання Підприємцем цілком або частково умов цього договору, порушення Підприємцем Правил устаткування та експлуатації пляжів міста Одеса, невикористання берегозахисної споруди взагалі або використання їх не за цільовим призначенням. (п.п. 2.2.1-2.2.3. Договору).

Відповідно до п. 2.3 Договору, сторони погодили, що для досягнення цілей, вказаних в розділі 1 Договору, Підприємець зобов'язаний: за власні кошти, силами спеціалізованої організації провести обстеження технічного стану аварійної берегозахисної споруди та надати відповідні висновки Управлінню до 01.12.2016 року, за результатами обстеження берегозахисної споруди та висновків спеціалістів замовити за власний рахунок у відповідної ліцензованої організації проектну документацію з капітального ремонту та/або реконструкції берегозахисних споруд і погодити її з Управлінням у встановленому порядку до 31.12.2016 року, до 01.05.2017р. за власний рахунок скласти графік виконання робіт та погодити його з Управлінням. Після його погодження за власні кошти здійснити відповідні ремонтні роботи у строк встановлений даним графіком. Даний графік є невід'ємною частиною даного Договору (Додаток №2). (п.п. 2.3.1.-2.3.3. Договору).

Відповідно до п. 2.3.4 Договору, у разі невиконання або не повного виконання умов даного договору передбачених п. 2.3.1.-2.3.3. договір має бути розірваний у безумовному порядку, згідно п. 2.2.3. даного Договору.

Відповідно до п. 2.3.5., п. 2.3.6. Договору, Підприємець зобов'язаний виключно за письмовим погодженням з Управлінням виконати роботи з поточного ремонту, реконструкції та/або капітального ремонту берегозахисних споруд, відповідно до графіку виконання робіт, який складається Підприємцем та узгоджується Сторонами і є невід'ємною частиною Договору (Додаток №2). У подальшому виключно за письмовим погодженням з Управлінням своєчасно здійснювати за власний рахунок поточний ремонт, реконструкцію та/або капітальний ремонт берегозахисних споруд, а також у терміни і в обсягах зазначених Приписами Управління ремонтно-відновлювальні і профілактичні роботи з метою підтримки берегозахисних споруд. Ця умова Договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень берегозахисних споруд.

Згідно з п. 2.3.7., п. 2.3.8 Договору у разі, якщо Підприємець подає заяву на погодження Управлінням здійснення невід'ємних поліпшень берегозахисних споруд, він зобов'язаний надати експертний висновок та проектно-кошторисну документацію на здійснення невід'ємних поліпшень. Здійснення невід'ємних поліпшень від берегозахисних споруд оформлюється додатковим договором. Підприємець зобов'язаний забезпечити Управлінню доступ на берегозахисні споруди з метою перевірки їх стану і відповідності напряму використання за цільовим призначенням згідно умов даного договору.

Відповідно до п. 2.3.9. Договору, Підприємець зобов'язаний дотримуватись вимог законодавства, будівельних норм, рішень органів місцевого самоврядування щодо використання берегозахисних споруд та пляжів, уникати дій, які можуть шкідливо вплинути на їх протизсувні властивості, що включає будівництво будь-яких капітальних об'єктів. Не здійснювати на берегозахисних спорудах (берегозахисні споруди у вигляді траверса №3 першої черги ПЗС загальною площею 170 погонних метрів та бетонованої площадки загальною площею 280 квадратних метрів, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, між траверсом №3 та №4) - будівництво, реконструкцію або будь-які будівельні роботи, у т.ч. і підготовчі, без узгодження даних дій з Управлінням та до моменту одержання й передачі Управлінню повністю оформленої та узгодженої дозвільної документації на дані види робіт.

Згідно з п. 2.4. Договору, Підприємець має право користуватись берегозахисними спорудами у вигляді траверса №3 першої черги ПЗС загальною площею 170 погонних метрів та бетонованої площадки загальною площею 280 квадратних метрів, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, між траверсом №3 та №4, та надавати платні послуги оздоровчо-пляжного сервісу згідно з цільовим призначенням берегозахисних споруд та умовам даного договору, а також Правилами устаткування та експлуатації пляжів міста Одеси, затвердженими Одеською міською радою, протягом строку на який він укладений, достроково припинити дію договору, письмово попередивши про це Управління за місяць, одержувати від Управління наявну в нього технічну, проектну-кошторисну документацію для виконання робіт із ремонту берегозахисних споруд згідно заходів, розроблених Управлінням на поточний рік (п.п. 2.4.1-2.4.3. Договору).

Відповідно до п. 6.1 Договору, він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Згідно з п. 6.2 Договору, цей договір укладено строком на 10 років та є чинним до 20 серпня 2023 року, у разі не припинення його дії в достроковому порядку передбаченому пунктом 2.2.3 даного договору.

Згідно з п. 6.4 Договору, зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, які вносяться додатковим договором до цього договору у письмовій формі.

Відповідно до п. 6.5 Договору, зміни до нього набирають чинності з моменту належного оформлення (підписання і скріплення печатками сторін) сторонами відповідного додаткового договору до цього договору.

Згідно з п. 6.6 Договору, чинність цього договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, достроково за взаємною згодою сторін, за рішенням суду або відповідно до п.2.2.3 цього договору, банкрутства Підприємця, ліквідації Управління та/або Підприємця.

Відповідно до Листа Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради від 03.02.2017р. №02/01-10/99, берегозахисна споруда у вигляді траверса №3 першої черги ПЗС загальною площею 170 погонних метрів та бетонованої площадки загальною площею 280 квадратних метрів, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, з метою створення умов та розвитку курортно-рекреаційної структури на узбережжі Чорного моря в м. Одесі, та є предметом договору про співробітництво та організацію взаємовідносин №07/с-13 від 26.08.2013р., укладеного між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Приватним підприємством "Інтерінвестстрой 2011", знаходиться на балансі Управління (основні засоби), та є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 235 ЦК України, удаваний правочин - це правочин, вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини.

У такій ситуації існують два правочини: один - удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Таким чином, удаваний правочин своєю формою прикриває реальний правочин.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Згідно з висновком, якій міститься у постанові Верховного Суду України №6-1026цс16 від 07.09.2016р., відповідно до ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним.

У п.3.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що встановивши у розгляді справи, що певний правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), господарський суд на підставі частини другої статті 235 ЦК України має виходити з того, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі, і розглянути справу по суті із застосуванням правил, що регулюють цей останній правочин. Якщо він суперечить закону, господарський суд має прийняти рішення про визнання його недійсним із застосуванням, за необхідності, відповідних правових наслідків.

З огляду змісту прав і обов'язків сторін договору про співробітництво та організацію взаємовідносин №07/с-13 від 26.08.2013р., ПП "Інтерінвестстрой 2011" на підставі спірного договору фактично отримав право користування комунальним майном - берегозахисними спорудами у вигляді траверса №3 першої черги ПЗС загальною площею 170 погонних метрів та бетонованої площадки загальною площею 280 квадратних метрів, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, між траверсом №3 та №4, для надання платних послуг оздоровчо-пляжного сервісу (п.п. 2.4. Договору).

Крім того, за умовами спірного договору ПП "Інтерінвестстрой 2011" взяло на себе зобов'язання виконувати за власний рахунок на безповоротній основі поточний ремонт, реконструкцію та/або капітальний ремонт берегозахисних споруд: траверса №3 першої черги ПЗС загальною площею 170 погонних метрів та бетонованої площадки загальною площею 280 квадратних метрів (п.1.3., п.2.3.6. Договору).

Враховуючи викладені умови договору, колегія суддів вважає помилковим висновки суду першої інстанцій про наявність у договорі, що оспорюється, елементів договору підряду та договору про спільну діяльність, беручи до уваги також наступне.

Відповідно до ст. 837 ЦК України, підрядні роботи виконуються підрядником за плату, а підрядник не набуває права користування об'єктом договору, тоді як відповідно до умов договору ПП "Інтерінвестстрой 2011" було передано саме в користування берегозахисну споруду, яка належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеса в особі Одеської міської ради.

При цьому, умови договору, згідно з якими ПП "Інтерінвестстрой 2011" взяло на себе зобов'язання виконати за власний рахунок на безповоротній основі поточний ремонт, реконструкцію та/або капітальний ремонт берегозахисної споруди, підпадають під ознаки ремонту орендарем об'єкта оренди, що врегульовано ст. 776 ЦК України та ст. 18-1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Висновки суду першої інстанції про наявність в оспорюваному правочині ознак договору про спільну діяльність не узгоджуються з вимогами ч.1 ст. 1130 ЦК України про укладення такого виду цивільно-правових договорів для здійснення його сторонами спільних дій для досягнення спільної мети, яка не суперечить закону, оскільки за умовами оспорюваного договору Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, як балансоутримувач, до обов'язків якого входить підтримання спірної берегозахисної споруди у належному технічному стані, фактично передало її в користування ПП "Інтерінвестстрой 2011" всупереч законодавчій забороні згідно зі ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Отже, правочин, який вчинено сторонами, спрямовано на приховання іншого правочину - договору найму (оренди) нерухомого комунального майна, який сторони насправді вчинили, тобто спірний договір є удаваним правочином згідно з ч.1 ст. 235 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 235 ЦК України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Отже, до спірного правочину слід застосовувати правила, передбачені для договору найму (оренди) комунального майна, врегульовані положеннями Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендодавцями майна, яке перебуває у комунальній власності, є органи, уповноважені органами місцевого самоврядування управляти майном.

Одеська міська рада в силу ст. 12 Земельного кодексу України уповноважена державою на розпорядження землями територіальної громади міста Одеси та здійснює від імені та в інтересах територіальної громади міста Одеси правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі з правом передання об'єктів права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам на підставі ч.5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Суд першої інстанції залишив без уваги, що спірним договором фактично було передано в користування ПП "Інтерінвестстрой 2011" об'єкт комунальної власності, хоча за законодавством України така правомочність належить лише власнику - територіальній громаді, від імені та в інтересах якої діє Одеська міська рада (ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування").

Отже, всупереч наведеним вимогам спірний договір, який за своєю правовою природою є договором оренди, укладений особою, яка не мала правомочностей на це.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", об'єкт спірного договору - берегозахисна споруда взагалі не може бути об'єктом оренди.

Таким чином, спірний договір не відповідає вимогам чинного законодавства, його укладено як удаваний правочин, без додержання загальних вимог щодо дійсності правочину, який сторони мали на увазі (ч.ч.1,2,5 ст. 203 ЦК України), що є підставою для визнання його недійсним відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи встановлення факту користування берегозахисною спорудою без згоди власника цього майна, наявна підстава для повернення спірного комунального майна його власнику - територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради відповідно до ст. 391 ЦК Кодексу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 15.06.2018р. у справі №916/933/17.

Отже право Одеської міської ради як власника спірного майна комунальної власності є порушеним у зв'язку із укладенням оспореного правочину та підлягає судовому захисту.

В даній справі ПП "Інтерінвестстрой 2011" заявлено про застосування позовної давності у спорі з Одеською міською радою.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п.2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", за змістом ч.1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові, у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП „Інтерінвестстрой-2011" не надало доказів, коли саме Одеська міська рада дізналася про порушення свого права як власника майна, тобто з якого часу почався перебіг строку позовної давності, оскільки спірний договір укладений між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя та ПП "Інтерінвестстрой 2011", а Одеська міська рада у запереченнях на заяву ПП "Інтерінвестстрой 2011" стверджує та надає докази (лист Управління до Юридичного департаменту Одеської міськради - т.1 а.с.192), що не була обізнана про укладення такого договору, що не спростовано відповідачем.

Більш того, використання ПП "Інтерінвестстрой 2011" берегозахисних споруд є триваючим правопорушенням прав власника майна в особі Одеської міської ради, тому у даному випадку неможливо встановити точну дату, з якої починається перебіг строку позовної давності.

Заявивши про застосування позовної давності у спорі з Одеською міською радою, ПП "Інтерінвестстрой 2011" не довело, що строк позовної давності пропущений, а його обчислення з дати укладення спірного договору суд апеляційної інстанції вважає помилковим, позаяк Одеська міська рада стороною цього договору не є.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив помилкове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог внаслідок неправильного застосування норм матеріального права (ст.ст.203, 215, 235, 1130, 1131 ЦК України, ст.ст.2,10 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна»), що є підставою для скасування рішення господарського суду Одеської області від 18.09.2017р. у цій справі та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а оскаржене рішення - скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову (з урахуванням заяви про зміну предмету позову), а саме: визнання недійсним договору про співробітництво та організацію взаємовідносин від 26.08.2013р. №07/с-13, укладеного між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та ПП «Інтерінвестстрой 2011», зобов'язання ПП «Інтерінвестстрой 2011» повернути Одеській міській раді шляхом звільнення комунальне майно - берегозахисну споруду у вигляді траверса №3 першої черги ПЗС загальною площею 170 погонних метрів та бетонованої площадки загальною площею 280 квадратних метрів, що розміщені в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, між траверсом №3 та №4.

Згідно з ч.14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат, а також вирішує питання розподілу судових витрат, понесених в суді апеляційної інстанції.

Так, витрати прокурора зі сплати судового збору за подання позовної заяви (3200грн.) та апеляційної скарги (3520грн.) підлягають стягненню з відповідачів на користь прокуратури Одеської області в рівних частках, а саме: по 1600грн. судового збору з кожного за подання позовної заяви та по 1760грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Витрати Одеської міської ради зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги (3520грн.) підлягають стягненню з відповідачів на користь Одеської міської ради в рівних частках, а саме по 1760грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-283 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 18.09.2017р. у справі №916/958/17 скасувати та прийняти нове рішення.

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір про співробітництво та організацію взаємовідносин від 26.08.2013р. №07/с-13, укладений між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та ПП «Інтерінвестстрой 2011».

Зобов'язати Приватне підприємство «Інтерінвестстрой 2011» повернути Одеській міській раді шляхом звільнення комунальне майно - берегозахисну споруду у вигляді траверса №3 першої черги ПЗС загальною площею 170 погонних метрів та бетонованої площадки загальною площею 280 квадратних метрів, що розміщені в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, між траверсом №3 та №4.

Стягнути з Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради на користь прокуратури Одеської області 1600грн. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Приватного підприємства «Інтерінвестстрой 2011» на користь прокуратури Одеської області 1600грн. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Приватного підприємства «Інтерінвестстрой 2011» на користь прокуратури Одеської області 1760грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради на користь прокуратури Одеської області 1760грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Приватного підприємства «Інтерінвестстрой 2011» на користь Одеської міської ради 1760грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради на користь Одеської міської ради 1760грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова в порядку ст. 282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст. 284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.ст. 286,287 ГПК України.

Повна постанова складена 02 серпня 2018 року.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Таран С.В.