РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року Справа №906/1149/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Павлюк І. Ю. суддя Демидюк О.О.

судового засідання ОСОБА_1

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - адвокат ОСОБА_2, ордер №241788 від 01.07.2018р,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Червоногранітний кар'єр" на рішення господарського суду Житомирської області від 17.05.2018р. (ухвалене у м. Житомирі об 14:41 год., повний текст складено 21.05.2018р.)

у справі №906/1149/17 (суддя Лозинська І.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця"

до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Червоногранітний кар'єр"

про стягнення 30290,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Червоногранітний кар'єр" 30290,00 грн. штрафу за неправильне зазначення маси вантажу у перевізних документах.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 17.05.2018р. у справі №906/1149/17 позов Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Червоногранітний кар'єр" про стягнення 30290,00 грн. задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Червоногранітний кар'єр" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 30290,00 грн. - штрафу та 1600,00 грн. - судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Червоногранітний кар'єр" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 29940,50 грн. штрафу за неправильне зазначення маси вантажу в перевізних документах. Рішення господарського Житомирської області від 17.05.2018р. у справі №906/1149/17 в частині задоволення позову про стягнення 349,50 грн. штрафу за неправильне зазначення маси вантажу в перевізних документах просить залишити без змін.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального та матеріального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що штраф за неправильно зазначену у накладній масу визначається, виходячи з вартості провізної плати надлишку маси вантажу. На думку скаржника правильний розмір штрафу, який підлягає стягненню з відповідача як відправника за весь маршрут слідування становить 349,50 грн. Також скаржник вважає, що судом першої інстанції не враховано, що відстань перевезення вантажу з надлишком становила 289 км (від ст. Топорище до ст. Рівне), а не всю відстань перевезення - 554 км (від ст. Топорище до ст. Стрий). Крім того, з посиланням на ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, скаржник зазначає, що позивачем не було понесено збитків у зв'язку із неправильним зазначенням відповідачем маси вантажу у вагоні №95396420. Скаржник зазначає, що шраф у розмірі 30290,00 грн. майже ідентичний розміру провізної плати, тобто є неспіврозмірним та порушує принцип справедливості та розумності в зобов'язанні.

Представник відповідача у судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду доводи апеляційної скарги підтримав з підстав, наведених в ній.

Позивач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, однак наданим їм процесуальним правом не скористався та в судове засідання не з'явився, своїх повноважних представників не направив.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи, 17.06.2018р. ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Червоногранітний кар'єр" (відповідач) відправлено зі станції Топорище Південно - Західної залізниці за накладною №33447400, яка у відповідності з ст. 6 Статуту залізниць України є основним перевізним документом та обов'язковою двосторонньою формою угоди на перевезення вантажу, п'ять вагонів, у тому числі, вагон №95636833, з вантажем - щебінь гранітний, насипом фракцією 5-20 мм загальною масою вантажу 340000 кг на станцію Стрий Львівської залізниці /а. с. 12/.

У вказаній накладній №33447400 на зворотній стороні зазначено визначену відправником масу вантажу у вагоні № 95636833 - 65000 кг /а. с. 12, зворот/.

Вантажоодержувачем за вказаною залізничною накладною (графа № 4) є ТОВ "ОСОБА_4 Стрий" (82434, Львівська область, Стрийський район, с. Дуліби, вул. Шевченка, 133).

20.06.2017р. на станції Здолбунів Львівської залізниці виявлено підозру на завантаження вагону №95636833 понад його вантажопідйомність, про що складено акт загальної форми АРМ ПКО №1601 форми ГУ-23 /а. с. 166, 167/.

21.06.2017р. на станції Рівне Львівської залізниці було складено комерційний акт №356600/4/2 /а. с. 10/, у розділі "Д" якого вказано, що згідно з актом загальної форми ст. Здолбунів 1601 від 20.06.2017р. проведено комісійне контрольне зважування вагона №95636833, який прибув по досилочній накладній ст. Здолбунів 37802634 до основної відправки 33447400; по документу значиться вантаж щебінь, брутто не вказано, тара 21100 кг з перевізного документа, нетто 65000 кг. При комісійному переважуванні вагона на 150 тн.ж.д. вазі клеймо 2016р. виявилось брутто 86850 кг тара 21100 кг з перевізного документа нетто 65750 кг., вантажопід'ємність вагона 65000 кг, тобто вагон завантажений більше вантажопід'ємності на 750 кг та перевантаження вантажу на другий візок на 3650 кг більше половини вантажепід'ємності, що загрожує безпеці руху поїздів згідно ПТЭр.15 п. 15.27. Вагон прибув в технічному відношенні справний. Вагон затримано, дано оперативне повідомлення. Комісійне зважування проводила агент комерційний ОСОБА_5 в присутності начальника станції Рівне ОСОБА_6 та НКВ ОСОБА_7 /а. с. 10, зворот/.

Згідно із заявою і розпискою від 22.06.2017р., відповідно, вих. №0617/14, №01617/15, адресованими начальнику станції Рівне ОСОБА_6, а також довіреністю №20.06-2017 від 20.06.2017р., відповідач забрав надлишок щебеневої продукції з вагону №95636833 у кількості 1050 кг /а. с. 169 - 171/.

Враховуючи, що у відповідності до ч. 1 ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності відомостей, зазначених ними у накладних, позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача, як вантажовідправника, штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати у сумі 30290,00 грн. (6058,00 грн - провізна плата зазначеного вагону за всю відстань перевезення х 5).

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 307 ГК України визначено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про транспорт" підприємства транспорту мають право вимагати від пасажирів, відправників і одержувачів вантажів виконання вимог цього Закону, кодексів (статутів) окремих видів транспорту та інших нормативних актів України, що регулюють діяльність транспорту.

Діяльність залізниці регулює Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998р. (далі - Статут).

Статтею 6 Статуту встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Згідно зі ст.23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Упакування, пакетування, тара повинні відповідати вимогам нормативних документів. Відправник зобов'язаний на вимогу залізниці пред'явити стандарт або технічні умови, сертифікат на відвантажувану продукцію (якщо вона підлягає сертифікації), а також на її тару.

Пунктами 2.1-2.2 розділу 2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 визначено, що вантажовідправником заповнюються, зокрема, такі графи комплекту перевізних документів, як маса вантажу, визначена відправником. Вказуються маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом), а також спосіб визначення маси. При цьому, правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Статтею 37 Статуту залізниць України, зокрема, передбачено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно із п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Пунктом 32 Статуту залізниць передбачено, що вантажі повинні завантажуватись без перевищення вантажопідйомності вагона (контейнера). У разі завантаження вагонів (контейнерів) понад їх вантажопідйомність організація, яка провадила навантаження (відправник, залізниця, порт), зобов'язана вивантажити надлишок.

Зміст пункту 32 Статуту залізниць чітко покладає цей обов'язок на вантажовласника.

Статтею 122 Статуту залізниць України передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Разом з тим, у п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів також зазначено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

З огляду на наведене, відповідальність за неправильне зазначення відповідних відомостей у накладній несе саме відправник, оскільки всі відомості до перевізних документів вносяться відправником.

Відповідно до ст. 118 Статуту з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно зі статтею 129 Статуту залізниць України та частиною 1 статті 26 Закону "Про залізничний транспорт" обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Як зазначалося вище, в матеріалах справи міститься комеріційний акт №356600/4/2 /а. с. 10/, у розділі "Д" якого вказано, що згідно з актом загальної форми ст. Здолбунів 1601 від 20.06.2017р. проведено комісійне контрольне зважування вагона №95636833, який прибув по досилочній накладній ст. Здолбунів 37802634 до основної відправки 33447400; по документу значиться вантаж щебінь, брутто не вказано, тара 21100 кг з перевізного документа, нетто 65000 кг. При комісійному переважуванні вагона на 150 тн.ж.д. вазі клеймо 2016р. виявилось брутто 86850 кг тара 21100 кг з перевізного документа нетто 65750 кг, вантажепід'ємність вагона 65000 кг, тобто вагон завантажений більше вантажопід'ємності на 750 кг та перевантаження вантажу на другий візок на 3650 кг більше половини вантажопід'ємності, що загрожує безпеці руху поїздів згідно ПТЭр.15 п. 15.27 /а. с. 10, зворот/.

Вказаний комерційний акт №356600/4/2 від 21.06.2017 /а. с. 10/ складений з дотриманням вимог чинного законодавства та підписаний уповноваженими на це посадовими особами та є належним доказом щодо обставин, які є підставою для покладення відповідальності на суб'єкта відносин перевезення вантажів, при цьому його відповідність встановленим чинним законодавством вимогам відповідачем не спростована.

З відомості вагонів вбачається, що провізна плата вантажу вагону №95636833 становить 6058,00 грн. /а.с. 12, зворот/.

Як вбачається із розрахунку позивача, з розміру провізної плати вантажу вагону №95636833 визначено розмір штрафу за неправильне зазначення у накладній маси вантажу. Згідно наданого позивачем розрахунку штрафу за неправильне зазначення у накладній маси вантажу становить 30290,00 грн. (6058,00 грн. (провізна плата за один вагон) х 5 (згідно із ст. 118 Статуту залізниць України).

Зі змісту ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України вбачається, що вантажовідправники несуть відповідальність за неправильно зазначену, у тому числі, масу вантажу й відповідальність останніх настає лише за сам факт допущення такого порушення.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що розрахунок позивача є підставним та обґрунтованим, позовні вимоги про стягнення штрафу за неправильне зазначення маси вантажу в перевізних документах у розмірі 30290,00 грн. підлягають задоволенню.

Колегія суддів не бере до уваги доводи скаржника щодо необхідності визначення розміру штрафу виходячи з вартості провізної плати саме надлишку маси вантажу, оскільки згідно ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі ст. 118 цього Статуту, - п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, яка встановлюється у провізних документах, а саме накладній №33447400. При цьому положеннями Закону України "Про залізничний транспорт" чи Статутом залізниць України не передбачено обчислення штрафу, виходячи з надлишку вантажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.04.2018р. у справі №904/10497/16, від 24.07.2018р. у справі №910/11598/17.

Також колегія суддів не бере до уваги посилання скаржника, що судом першої інстанції не враховано, що відстань перевезення вантажу з надлишком становила 289 км (від ст. Топорище до ст. Рівне), а не всю відстань перевезення - 554 км (від ст. Топорище до ст. Стрий).

Згідно підпункту 4.3 пункту 4 розділу II Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги та коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів, затвердженого наказом Мінтрансу України № 317 від 26.03.2009р., якщо під час перевезення виявлено завантаження вагона понад його вантажопідйомність або з перевищенням допустимого статичного навантаження від колісної пари вагона на рейки колії, то надлишок вантажу вивантажується і досилається за призначенням зі стягненням з одержувача (за експортний вантаж з відправника) плати за всю відстань перевезення залізницями України як за самостійну відправку на загальних підставах за тарифами, що діяли у день виявлення.

Тобто вказаним пунктом передбачається порядок досилання надлишку вантажу, який було виявлено під час перевезення.

Крім того, як зазначалося вище, відповідно до ст. 118 Статуту з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат,стягується штраф у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, тобто незалежно від відстані перевезення вагона понад його вантажопідйомність або з перевищенням допустимого статичного навантаження від колісної пари вагона на рейки колії.

Також скаржник в апеляційній скарзі, керуючись ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, посилається на те, що позивачем не було понесено збитків у зв'язку із неправильним зазначенням відповідачем маси вантажу у вагоні №95396420.

Як вбачається із матеріалів справи, 22.02.2018р. на адресу суду першої інстанції від відповідача надійшла заява від 22.02.2018р. №0218/13 про зменшення розміру штрафу до одного відсотка (302,90 грн) від загальної суми штрафу, що заявлена в позові; до заяви додано копії видаткової накладної №888 від 17.06.2017р., звіту про фінансовий стан на 30.09.2017р., квитанції №2 та докази відправки копій заяви з додатками позивачу /а. с. 94 - 103/.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Пунктом 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р. (з подальшими змінами та доповненнями) роз'яснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК, в редакції до 15.12.2017р.), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме ч. 3 ст. 551 ЦК України і ст. 233 ГК України.

Разом з тим, у пункті 14 листа Вищого господарського суд України від 02.02.2010 №01-08/71 "Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів законодавства про відповідальність за порушення у галузі залізничного транспорту (за матеріалами узагальнення судової практики у справах, розглянутих господарськими судами України)" на запитання чи вправі господарський суд з власної ініціативи зменшувати розмір штрафу, встановлений статтями 118 та 122 Статуту залізниць України, на підставі пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України, частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, зазначено, що виходячи з того що, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, врахувати інтереси сторін, які заслуговують на увагу, причини неналежного виконання або невиконання обов'язку, вжиття відповідачем заходів для усунення порушення та його наслідків та інші обставини, які заслуговують на увагу, господарський суд не може зменшувати розмір штрафу, встановлений статтями 118 та 122 Статуту, виходячи тільки з того, що, встановлений Статутом розмір штрафу є занадто великим.

Частина 2 вступу Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 року №411, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25.02.1997 року за №50/1854 передбачає, що виконання Правил забезпечує злагодженість усіх ланок залізничного транспорту, чітку та безперебійну роботу залізниць і безпеку руху.

Відповідно до п. 15.27 Правил забороняється ставити в поїзди, зокрема, вагони, що завантажені понад їх вантажопідйомність.

Тобто, невиконання вимог вказаних Правил, зокрема, завантаження вагонів понад їх вантажопідйомність, загрожує безпеці руху поїздів, а відтак, створює умови для виникнення аварійних ситуацій на залізниці.

Статтями 1, 16 Закону України "Про транспорт" від 10.11.1994 року №232 транспорт є однією з найважливіших галузей суспільного виробництва і покликаний задовольняти потреби населення та суспільного виробництва в перевезеннях; підприємства транспорту зобов'язані забезпечувати безпеку життя і здоров'я громадян, безпеку експлуатації транспортних засобів, охорону навколишнього природного середовища.

Статтями 2, 11 Закону України "Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 року №273 (зі змінами) залізничний транспорт є однією з важливих базових галузей економіки України, забезпечує її внутрішні та зовнішні транспортно-економічні зв'язки і потреби населення у перевезеннях; діяльність залізничного транспорту, як частини єдиної транспортної системи країни, сприяє нормальному функціонуванню всіх галузей суспільного виробництва, соціальному і економічному розвитку та зміцненню обороноздатності держави, міжнародному співробітництву України; залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують безпеку життя і здоров'я громадян, які користуються його послугами, а також безпеку поїздів, охорону навколишнього природного середовища згідно з чинним законодавством України; безпека руху - комплекс організаційних і технічних заходів, спрямованих на забезпечення безаварійної роботи та утримання в постійній справності залізничних споруд, колій, рухомого складу, обладнання, механізмів і пристроїв.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню, слід враховувати майнові інтереси відповідача та інтереси позивача, які полягають у належному виконанні покладених законодавством завдань, у тому числі, забезпечення безпеки усіх учасників залізничного перевезення та їх майнових інтересів, які в силу специфіки правовідносин, були поставлені відповідачем під загрозу через свою неправомірну поведінку.

Таким чином, не виконання вимог Правил, зокрема, завантаження вагонів понад їх вантажопідйомність, загрожує безпеці руху поїздів, а відтак, створює умови для виникнення аварійних ситуацій на залізниці.

Судова колегія погоджується із місцевим господарським судом, що необхідність з'ясування наявності чи відсутності складу цивільного правопорушення у даному випадку відсутня, оскільки позивач звернувся з позовом про стягнення штрафу за неправильну зазначену масу вантажу, а не про стягнення збитків. У даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457, якими чітко визначено розмір штрафу.

Враховуючи вищевикладене, заява ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Червоногранітний кар'єр" від 22.02.2018р., вих. №0218/13 про зменшення розміру штрафу до одного відсотка (302,90 грн.) від загальної суми штрафу, що заявлена в позові, не підлягає задоволенню.

Таким чином, доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269-270, 273, 275-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Червоногранітний кар'єр" на рішення господарського суду Житомирської області від 17.05.2018р. у справі №906/1149/17 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Житомирської області від 17.05.2018р. у справі №906/1149/17 залишити без змін.

3. Справу №906/1149/17 повернути до господарського суду Житомирської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "02" серпня 2018 р.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Демидюк О.О.