КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2018 р. місто Київ Справа №925/36/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Гончарова С.А.

Тищенко О.В.

при секретарі судового засідання: Цибульський Р.М.

за участю представників:

від позивача (скаржника): не з'явилися;

від відповідача: не з'явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.04.2018 (повний текст складено і підписано 05.04.2018) у справі №925/36/18 (суддя Кучеренко О.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк"

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

про стягнення 148814,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області звернулось Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення 148814,06 грн., з яких: 30000,00 грн. заборгованості за кредитом за договором банківського обслуговування від 25.02.2013 за послугою «Гарантований платіж», 54556,67 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 64257,39 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Позов мотивовано тим, що банком на ім'я відповідача 25 лютого 2013 року було відкрито рахунок для обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку. Рахунок було відкрито шляхом направлення позивачем заяви на ім'я банку через систему інтернет-клієнт-банкінг. У заяві зазначено, що клієнт підписавши дану заяву приєднується і погоджується із умовами, викладеними в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифів Приват Банку, що розміщені на офіційному сайті ПриватБ анку www.privatbank.ua. Також у заяві зазначено, що про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або у письмовій формі або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентуються Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщенні в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua і разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. На заяві міститься запис, що клієнтом накладено електронно цифровий підпис у системі інтернет-кліент-банкінгу у Приват 24 25.02.2013 а відтак, позивач вважає що відповідач належним чином уклав договір банківського обслуговування. Позивачем неодноразово надавались кредитні кошти відповідачу, які останній повертав, однак кошти в сумі 30 000 грн. відповідач не повернув в зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість за кредитом за договором банківського обслуговування від 25.02.2013 за послугою «Гарантований платіж», 54556,67 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 64257,39 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, які позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив, зазначив, що ні заяви від 25.02.2013 про приєднання і погодження з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку, що розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua, ні заявок на гарантовані платежі, електронно-цифровим підписом не підписував взагалі. Позовна заява та додатні до неї документи не містять жодного доказу, що він погодився на такі високі проценти у розмірі 36% річних та 56% ставка (прострочена) та погоджувався на такі штрафні санкції. Відповідач стверджує, що заявку на проведення гарантованих платежів від 26.02.2014 також не підписував, але визнає, що в цей період в телефонній розмові з банком, просив у борг 30 000,00 грн., однак на умовах, про які банк повідомляв йому в лютому 2013 року. Банк надавав відповідачу ці кошти, оскільки на той момент у нього не було заборгованості перед банком, і кошти отримані ним від банку у період з 28.10.2013 по 28.01.2014 були повернуті вчасно. Грошові кошти в розмірі 30 000,00 грн. відповідач поверне найближчим часом. Відповідач просить застосувати строки позовної давності вважає, що трьохрічний строк для звернення до суду у позивача сплинув у липні 2017 року, а його пропуск є окремою та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 05.04.2018 (повний текст складено і підписано 05.04.2018) у справі № 925/36/18 у задоволені позову відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду мотивовано тим, що для встановлення факту підписання, саме ОСОБА_3, договору банківських послуг, на який позивач посилається, як на підставу виникнення у клієнта відповідних зобов'язань, належних доказів позивачем не подано. Позивачем не доведено, що між банком та клієнтом виникли спірні правовідносини, оскільки вказаний договір без підпису клієнта не може вважатися укладеним, а тому його вимоги про неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань є необґрунтованими та недоведеними. Позивачем не доведено та належним чином не підтверджено укладення між ним та фізичною особи-підприємцем ОСОБА_3 договору банківського обслуговування та надання, на підставі цього договору, кредитних коштів, оскільки жодна заявка на гарантований платіж не містить підпису відповідача, відтак не може бути належним доказом на підтвердження надання кредитних коштів саме відповідачеві.

Не погоджуючись з прийнятим по справі рішенням, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило наведене рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що, на думку скаржника, оскаржуване рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також висновки, які в ньому містяться не відповідають обставинам справи.

Зокрема, скаржник в апеляційній скарзі зазначив про те, що відповідач неодноразово користувався послугою «Гарантований платіж» (кредитною лінією), шляхом реєстрації відповідних заявок в системі інтернет-кліент-банкінгу у Приват 24 та отримував кредитні кошти, таким чином факт укладення договору підтверджується діями сторін шляхом прийняття до виконання його умов, а саме позивач надавав, а відповідач повертав кредитні кошти та частково сплачував заборгованість, порядок укладання такого виду договорів передбачений статтею 634 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 24.06.2018, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.04.2018 (повний текст рішення складено 05.04.2018 ) у справі 925/36/18 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Гончаров С.А., Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.05.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.04.2018 (повний текст рішення складено 05.04.2018 ) у справі 925/36/18, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 31.05.2018 (ухвала отримана Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» згідно поштового повідомлення 026 - 11.05.2018, фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 згідно поштового повідомлення 859- 12.05.2018).

Розпорядженням від 31.05.2018, у зв'язку з перебуванням судді Куксова В.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, відповідно до підпунктів до п.2.3.25, 2.3.49 п. 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний авторозподіл справи № 925/36/18.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 31.05.2018 для розгляду справи № 925/36/18 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.04.2018 (повний текст рішення складено 05.04.2018 ) у справі 925/36/18 сформовано колегію суддів у складі: Станік С.Р. (головуючий суддя), судді: Гончаров С.А., Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2018 прийнято справу № 925/36/18 до провадження колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Гончаров С.А., Тищенко О.В. для розгляду апеляційної скарги Господарського суду Черкаської області від 05.04.2018 (повний текст рішення складено 05.04.2018 ) у справі 925/36/18, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 26.06.2018 (ухвала отримана Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват банк» згідно поштового повідомлення 265 - 13.06.2018, фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 згідно поштового повідомлення 555 - 12.06.2018).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 в судовому засіданні оголошено перерву до 17.07.2018.

Скаржник в судове засідання 17.07.2018 своїх представників не направив, причин неявки суд не повідомив, через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду заяв та клопотань не подавав. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач в судове засідання 17.07.2018 своїх представників не направив, причин неявки суд не повідомив, через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду 03.05.2018, 14.05.2018, 13.06.2018 подав заяви про порушення позивачем вимог статей 258,259 Господарського процесуального кодексу України просив апеляційну скаргу позивача вважати такою, що подана з порушенням норм вищенаведених статей. Інших заяв та клопотань не подавав. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Частиною 12 статтею 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, 25 лютого 2013 року на ім'я фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - відповідач) Черкаським відділенням банку ПАТ КБ «Приватбанк» було відкрито рахунок № НОМЕР_1 для обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку. У заяві зазначено, що клієнт підписавши цю заяву приєднується і погоджується із умовами, викладеними в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифів Приват Банку, що розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Також у заяві зазначено, що про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або у письмовій формі або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентуються Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщенні в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua і разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. На заяві міститься запис, що клієнтом накладено електронно цифровий підпис у системі інтернет-кліент-банкінгу у Приват 24 25.02.2013.

Протягом жовтня 2013 року лютого 2014 року на вказаний рахунок, згідно заявок на гарантований платіж, банком було перераховано відповідні грошові суми, які були зазначені у цих заявках. Рух коштів на цьому рахунку відображений також у виписках банку по рахунку клієнта та розрахунку заборгованості. За доводами позивача протягом зазначеного періоду, тобто з 28.10.2013 по 26.02.21014, відповідач належним чином виконував умови договору, проте після останнього перерахунку банком коштів на рахунок клієнта 11.03.2014, останній, у визначений договором строк кредитні кошти не повернув, не сплатив відсотки за користування кредитними коштами, внаслідок чого за ним рахується заборгованість по кредиту у розмірі 30000,00 грн., відсотків за користування кредитом у сумі 54556,67 грн. за період з 11.03.2014 по 14.06.2017 та пеня у сумі 64257,39 грн. за період з 01.08.2014 по 14.06.2017, які позивач просив стягнути з відповідача у примусовому порядку.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов'язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Правовідносини, які пов'язані з відкриттям банківського рахунку, з кредитних відносин, урегульовані нормами Господарського та Цивільного кодексів України, Законами України та іншими нормативно-правовими актами.

У статті 333 Господарського кодексу України зазначено, що фінанси суб'єктів господарювання є самостійною ланкою національної фінансово-кредитної системи з індивідуальним кругообігом коштів, що забезпечує покриття витрат виробництва продукції (робіт, послуг) і одержання прибутку. Фінансова діяльність суб'єктів господарювання включає грошове та інше фінансове посередництво, страхування, а також допоміжну діяльність у сфері фінансів і страхування.

Згідно зі статтею 339 Господарського кодексу України фінансове посередництво здійснюється банками у формі банківських операцій. Основними видами банківських операцій є депозитні, розрахункові, кредитні, факторингові та лізингові операції. Перелік банківських операцій визначається законом про банки і банківську діяльність. Як встановлено судом першої інстанції договір, на який посилається позивач є договором, який містить у собі ознаки кредитних відносин та відносин щодо банківського рахунку.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (статті 1055 Цивільного кодексу України). За договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (статті 1066 Цивільного кодексу України).

Вимоги до письмової форми правочину, передбачені у статті 207 Цивільного кодексу України, відповідно до якої правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У якості вчинення правочину (договору) у письмовій формі позивач надав суду копію заяви від 25.02.2013 про відкриття Черкаським відділенням банку рахунку для обслуговування кредитного ліміту на ім'я фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, у якій міститься застереження, що підписавши цю заяву клієнт приєднується і погоджується із умовами, викладеними в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифів ПриватБанку, що розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. Разом з тим, вказана заява не містить власного підпису самого підприємця, але містить запис, що клієнтом накладено електронно-цифровий підпис у системі інтернет-кліент-банкінгу у Приват 24 25.02.2013.

Частиною 3 статті 207 Цивільного кодексу України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Таким чином, враховуючи положення цієї норми суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що належним доказом підписання заяви від 25.02.2013 від імені відповідача за допомогою, зокрема, електронного підпису може бути або наявність письмової згоди сторін договору, у якій міститься зразки власноручних підписів, або у інших передбачених законом випадках. У складі Інформаційно-довідкового департаменту Державної фіскальної служби функціонує Акредитований центр сертифікації ключів, метою діяльності якого є безкоштовне надання послуг електронного цифрового підпису органам державної влади, органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам та організаціям всіх форм власності, іншим суб'єктами господарської діяльності та фізичним особам. Процедура отримання послуг електронного цифрового підпису передбачена Наказом Міндоходів України №79 від 01.11.2013 «Про формування посилених сертифікатів ключів з подовженим строком дії», а на час укладення зави про обслуговування лімітного кредиту - Регламентом Акредитованого центру сертифікації ключів Інформаційно-довідкового департаменту державної податкової служби, затвердженого Головою Державної податкової служби України 07.05.2012, відповідно до якого отримання послуг електронного цифрового підпису через мережу Інтернет неможлива, а передбачена особиста присутність заявника (чи його довіреної особи) під час процедури реєстрації. Відповідно до п.5.2 Регламенту Акредитованого центру сертифікації ключів, передбачено, що заявник може бути представлений довіреною особою, якщо немає можливості його особистої присутності в Акредитованому центрі сертифікації ключів Інформаційно-довідкового департаменту. У цьому випадку заявник надає довіреність на подання документів для реєстрації.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що для встановлення факту підписання, саме ОСОБА_3, договору банківських послуг, на який позивач посилається, як на підставу виникнення у клієнта відповідних зобов'язань, належних доказів позивачем не подано. Відтак, позивачем не доведено, що між банком та клієнтом виникли спірні правовідносини, оскільки вказаний договір без підпису клієнта не може вважатися укладеним, а тому його вимоги про неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань є необґрунтованими та недоведеними. Необгрунтованими та недоведеними є і вимоги позивача як про стягнення основного боргу, так і про стягнення відсотків за користування кредитними коштами та нарахування пені, оскільки нарахування відсотків та відповідальність у вигляді застосування неустойки можливе, у випадку виникнення у відповідача зобов'язань перед позивачем та порушення таких зобов'язань відповідачем.

Отже, зважаючи на встановлені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено та належним чином не підтверджено укладення між ним та саме фізичною особи-підприємцем ОСОБА_3 договору банківського обслуговування та надання, на підставі цього договору, кредитних коштів, оскільки жодна заявка на гарантований платіж не містить підпису відповідача, відтак не може бути належним доказом на підтвердження надання кредитних коштів саме відповідачеві. Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що визнання відповідачем факту отримання коштів від позивача у розмірі 30000,00 грн. не підтверджує отримання відповідачем, як фізичною особою - підприємцем, відповідних коштів, оскільки дані кошти могли бути отримані ним і за будь-якою іншою угодою, яка не є предметом розгляду у цій справі.

Таким чином, вищенаведене спростовує доводи скаржника, як безпідставні та необґрунтовані,у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи скаржника в обґрунтування підстав скасування рішення Господарського суду Черкаської області від 05.04.2018 (повне рішення складено 05.04.2018) у справі № 925/36/18 не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та фактичними обставинами.

Також, судом апеляційної інстанції розглянуті заяви ФОП ОСОБА_3 про порушення позивачем вимог статей 258, 259 Господарського процесуального кодексу України, зокрема в частині порушення порядку надсилання відповідачу копії апеляційної скарги з додатками на адресу його місцезнаходження. Судом апеляційної інстанції встановлено, що скаржником до матеріалів апеляційної скарги було подано належні докази надсилання відповідачу копії апеляційної скарги та додатків до неї, що підтверджується фіскальним чеком поштової установи та описом вкладеного, а тому скаржником було дотримано приписи ст.ст. 258, 259 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни рішення Господарського суду Черкаської області від 05.04.2018 (повне рішення складено 05.04.2018) у справі № 925/36/18 - у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на скаржника. Крім того, судом першої інстанції було вірно здійснено розподіл судових витрат в частині покладення судового збору за подачу позову на позивача у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 240, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват банк» на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.04.2018 (повне рішення складено 05.04.2018) у справі № 925/36/18 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 05.04.2018 (повне рішення складено 05.04.2018) у справі № 925/36/18 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват банк».

4. Матеріали справи № 925/36/18 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено і підписано: 27.07.2018.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді С.А. Гончаров

О.В. Тищенко