ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2018 р. м. Київ Справа № 911/683/18

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Цукурова Ю.В., розглянувши матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6,

до Ставищенського житлово-комунального підприємства

09400, Київська обл., смт Ставище, вул. Цимбала Сергія, буд. 48-А,

про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (довіреність № 16-64 від 14.04.2017);

відповідача не зявився;

обставини справи:

До господарського суду Київської області (вх. № 713/18 від 04.04.2018) надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Ставищенського житлово-комунального підприємства про стягнення 20357,13 грн. інфляційних втрат, 1715,05 грн. 3% річних та 13957,74 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем строків виконання грошових зобовязань за договором купівлі - продажу природного газу № 2261/14-КП-17 від 28.01.2014.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.04.2018 прийнято позовну заяву Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.05.2018.

Через канцелярію господарського суду Київської області надійшла заява (вх. № 8578/18 від 03.05.2018) Ставищенського житлово-комунального підприємства про залишення позовної заяви без розгялду.

У підготовче засідання 03.05.2018 зявились представники сторін.

У судовому засіданні розглянуто заяву відповідача про залишення позовної заяви без розгляду (вх. № 8578/18 від 03.05.2018), що обґрунтована зазначенням судом в ухвалі про відкриття провадження у справі реквізитів договору, що не укладався між сторонами та встановлена наявність описки в ухвалі господарського суду Київської області про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, а саме: у даті договору купівлі-продажу замість вірної дати укладення договору - 28.01.2014 зазначено дату - 28.01.2018. Судом розяснено, що вказана описка не впливає на рішення суду при прийнятті позовної заяви та відкриття провадження у справі № 911/683/18, оскільки є суто технічною. Представником відповідача заявлено про відмову від заяви (вх. № 8578/18 від 03.05.2018) про залишення позовної заяви без розгляду, відтак, судом залишено вказану заяву без розгляду.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.05.2018 відкладено підготовче засідання до 05.06.2018.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.06.2018 відкладено підготовче засідання до 26.06.2018.

Через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 9249/18 від 16.05.2018) відповідно до якого позов заперечений повністю, з підстав спливу строку позовної давності.

Через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 11413/18 від 15.06.2018).

Позивач не погоджується із доводами відповідача відносно строку позовної давності, оскільки, пунктом 9.3. Договору строк позовної давності щодо стягнення основного боргу, пені, штрафу, 3 % та інфляційних втрат за взаємною згодою сторін збільшено та встановлено у 5 років.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.06.2018 закрито підготовче провадження у справі № 911/683/18 та призначено справу до розгляду по суті на 17.07.2018.

У судове засідання 17.07.2018 зявився представник позивача, який підтримав позовні вимоги у повному обсязі, представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, місце та час судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 17.07.2018 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі-позивач) та Ставищенським житлово-комунальним підприємством (далі-відповідач) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 2261/14-КП-17 від 28.01.2014 (далі-Договір).

Відповідно до пункту 2.1 Договору, продавець передає покупцеві з 01.01.2014 по 31.12.2014 газ обсягом до 36,0 тис.куб.м.

Відповідно до пункту 3.3 Договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Згідно з пунктом 5.2 Договору ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 3113,00 грн., без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки затвердженого тарифу на природній газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20 %.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 287,00 грн., крім того, ПДВ 20% - 57,40 грн., всього з ПДВ 344,40 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природнього газу 3462,26 грн., крім того, ПДВ - 20% - 692,45 грн., всього з ПДВ 4157,71 грн.

Відповідно до пункту 6.1 Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами, шляхом 100% поточної оплати, протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з пунктом 6.4 Договору, у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору, сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від покупця, погашає вимоги продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного покупцем: у першу чергу, відшкодовуються витрати продавця, повязані з одержанням виконання; у другу чергу, сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафу; у третю чергу, погашається основна сума боргу.

Відповідно до пункту 7.2 Договору, у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору, продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору, він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з пунктом 9.3 Договору, строк у межах якого сторони можуть звертатися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі, щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років.

Відповідно до пункту 11 Договору встановлено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріпленням їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковою угодою № 1 від 28.04.2014 до Договору внесені зміни до пункту 5.2. та викладено його в наступній редакції: ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 4020,00 грн., без врахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки, до затвердженого тарифу на природній газ, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ - 2 %; податок на додану вартість за ставкою 20%, крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 287,00 грн., крім того, ПДВ - 20% - 57,40 грн., всього з ПДВ 344,40 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу 4387,40 грн., крім того, ПДВ 20% - 877,48 грн., всього з ПДВ 5264,88 грн.

Додатковою угодою № 2 від 23.05.2014 до Договору внесені зміни до пункту 5.2. та викладено його в наступній редакції: ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 4724,00 грн., без врахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки, до затвердженого тарифу на природній газ, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ - 2 %; податок на додану вартість за ставкою 20%, крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 355,00 грн., крім того, ПДВ - 20% - 71,00 грн., всього з ПДВ 426,00 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 5173,48 грн., крім того, ПДВ 20% - 1034,70 грн., всього з ПДВ 6208,18 грн.

Додатковою угодою № 3 від 10.06.2014 до Договору внесені зміни до пункту 5.2. та викладено його в наступній редакції: ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 4724,00 грн., без врахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки, до затвердженого тарифу на природній газ, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ - 2 %; податок на додану вартість за ставкою 20%, крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 366,70 грн., крім того, ПДВ -20% - 73,34 грн., всього з ПДВ 440,04 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 5185,18 грн., крім того, ПДВ 20% - 1037,04 грн., всього з ПДВ 6222,22 грн.

Додатковою угодою № 4 від 15.09.2014 до Договору внесені зміни до пункту 5.2. та викладено його в наступній редакції: ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 4874,00 грн., без врахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки, до затвердженого тарифу на природній газ, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ -2 %; податок на додану вартість за ставкою 20%, крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 366,70 грн., крім того, ПДВ -20% - 73,34 грн., всього з ПДВ 440,04 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 5338,18 грн., крім того ПДВ 20% - 1067,64 грн., всього з ПДВ 6405,82 грн.

Додатковою угодою № 5 від 10.11.2014 до Договору внесені зміни до пункту 5.2. та викладено його в наступній редакції: ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 5100,00 грн., без врахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки, до затвердженого тарифу на природній газ, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ -2 %; податок на додану вартість за ставкою 20%, крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 366,70 грн., крім того, ПДВ -20% - 73,34 грн., всього з ПДВ 440,04 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 5568,70 грн., крім того ПДВ 20% - 1113,74 грн., всього з ПДВ 6682,44 грн.

Додатковою угодою № 6 від 15.12.2014 до Договору внесені зміни до пункту 5.2. та викладено його в наступній редакції: ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 5900,00 грн., без врахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки, до затвердженого тарифу на природній газ, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ -2 %; податок на додану вартість за ставкою 20%, крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 366,70 грн., крім того, ПДВ -20% - 73,34 грн., всього з ПДВ 440,04 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 6384,70 грн., крім того ПДВ 20% - 1276,94 грн., всього з ПДВ 7661,64 грн.

Короткий зміст позовних вимог

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням строків виконання грошових зобовязань за договором купівлі-продажу природного газу № 2261/14-КП-17 від 28.01.2014. На момент звернення позивача з позовом до суду вартість природного газу за Договором відповідачем повністю сплачена, проте, за період прострочення оплати позивачем нараховані пеня, 3% річних та інфляційні втрати.

Узагальнені доводи учасників справи

Аргументи Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

1. На виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ, всього на суму 110711,51 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: 13.01.2014 - 28679,97 грн.; 28.02.2014 11924,03 грн.; 31.03.2014 9971,30 грн.; 30.11.2014 25306,39 грн.; 31.12.2014 34829,82 грн.

2. Оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобовязання у строк, визначений Договором, чим порушив умови господарського зобовязання, зокрема, вимоги пункту 6.1 Договору, якими встановлено, що зобов'язання з оплати газу здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, відтак, позивачем нараховані за періоди прострочення оплат за Договором пеню у розмірі 13957,74 грн. відповідно до пункту 7.2 Договору, 3 % річних у розмірі 1715,05 грн. та інфляційні втрати у розмірі 20357,13 грн., згідно з вимогами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

3. Заявлені до стягнення пеня, 3% річних та інфляційні втрати нараховані за порушення строків виконання грошового зобовязання, що визначені умовами Договору, що підтверджується наявними у матеріалах справи бухгалтерськими операціями з оплати відповідачем коштів за Договором.

Аргументи Ставищенського житлово-комунального підприємства

1. Визнає укладення Договору.

2. Визнає строки здійснення ним оплат за Договором: 29.04.2014 28679,97 грн.; 29.04.2014 11924,03 грн.; 29.04.2014 9971,30 грн.; 31.12.2014 5449,61 грн.; 30.01.2015 1723,49 грн.; 24.02.2015 2298,33 грн., 24.03.2015 2550,76, грн..; 06.01.2016 13284,20 грн.; 06.01.2016 34829,82 грн., всього суму 110711,51 грн. та зазначає, що, станом на момент подання позову, у відповідача перед позивачем відсутній борг за Договором.

3. Заявляє застосування строків позовної давності.

Норми права, що підлягають застосуванню

Відповідно до статті 194 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до вимог статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір, який за своєю правовою природою є договором купівлі продажу.

Згідно з статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з пунктом 2 статті 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені);

Відповідно до статті 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно з статтею 267 Цивільного кодексу України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до статті 1 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно з статтею 1 Закону України Про теплопостачання теплогенеруюча організація - суб'єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію; теплопостачальна організація - суб'єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Згідно зі статтею 2 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 1 статті 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Відповідно до пункту 14 Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи, висновки за результатами розгляду справи

1. На виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ, всього на суму 110711,51 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: 13.01.2014 - 28679,97 грн.; 28.02.2014 11924,03 грн.; 31.03.2014 9971,30 грн.; 30.11.2014 25306,39 грн.; 31.12.2014 34829,82 грн.

2. На виконання умов Договору відповідачем сплачено: 29.04.2014 28679,97 грн.; 29.04.2014 11924,03 грн.; 29.04.2014 9971,30 грн.; 31.12.2014 5449,61 грн.; 30.01.2015 1723,49 грн.; 24.02.2015 2298,33 грн., 24.03.2015 2550,76, грн.; 06.01.2016 13284,20 грн.; 06.01.2016 34829,82 грн., всього суму 110711,51 грн., що підтверджується матеріалами справи та визнається обома сторонами.

3. Сторонами не заперечується, що, станом на момент подання позову, у відповідача перед позивачем відсутній основний борг Договором.

4. Судом встановлено, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно, чим порушив умови господарського зобовязання, зокрема, вимоги пункту 6.1 Договору, внаслідок чого позивачем, відповідно до статей 549, 625 Цивільного кодексу України та пункту 7.2. Договору, здійснено нарахування: пені у розмірі 13957,74 грн., 3 % річних у розмірі 1715,05 грн. та інфляційних втрат у розмірі 20357,13 грн.

4. Відповідачем у відзиві заявлено про застосування строків позовної давності.

Суд не бере до уваги аргументи відповідача щодо спливу позовної давності до вимог, що заявлені позивачем у даній справі, оскільки, відповідно до статті 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до пункту 9.3 Договору, сторонами погоджено, що строк, у межах якого сторони можуть звертатися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі, щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років.

Отже, строк позовної давності до спірних вимог сторонами збільшено і позивач правомірно звернувся до суду у межах строку, визначеного Договором.

Одночасно, виходячи з вимог статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, господарський суд має з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Таким чином, якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 Цивільного кодексу України і вирішити питання про наслідки такого спливу (або відмовити у задоволенні заявлених вимог у зв'язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі, вирішити спір із застосуванням наведеної норми Цивільного кодексу України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.07.2018 справа № 914/1886/17.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що частина 3 статті 7 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії є нормою прямої дії, при цьому, застосування приписів частини 3 статті 7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Докази включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за Законом суду не надано, одночасно, судом враховано, що заборгованість за прострочення оплати якої позивачем нараховано пеню, 3 % річних та інфляційні втрати, сплачена відповідачем до набрання чинності Законом 30.11.2016 (остання оплата 06.01.2016), а згідно з пунктом 1.2. Договору, газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими субєктами господарювання, відтак, суд дійшов висновку, що, відповідно до прямої вказівки закону, пеня, 3% річних, інфляційні втрати на такий борг не підлягають нарахуванню позивачем, а нараховані - підлягають списанню, отже, відсутні підстави для стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційні втрати, що нараховані на фактично погашену заборгованість, на підставі частини 3 статті 7 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16.

Судом враховано, що таких аргументів не зазначалось відповідачем, проте, відповідно до частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України метою господарського судочинства є захист порушених, невизначених або оспорюваних прав і законних інтересів, а в даному випадку, право позивача на суми, що заявлені до стягнення відсутнє.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до норми прямої дії частини 3 статті 7 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії заборонено нараховувати суми, що заявлені позивачем у даній справі до стягнення.

Практика Європейського суду з прав людини, яка була застосована під час розгляду справи

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства та з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Проаналізувавши практику Європейського суду, судом взято до уваги рішення від 19 лютого 2009 року (справа «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) згідно з яким встановлено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

7. Судовий збір за подання позовної заяви, в порядку пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача повністю.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 11, 73, 74, 76-80, 191, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову (вх. № 713/18 від 04.04.2018) Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ) до Ставищенського житлово-комунального підприємства (09400, Київська обл., смт Ставище, вул. Цимбала Сергія, буд. 48-А, ) про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.07.2018.

Суддя С.О. Саванчук