РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.08.2018Справа № 910/7502/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Софт Альянс»

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Річ-Ойл»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2. Національний банк України

3. Міністерство фінансів України

про зобов'язання вчинити дії

Представники сторін не викликались

СУТЬ СПОРУ:

11.06.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Софт-Альянс» до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зобов'язання останнього надати позивачу оригінали кредитних договорів № 4Р3392И від 25.06.2013, № 4Р13391И від 21.06.2013, № 4Р122593И від 11.10.2013 та інші документи, які засвідчують обов'язок боржника щодо повернення кредиту та документи, якими забезпечувалися вказані кредитні договори.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ТОВ «Річ-Ойл» та ПАТ КБ «Приватбанк» укладені кредитні договори № 4Р3392И від 25.06.2013, № 4Р13391И від 21.06.2013 та № 4Р122593И від 11.10.2013. 08.11.2016 між ТОВ «Софт-Альянс» та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір поруки № 4Р12253И/П, як забезпечення виконання обов'язків за вказаними кредитними договорами. Позивач відповідно до договору поруки 09.11.2016 виконав усі зобов'язання за кредитними договорами, оскільки ТОВ «Річ-Ойл» як позичальник не виконало належним чином свої зобов'язання за кредитними договорами. Проте відповідачем не виконано умови договору поруки та не надано документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2018 відкрито провадження у справі № 910/7502/18 та прийнято позовну заяву до розгляду; залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Річ-Ойл», Національний банк України та Міністерство фінансів України; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Даною ухвалою зобов'язано відповідача протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 12.06.2018 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 561 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 12.06.2018 є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 21.02.2018, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 19.07.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 561, а отже відповідач мав подати відзив до 03.08.2018 включно.

Позивачем 22.06.2018 до відділу діловодства суду подано клопотання, в якому просить суд постановити ухвалу про розгляд справи № 910/7502/18 за правилами загального позовного провадження, а у разі залишення відповідного клопотання без задоволення, здійснити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/7502/18 від 27.06.2018 заяву позивача про розгляду справи в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення, проте, з метою з'ясування всіх обставин справи, призначено судове засідання на 12.07.2018.

09.07.2018 від позивача на адресу суду надійшло клопотання по витребування у відповідача копії кредитних договорів № 4Р3392И від 25.06.2013, № 4Р13391И від 21.06.2013, № 4Р122593И від 11.10.2013 та розрахунки розміру зобов'язань ТОВ «Річ-Ойл» з повернення кредиту та сплати відсотків за вказаними кредитними договорами.

Третьою особою-2 10.07.2018 подано до відділу діловодства суду пояснення щодо позову відповідно до яких зазначає, що зі змісту договору поруки, що був укладений між позивачем та відповідачем вбачається, що вимоги позивача про передачу оригіналів кредитних договорів та відповідних документів, які підтверджують зобов'язання ТОВ «Річ-Ойл» не відповідає дійсним до мовленням сторін, які відображені в договорі поруки оскільки п. 10 договору поруки передбачено обов'язок відповідача передати не оригінали, а належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують обов'язок боржника за кредитними договорами. Законодавець пов'язує момент переходу до поручителя усіх прав кредитора за основним зобов'язання виключно з того моменту, коли основне зобов'язання буде виконано поручителем в повному обсязі. Відповідно і право поручителя вимагати передачі саме оригіналів документів, які підтверджують обов'язок боржника, можливе лише в тому випадку, коли первісний кредитор повністю вибуде з основного зобов'язання. Втім, позивач зазначаючи в своїй позовній заяві, що в повному обсязі виконав зобов'язання боржника за кредитними договорами, всупереч положенням ст. 73, 73, 76 Господарського процесуального кодексу України, не надає жодного доказу на підтвердження наступних обставин: не підтверджено належними доказами ті обставини, що сума заборгованості, яка була сплачена позивачем на підставі договору поруки, відповідає повній сумі заборгованості боржника за кредитними договорами, яка існувала на дату погашення заборгованості. Тобто, не доведено, що поручитель виконав зобов'язанням боржника за кредитними договорами в повному обсязі. Не підтверджено, що зобов'язання боржника за кредитними договорами, що вказані в п. 1 договору поруки, обмежуються виключно погашенням кредиту та сплатою відсотків за користування кредитом. Відтак вимоги позивача вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач в судовому засіданні 12.07.2018 підтримав подане ним клопотання про витребування доказів.

Відповідач в судовому засіданні 12.07.2018 проти задоволення клопотання позивача заперечував.

Суд розглянувши в судовому засіданні 12.07.2018 подане позивачем клопотання відзначає наступне

За приписами ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Частинами 2, 3 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Суд, розглянувши клопотання позивача про витребування доказів, дійшов висновку про відмову в його задоволенні, оскільки докази, які просить витребувати позивач не стосуються предмету позову та жодним чином не впливають на аргументи сторін у даній справі. Фактично позивач заявляючи клопотання намагається отримати документи, які згідно договору поруки підлягають передачі позивачу лише за умови виконання ним певних обов'язків.

Позивач в судовому засіданні 12.07.2018 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 12.07.2018 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

Відповідач вимог ухвали про відкриття виконавчого провадження у справі від 12.06.2018 станом на 03.08.2018 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Третя особа-1 вимог ухвали про відкриття виконавчого провадження у справі від 12.06.2018 не виконала, письмові пояснення щодо позову не подала.

Третя особа-2 вимог ухвали про відкриття виконавчого провадження у справі від 12.06.2018 не виконала, письмові пояснення щодо позову не подала.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.11.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Софт-Альянс» (далі - позивач, поручитель) та Публічним акціонерним товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач, кредитор) укладено договір поруки № 4Р12253И/П (далі - договір поруки).

Відповідно до п. 1 договору поруки його предметом є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Річ-Ойл» (код за ) (далі - боржник) своїх зобов'язань за:

- кредитним договором від 25.06.2013 № 4Р13392И (далі - кредитний договір 1), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

- кредитним договором від 21.06.2013 № 4Р13391И (далі - кредитний договір 2), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору;

- кредитним договором від 11.10.2012 № 4Р12253И (далі - кредитний договір 3), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Спір виник внаслідок того, що позивач як поручитель виконав обов'язок боржника за кредитними договорами та погасив суму боргу, тому відповідач у відповідності до умов договору поруки та ст. 556 Цивільного кодексу України повинен вручити йому оригінали документів, які підтверджують права позивача як нового кредитора, проте відповідач відмовляється надати позивачу відповідні документи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч.ч. 1,2 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язку боржника за кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в термін, відповідно до кредитного договору.

Відповідно до п. 8 договору поруки до поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором переходять всі права кредитора за кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

Згідно платіжного доручення № 22 від 09.11.2016 позивачем перераховано відповідачу кошти в сумі 31.000.010,83 грн. В рядку «призначення платежу» зазначено: виконання зобов'язань по кредитному договору № 4Р13391И від 21.06.2013 згідно договору поруки № 4Р12253И/П від 08.11.2016.

Згідно платіжного доручення № 23 від 09.11.2016 позивачем перераховано відповідачу кошти в сумі 17.757.175,08 грн. В рядку «призначення платежу» зазначено: виконання зобов'язань по кредитному договору № 4Р13392И від 25.06.2013 згідно договору поруки № 4Р12253И/П від 08.11.2016.

Згідно платіжного доручення № 25 від 09.11.2016 позивачем перераховано відповідачу кошти в сумі 627.690.327,85 грн. В рядку «призначення платежу» зазначено: виконання зобов'язань по кредитному договору № 4Р12253И від 11.10.2012 згідно договору поруки № 4Р12253И/П від 08.11.2016.

Відповідно до п. 10 договору поруки кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів Банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 556 Цивільного кодексу України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Законодавцем не передбачено передачу кредитором поручителю саме оригіналів документів, які підтверджують обов'язок боржника, оскільки з огляду на ч. 3 ст. 553 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 556 Цивільного кодексу України поручителем може бути кілька осіб і до кожного з них хто виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов'язку, що виконана ним.

З норм зобов'язального права, що містяться у розділі І книги п'ятої Цивільного кодексу України не випливає обов'язку відповідача передати позивачу оригінали документів.

Судом встановлено, що ані умовами договору поруки ані чинним законодавством України не передбачено обов'язку кредитора передати поручителю саме оригінали документів, що підтверджують обов'язок боржника.

Згідно зі ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Слід зазначити, що позивачем не подано жодних доказів в підтвердження того, що він звертався до відповідача з вимогою надати документи, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Софт Альянс» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В. Сівакова