ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/840/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківський завод транспортного устаткування", 61035, м. Харків, вул. Каштанова, 14, код 32677185
до Державного підприємства "Харківський завод транспортного устаткування" 61102, м. Харків, вул. Достоєвського, 3, код 14309764
про стягнення 192 862,77 грн.
за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_2 за довіреністю №3 від 05.01.2018

відповідача не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Харківський завод транспортного устаткування" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Державного підприємства Харківський завод транспортного устаткування основну суму боргу в розмірі 180971,20 грн., пеню у розмірі 1004,49 грн., 3 % річних у розмірі 10887,08 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди нежитлових приміщень № 3/33-А від 01.03.2011.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2018, для розгляду справи було визначено суддю Прохорова С.А.

Ухвалою суду від 03.04.2018 було відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження на 26.04.2018.

В порядку задволення клопотання відповідача, суд протокольною ухвалою від 26.04.2018 відклав підготовче засідання на 14.05.2018.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх. № 13564 від 14.05.2018) в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування своїх заперечень зазначає, що обовязок орендаря зі сплати виникає не з моменту підписання угоди, а саме з моменту підписання акту приймання- передачі обєкту оренди (п.п.2.1. договору № 3/33-А). Оскільки за дадатковою угодою від 01.01.14р. сторони змінили не лише вартість оренди, але й внесли зміни до предмету договору, шляхом викладення в новій редакції п.п.1.1. договору, позивач зобовязаний надати акт приймання-передачі окремо індивідуально визначеного майна за додатковим договором № 2 від 01.01.14р., за допомогою якого буде встановлено факт приймання ДП «ХЗТУ» певних обєктів нерухомості.

Також відповідач зазначає, що хоча в акті так само як і в додатковій угоді № 3 загальна площа обєктів оренди вказана в розмірі 831, 6 кв.м, згідно акту можна встановити, що фактично сторони передали лише 208,4 кв.м., а акт від 01.03.16р. не містить жодної адреси яка б могла ідентифікувати місцезнаходження приміщень, що нібито передавались в оренду. Додаткова угода № 3 та відповідний акт від 01.03.16р. містять суттєві розбіжності між задекларованою орендною площею та площею, що фактично передається.

Протокольною ухвалою було відкладено підготовче засідання до 29.05.2018 для надання позивачу чусу на підготовку відповіді на відзив відповідача.

Ухвалою суду від 14.05.2018 було продовжено строки підготовчого провадження до 01.07.2018.

Позивачем надано відповідь на відзив на позовну заяву (вх. № 15256 від 25.05.2018) згідно якої позивач вважає безпідставною позицію відповідача.

З 29.05.2018 підготовче засідання було перенесено на 14.06.2018.

З 14.06.2018 протокольною ухвалою було перенесено підготовче засідання на 20.06.2018 для надання позивачем доказів направлення відповіді на відзив на адресу відповідача.

Представник позивача в підготовчому засіданні 20.06.2018 підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача 20.06.2018 до суду не з'явився.

Ухвалою суду від 20.06.2018 було закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті на 02.07.2018.

02.07.2018 судом було відкрито судове засідання та розпочато розгляд справи по суті.

У зв"язку з неявкою представника відповідача в судове засідання було відкладено на 16.07.2018.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка набула чинності 15.12.2017р.) встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні 16.07.2018 не скористався, причину неявки не повідомив.

Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 16.07.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством «Харківський завод транспортного устаткування» (Позивач) та Державним підприємством «Харківський завод транспортного устаткування» (Відповідач) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 3/33-А від 01.03.11 р. (Договір). Відповідно до вказаного Договору Позивач (Орендодавець) передає, а Відповідач (Орендар) приймає у строкове платне користування нежилі приміщення загальною площею 712,0 м.кв., з них: частина нежитлового приміщення № 41 площею 114,0 м. кв. у виробничій будівлі літ. «Н/1-3», інв. № 132-А; частина нежитлових приміщень № 8, № 18 площею 13,0 м. кв. в будівлі випробувальної станції цеху 91, літ. «Т/1-3», інв. № 14-А; частина нежитлових приміщень № 0-28, № 0-29, № 1-1, № 1-3, № 1-4, № 1-5 площею 252,0 м. кв. в будівлі корпусу 46,1, літ. «У/1-5» інв. № 21-А; частина нежитлових приміщень № 1-1, № 1-6, № 1-7, № 1-20, № 1-21, № 1-22, № 1-24, № 1-28, № 1-80, № 1-94 площею 333,0 кв. м. в будівлі корпусу 38, літ. № С/1-3 інв. № 133-А. розташовані за адресою: м. Харків, вул. Достоєвського. 3.

Передача приміщення в користування Відповідачу підтверджується актом приймання-передачі від 01.03.2011 р., який підписано сторонами договору.

Тобто, як підтверджується матеріалами справи, Позивач свій обов'язок щодо надання приміщення орендарю виконав належним чином.

Відповідно до п. 3.2 Договору за оренду приміщення Відповідач щомісячно вносить плату у розмірі 4272,00 грн., у тому числі ПДВ 20 %, з розрахунку 6,00 грн. за 1 м. кв. площі.

Додатковим договором № 2 від 01.01.2014 року орендну плату було змінено та встановлено у розмірі 7120,00 грн., у т.ч. ПДВ 20 %, із розрахунку: 10,00 грн. за 1 м. кв. приміщення.

Додатковою угодою № 3 від 01.03.2016 р. п. 1.1. Договору було змінено та викладено перелік нежитлових приміщень, що передаються в оренду, у наступній редакції: Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування у належному для експлуатації стані частину нежитлового приміщення № 41 площею 141,5 м. кв. (інв. № 132А), літ. «Н/1-3»; частину нежитлового приміщення № 41, № 18 та № 63 площею 15 м. кв. (інв. № 14А), літ. «Т/1-3», частину нежитлового приміщення № 0-28, № 0-29, № 1-1, № 1-3, № 1-4, № 1-5, № 39 площею 382,5 м. кв. (інв. № 21 А), літ. В/1-5»; частину нежитлових приміщень № 1-5, № 1-6, № 1-13, № 1-79, № 1077, № 1-22, № 1-24, № 1-23, № 1-80, № 1-94 площею 288,6 кв.м., (інв. № 133А), літ. «С/1-3»; частину нежитлового приміщення № 1 площею 4 кв.м., «інв. № 15А), літ. «Е/1-2»; загальною площею 831,6 м. кв., розташовані за адресою: м. Харків, вул. Достоєвського, 3.

Відповідно до п. 1.1. Договору (у редакції додаткової угоди № 3 від 01.03.2016 р.) сторонами договору підписано акт приймання-передачі № 2 від 01.03.2016 р.

Пунктом 3.2. договору (у редакції додаткової угоди № 3 від 01.03.2016 р.) встановлено, що за оренду приміщення Орендар щомісячно вносить плату у розмірі 9979,20 грн. (з розрахунку 12 грн. за 1 м. кв.), у тому числі ПДВ 20 % (1663,20 грн.).

Відповідно до п. 1.4. Договору строк оренди складає 35 (тридцять пять) місяців. Пунктом 7.3. Договору передбачено продовження строку Договору на такий саме строк та умовах у випадку, якщо за 30 днів до дати закінчення строку дії Договору, жодна із сторін не повідомить іншу сторону про закінчення строку дії Договору.

У випадку закінчення строку оренди приміщення повертаються Орендарем орендодавцю шляхом підписання сторонами відповідного акту прийому-передачі, після чого Договір припиняє свою дію. (п. 2.3 Договору). Обовязки по складанню акту прийому- передачі покладаються на сторону, яка передає приміщення іншій стороні по Договору (п. 2.4. Договору).

Як вказує Позивач та, що не було спростовано Відповідачем, на даний час жодна із сторін не заявляла про своє бажання припинити дію Договору.

Таким чином, Договір є діючим на теперішній час.

Відповідно до 3.5. Договору Орендар сплачує орендну плату до моменту фактичного звільнення орендуємих приміщень, тобто до моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Сума орендної плати оформлюється шляхом щомісячного підписання сторонами актов приймання виконаних робіт /наданих послуг. Оплата здійснюється у вигляді 100 % передплати у безготівковому або готівковому (через касу підприємства) порядку, не пізніше 1-го числа поточного місяця (п.3.3., 3.4. Договору).

Як вбачається з наданих суду доказів, Відповідач не належним чином виконував умови Договору щодо сплати коштів за оренду приміщень, в результаті чого за період травень 2015 р. - січень 2017 р. склалася заборгованість по орендній платі у розмірі 180971,20 грн., яка є несплаченою.

Дані обставини й стали підставою для звернення Позивача до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 525, ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 6.3 Договору за кожен день прострочення виконання грошового зобовязання, якщо орендна плата перерахована несвоєчасно або не у повному обсязі. Орендар виплачує Орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент прострочення виконання зобовязань, за кожен день прострочення.

Позивач 06.07.17 р. надіслав Відповідачеві претензію про сплату орендної плати № 442 від 06.07.2017 р., яку Відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Стосовно заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Посилання Відповідача на відсутність акту прийому-передачі майна до Додаткового договору № 2 від 01.01.2014 р. є безпідставними, оскільки, як вбачається з наданих суду доказів, предмет договору оренди № 3/33-А від 01.03.2011 р. додатковим договором № 2 не змінювався. У період з дати укладення договору оренди № 3/33-А від 01.03.2011 р. до укладення додаткової угоди № 3 від 01.03.2016 р. нежитлові приміщення знаходилися в оренді у Відповідача на підставі акту прийому-передачі № 1 від 01.03.2011 р., а перелік майна, що передано в оренду за цей період не змінювався.

Надаючи оцінку запереченням Відповідача щодо невідповідності площі переданих в оренду приміщень, що зазначена в додатковій угоді № З від 01.03.2016 р., площі фактично переданих в оренду Відповідачу приміщень згідно акту прийому-передачі № 2 від 01.03.2016 р., суд встановив наступне.

Як вже було зазначено, 01 березня 2016 року до договору оренди № 3/33-А від 01.03.2011 р. укладено додаткову угоду № 3, якою було змінено перелік та площі приміщень, які передані в оренду та збільшено розмір орендної плати за договором.

Згідно додаткової угоди № 3 в оренду передаються наступні приміщення: частина нежитлового приміщення № 41 площею 141,5 м. кв. (інв. № 132А), літ. «Н/1-3»; частина нежитлового приміщення № 41, № 18 та № 63 площею 15 м. кв. (інв. № 14А), літ. «Т/1-3», частина нежитлового приміщення № 0-28, № 0-29, № 1-1, № 1-3, № 1-4, № 1-5, № 39 площею 382,5 м. кв. (інв. № 21 А), літ. В/1-5»; частина нежитлових приміщень № 1-5, № 1-6, № 1-13, № 1-79, № 1077, № 1-22, № 1-24, № 1-23, № 1-80, № 1-94 площею 288,6 кв.м., (інв. № 133А), літ. «С/1-3»; частина нежитлового приміщення № 1 площею 4 кв.м., «інв. № 15А), літ. «Е/1-2»; загальною площею 831,6 м. кв., розташовані за адресою: м. Харків, вул. Достоєвського,3.

До додаткової угоди № 3 сторонами було підписано акт прийому-передачі № 2 від 01.03.2016 р. в якому відображена передача приміщень, площа яких була змінена та приміщення, які раніше не були передані в оренду:

- в літ. Н/1-3, інв. № 132-А, збільшилася площа переданої в оренду частини приміщення № 41. В акті № 2 додатково передано 27,5 м2 частини цього приміщення;

- в літ Т/1-3. інв. № 14-А змінився перелік та площа приміщень, а саме: вилучено частину приміщення № 8, додана частина приміщення № 41 та № 63, змінено площу частини приміщення № 18. В зв'язку з цими змінами загальна площа приміщень, переданих у оренду в літ. Т/1-3, інв. № 14-А збільшилася на 2 м2. що відображено в акті прийому-передачі № 2:

- в літ. У/1-5, інв. № 21-А змінився перелік і площа частин приміщень переданих в оренду, а саме: добавлена частина приміщення № 39, змінена площа частини приміщень № 0-28, № 0-29, № 1-1, № 1-3, № 1-4, № 1-5. Всього додатково передано но вказаним номерам частин приміщень 130,3 м2, що відображено в акті прийому-передачі № 2 від 01.03.2016 р.;

- передана в оренду частина приміщення без зазначення номеру приміщення в літ. Е/1-2. інв. № 15-А площею 4.0 м2 що відображено в акті прийому-передачі № 2 від 01.03.2016 р.;

Також, як зазначено Позивачем та, що не спростовано Відповідачем під час розгляду справи, в акті прийому-передачі № 2 від 01.03.2016 р. було допущено технічну помилку: вказано, що в оренду передаються частина приміщення в літ. С/1-3, інв. № 133-А № 1-5, № 1-6. № 1-13, № 1-79, № 1-77, № 1-22, № 1-24, № 1 -23, № 1-80, № 1-94, площею 44.4 м2.

Позивачем повідомлено, що 44.4 м2 це площа, на яку зменшилася загальна площа частин приміщень, які передані в оренду в літ. С/1-3, інв. № 133-А.

Таким чином загальна площа частин приміщень, переданих в оренду Відповідачу згідно акту прийому -передачі б/н від 01.03.2011 р. та № 2 від 01.03.2016 р. складає 831,6 м2.

Крім того, в акті № 2 від 01.03.2016 зазначено, що його складено до договору №3/33-А від 01.03.2011, в якому й зазначено об"єкт оренди та його місцезнаходження.

Згідно п. 1.4. договору строк оренди складає 35 місяців. Згідно п. 7.3. договору у випадку, якщо за тридцять днів до дати закінчення строку дії договору, жодна із Сторін не повідомила другу Сторону про закінчення строку дії договору, договір вважається продовженим на такий саме строк та тих саме умовах.

Таким чином, суд не приймає заперечення Відповідача щодо відсутності нотаріального посвідчення договору, оскільки на момент укладення спірного договору він відповідав ст. 793 та ст. 794 ЦК України, то його автоматична пролонгація (продовження його дії на той самий строк та на тих самих умовах) передбачена, зокрема, положеннями статті 764 Цивільного кодексу України, частини 4 статті 284 Господарського кодексу України, яка призвела до збільшення загального строку користування орендованим майном, який складає більш трьох років, не може бути підставою для визнання такого договору нікчемним у зв'язку з відсутністю його нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Крім того, суд зазначає, що Відповідачем в обгрунтування своїх заперечень не було надано суду доказів того, що саме він є фактичним власником цілисного майнового комплексу, який знаходиться за адресою м. Харків, вул. Достоєвського, 3.

Судом здійснено перевірку правильності нарахування позивачем пені в сумі 1004,49 грн. та річних в розмірі 10 887,08 грн. та встановлено, що Позивачем вірно визначено період нарахування та здійснено розрахунок, наданий Позивачем розрахунок відповідає вимогам діючого законодавства, є правомірним.

При цьому, суд ураховує правову позицію, висловлену ЄСПЧ при розгляді справи "Серявін проти України", а саме те, що згідно з усталеною практикою Суду, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994 р.). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" від 01.07.2003 р.). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що Відповідач в установленому ГПК України порядку обставини, які повідомлені Позивачем не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір, відповідно приписів ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73-74, 76-79, 86, 126, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ПрАТ "Харківський завод транспортного устаткування" до ДП "Харківський завод транспортного устаткування" задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Харківський завод транспортного устаткування" (61102, м. Харків, вул. Достоєвського, 3, код 14309764) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківський завод транспортного устаткування" (61035, м. Харків, вул. Каштанова, 14, код 32677185) 180 971,20 грн. основного боргу, 1004, 49 грн. пені, 10 887,08 грн. річних.

Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Стягнути з Державного підприємства "Харківський завод транспортного устаткування" (61102, м. Харків, вул. Достоєвського, 3, код 14309764) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківський завод транспортного устаткування" (61035, м. Харків, вул. Каштанова, 14, код 32677185) 2 892,94 грн. судового збору.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Харківський завод транспортного устаткування" (61035, м. Харків, вул. Каштанова, 14, код 32677185).

Відповідач Державне підприємство "Харківський завод транспортного устаткування" (61102, м. Харків, вул. Достоєвського, 3, код 14309764).

Повне рішення складено 25.07.2018 р.

Суддя ОСОБА_1