РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.07.2018Справа № 910/7386/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 72 731,31 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 72 731,31 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, у зв'язку з чим вагони № 55422265, № 61775458, № 55214761, № 52288313, № 55230569 з вантажем (кокс доменний), прибули з недостачею на суму 72 731,31 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2018 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв'язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 12.06.2018 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5.

Відповідач ухвалу суду від 12.06.2018, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 15.06.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення № 434.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

14.02.2018 між Публічним акціонерними товариством «Українська залізниця» (далі перевізник, відповідач) та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - вантажовідправник, вантажоодержувач, позивач) укладено Договір про надання послуг № 00059/ЦТЛ-2018, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до залізничної накладної №49419567 від 24.04.2018, відправником - ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод», на підставі Договору № 245/108/16Сб від 01.02.2016 (далі - Договір), укладеного між позивачем, як покупцем, та ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод», як постачальником, було здійснено поставку коксу залізничним транспортом, зокрема вагонами № 55422265, № 61775458, № 55214761, №52288313, №55230569 з вантажем "кокс доменний". Одержувачем є Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча".

По прибутті вагонів № 55422265, № 61775458, № 55214761, №52288313, №55230569, на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці було складено комерційні акти:

- № 485604/548 від 26.04.2018, відповідно до якого, недостача коксу у вагоні № 55422265 складає 1 950 кг.;

- № 485604/549 від 26.04.2018, відповідно до якого, недостача коксу у вагоні № 61775458 складає 1 800 кг.;

- № 485604/550 від 26.04.2018, відповідно до якого, недостача коксу у вагоні № 55214761 складає 3 900 кг.;

- № 485604/551 від 26.04.2018, відповідно до якого, недостача коксу у вагоні № 52288313 складає 2 250 кг.;

- № 485604/552 від 26.04.2018, відповідно до якого, недостача коксу у вагоні № 55230569 складає 2 200 кг.

Позивач зазначив, що відповідач, як перевізник належним чином не виконав зобов'язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв'язку з чим зобов'язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 72 731,31 грн., заподіяні незбереженням прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничної накладної № 49419567 від 24.04.2018.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Згідно з пунктом 2 статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено: у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з статтею 113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Відповідно до статті 130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 133 Статуту залізниць України передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Факт нестачі за спірним перевезенням підтверджений комерційними актами № 485604/548 від 26.04.2018, № 485604/549 від 26.04.2018, № 485604/550 від 26.04.2018, № 485604/551 від 26.04.2018, № 485604/552 від 26.04.2018.

При складанні комерційного акту № 485604/548 від 26.04.2018, встановлено наступне: «На підставі акту о/ф № 1-148 від 26.04.2018 ст. Маріуполь-Сортувальний Дон.з.д. здійснювалась комісійне зважування вагона № 55422265, по відправці, зазначеній на лицевій стороні акту. По документу значиться вантаж кокс доменний (вологий), насипом. Вага визначена відправником на вагонних вагах (100т): брутто - не вказано, тара 24 000 кг., нетто 45 300 кг. При зважуванні виявилось: брутто - 67 350 кг., тара - 24 000 кг., нетто 43 350 кг., що менше документа на 1 950 кг.».

При складанні комерційного акту № 485604/549 від 26.04.2018, встановлено наступне: «На підставі поп. акту о/ф в електронній формі № 11085 від 26.04.2018 ст. Волноваха Дон.з.д. здійснювалась комісійне зважування вагона № 61775458, по відправці, зазначеній на лицевій стороні акту. По документу значиться вантаж кокс доменний (вологий), насипом. Вага визначена відправником на вагонних вагах (100т): брутто - не вказано, тара 23 000 кг., нетто 41 300 кг. При зважуванні виявилось: брутто - 62 500 кг., тара - 23 000 кг., нетто 39 500 кг., що менше документа на 1 800 кг.».

При складанні комерційного акту № 485604/550 від 26.04.2018, встановлено наступне: «На підставі поп. акту о/ф в електронній формі № 11089 від 26.04.2018 ст. Волноваха Дон.з.д. здійснювалась комісійне зважування вагона № 55214761, по відправці, зазначеній на лицевій стороні акту. По документу значиться вантаж кокс доменний (вологий), насипом. Вага визначена відправником на вагонних вагах (100т): брутто - не вказано, тара 24 000 кг., нетто 46 850 кг. При зважуванні виявилось: брутто - 66 950 кг., тара - 24 000 кг., нетто 42 950 кг., що менше документа на 3 900 кг.».

При складанні комерційного акту № 485604/551 від 26.04.2018, встановлено наступне: «На підставі поп. акту о/ф в електронній формі № 11091 від 26.04.2018 ст. Волноваха Дон.з.д. здійснювалась комісійне зважування вагона № 52288313, по відправці, зазначеній на лицевій стороні акту. По документу значиться вантаж кокс доменний (вологий), насипом. Вага визначена відправником на вагонних вагах (100т): брутто - не вказано, тара 24 000 кг., нетто 47 750 кг. При зважуванні виявилось: брутто - 69 500 кг., тара - 24 000 кг., нетто 45 500 кг., що менше документа на 2 250 кг.».

При складанні комерційного акту № 485604/552 від 26.04.2018, встановлено наступне: «На підставі поп. акту о/ф в електронній формі № 11092 від 26.04.2018 ст. Волноваха Дон.з.д. здійснювалась комісійне зважування вагона № 55230569, по відправці, зазначеній на лицевій стороні акту. По документу значиться вантаж кокс доменний (вологий), насипом. Вага визначена відправником на вагонних вагах (100т): брутто - не вказано, тара 24 000 кг., нетто 46 100 кг. При зважуванні виявилось: брутто - 679 900 кг., тара - 24 000 кг., нетто 43 900 кг., що менше документа на 2 200 кг.».

Приписами статті 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Згідно з частиною другою статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1) 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м'ясо свіже; 2) 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 3) 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м'ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м'ясні всякі; 4) 0,5 % маси всіх інших вантажів.

Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються:

- від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці;

- від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

З урахуванням вищевикладеного, фактична нестача вантажу у вагоні № 55422265 - 1,044 т., у вагоні № 61775458 - 0,974 т., у вагоні № 55214761 - 2,963 т., у вагоні № 52288313 - 1,295 т., у вагоні № 55230569 - 1,278 т.

Загальна сума у рахунку-фактурі № 91973652 від 24.04.2018 складає 47 150 447,20 грн.

На підтвердження оплати зазначеного рахунку, позивачем надано платіжне доручення № від 18.05.2018 на суму 515 427 724,27 грн.

З означеного рахунку вбачається, що вартість 1 т. вантажу (вугілля) складає у вагонах № 55422265, № 61775458 та № 55214761 складає 9 619,90 грн. з ПДВ., в свою чергу вартість 1 т. вантажу (вугілля) у вагонах № 52288313 та № 55230569 складає 9 644,23 грн. з ПДВ.

Отже, з урахуванням граничного розходження маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення, вартість нестачі вантажу становить 72 731,31 грн. з ПДВ.

Враховуючи те, що договір перевезення було укладено позивачем з відповідачем, який безпосередньо надав послуги з перевезення вантажу, а також враховуючи ту обставину, що втрата вантажу відбулась під час його перевезення, відповідач є відповідальною особою за втрату вищезазначеного вантажу, а відтак позовні вимоги до відповідача про стягнення вартості втраченого вантажу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ідентифікаційний код: 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Левченка, будинок 1; ідентифікаційний код: 00191129) збитки в розмірі 72 731 (сімдесят дві тисячі сімсот тридцять одна) грн. 31 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено: 30.07.2018.

Суддя О.А. Грєхова