ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2018 р. Справа № 922/618/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В. І. , суддя Слободін М.М.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю від 28.12.2017 року №08-11/3958/2-17;

відповідача ОСОБА_2, за довіреністю від 30.03.2018 року №30032018-Д;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської міської ради, м. Харків (вх. № 1114Х/1-18)

на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.05.2018р. у справі №922/618/18, постановлену в приміщенні господарського суду Харківської області (суддя Лаврова Л.С.), повний текст якої складено 18.05.2018р.

за позовом Харківської міської ради, м. Харків

до ПФ Газда, м. Харків

про внесення змін до договору

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.05.2018р. у справі №922/618/18 було, зокрема, частково задоволено клопотання відповідача про призначення судової експертизи; призначено судову експертизу по справі, доручено її проведення Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6); на розгляд та вирішення експерта поставлено відповідні питання; провадження у справі 922/618/18 зупинено до отримання висновку судової експертизи.

Харківська міська рада з ухвалою суду першої інстанції не погодилась та 06.06.2018 року звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 18.05.2018р. у справі №922/618/18 в частині зупинення провадження та передати справу до господарського суду Харківської області для продовження розгляду.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує про таке.

Місцевий господарський суд невірно встановив обставини справи і вказав на те, що з метою перевірки правильності розрахунку нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати потрібні спеціальні знання.

Всі питання, які ставить відповідач перед експертом визначені нормативно та не потребують спеціальних знань, а тому призначення судової експертизи є лише засобом затягування судового процесу.

Встановлення правомірності проведення розрахунку розміру орендної плати та визначення правильності розрахунку нормативної грошової оцінки не належать до завдань, що ставляться на земельну технічну експертизу.

Неприпустимо ставити перед експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів нормам закону.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2018р. у справі №922/618/18 суддею доповідачем визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 11.06.2018 року, зокрема, зобовязано Київський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України невідкладно надіслати до Харківського апеляційного господарського суду матеріали справи №922/618/18 для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради; господарський суд Харківської області зобовязано невідкладно надіслати до Харківського апеляційного господарського суду копію оскаржуваної ухвали у справі №922/618/18.

12.06.2018 року на адресу суду від апелянта надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору за подання апеляційної скарги від 30.05.2018 року №1310 на суму 1762,00 грн. (вх.№4432).

02.07.2018 року з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, супровідним листом від 23.06.2018 року №10025-18 надійшла справа №922/618/18 в 1-му томі (вх.№4980).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.05.2018р. у справі №922/618/18; відповідачу встановлено строк до 19.07.2018 року на протязі якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу; призначено справу до розгляду на 24.07.2018 р.

11.07.2018 року та 13.07.2018 року на адресу суду від відповідача надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких останній зазначає про те, що призначення судової експертизи у справі сприятиме повному зясуванню всіх обставин справи (вх.№5301, вх.№5388), які долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 24.07.2018 року представник позивача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

В березні 2018 року до господарського суду Харківської області звернулась Харківська міська рада з позовом, в якому просила внести зміни до договору оренди землі № 58 від 22.09.2006 року шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору оренди землі від 01.01.2014 року у редакції позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на підвищення нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів у відповідності до рішення Харківської міської ради від 03.07.2013 року за № 1209/13 щодо затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що 15.05.2018 р. ПФ Газда звернулась до суду з клопотанням про призначення судової експертизи, в якому просила призначити експертизу по справі, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03680, м. Київ, вул. Смоленська, буд. 6), на вирішення судової експертизи поставити відповідні питання.

Необхідність проведення експертизи відповідач, зокрема, обґрунтовував тим, що "Витяг № 820 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки", який виданий Управлінням Держземагентства у м. Харкові Харківської області за вих. № 3255/08 від 24.09.2013 року на земельну ділянку кадастровий номер :11:003:0022, та "Розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку комунальної власності, грошова оцінка якої проведена станом на 01.01.2013 року № 112/4", виконаний Департаментом земельних відносин Харківської міської ради 04.10.2013 року на земельну ділянку кадастровий номер :11:003:0022 можуть містити помилки, які можуть вплинути на суму орендної плати по договору оренди землі №58 від 22.09.2006 року, тощо.

Колегія суддів враховує наступне.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Згідно частини 1 статті 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних обєктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває в провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Про призначення судової експертизи виноситься ухвала, в якій зазначаються, зокрема: підстави та мотиви призначення судової експертизи.

Формулювання питань, які ставляться перед експертом, повинно, як правило, здійснюватись з урахуванням науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень і атестованих експертних методик, у яких зазначаються питання, на вирішення яких спрямовані ці методики та реєстр яких ведеться Міністерством юстиції України.

Недопустимим є порушення перед експертом питань, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі.

Так, приписами п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України передбачено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, призначення судом експертизи.

Отже, оскільки для проведення експертизи матеріали справи направляються до судово-експертної установи, у цей період часу неможливо проводити процесуальні дії.

Для вирішення господарського спору та прийняття рішення у справі господарський суд на підставі доказів, що відповідають вимогам ст.ст. 76, 77 ГПК України (мають бути належними, допустимими та відповідати вимогам щодо певного засобу доказування) має враховувати лише ті встановлені та досліджені обставини справи, що мають значення для справи.

Збір же господарським судом доказів, що мають підтверджувати або підтверджують обставини, що не мають значення для справи, не відповідає вимогам ГПК України та може призвести до зайвих процесуальних дій у справі та, як наслідок, затягування розгляду справи.

Тобто суд, збираючи докази у справі та вирішуючи питання щодо обставин, які підтверджуються цими доказами та мають значення для справи, має виходити із предмету доказування та, на підставі норм діючого законодавства, визначати межі доказування у конкретному спорі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, ухвала, що викладається окремим документом, складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Оскаржувана ухвала місцевого господарського суду від 18.05.2018р. мотивована необхідністю проведення у справі судової експертизи з питань правильності розрахунку нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати, оскільки встановлення обставин, на які посилаються сторони в обґрунтування своїх вимог та заперечень потребує спеціальних знань.

Однак, місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали не обґрунтовано доцільність проведення експертизи та зупинення провадження у справі, а також не вказано, зясування яких обставин, що мають значення для правильного вирішення спору потребує спеціальних знань та не визначено конкретних підстав для проведення експертизи, і відповідно, для зупинення провадження у справі.

Встановлення правомірності проведення розрахунку розміру орендної плати не належить до завдань судової земельно-технічної експертизи, а вирішення питання правомірності проведення такого розрахунку розміру орендної плати не потребує спеціальних знань та може бути здійснено судом самостійно, з урахуванням Положення про порядок визначення розміру орендної плати, плати за суперфіцій, земельний сервітут при наданні земельних ділянок у платне користування в місті Харкові, затвердженим рішенням Харківської міської ради від 27.08.2008 року № 41/08.

Поставлені перед експертом питання безпосередньо стосуються встановлення фактичних обставин справи, які можуть бути встановлені судом за результатами оцінки доказів по справі та мають вирішуватися судом самостійно в ході розгляду справи, оскільки саме до повноважень господарського суду при розгляді справи належить зясування законності того чи іншого нормативного акту, в даному випадку витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та чи підлягає він до застосування у спірних правовідносинах.

За таких обставин, господарським судом першої інстанції було безпідставно зупинено провадження у справі у звязку з призначенням експертизи, з посиланням на необхідність застосування спеціальних знань для встановлення фактичних обставин справи та помилково винесено ухвалу в частині зупинення провадження у справі від 18.05.2018р.

Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

А отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що призначення у даній справі судової експертизи не є тією обставиною, у розумінні положень пункту 1 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України, що перешкоджає здійсненню провадження у даній справі, зокрема, розгляду справи в господарському суді першої інстанції.

Таким чином, висновок місцевого господарського суду про те, що встановлення обставин, на які посилаються сторони в обґрунтування своїх вимог та заперечень потребує спеціальних знань, а сторонами не надано висновку експерта з цих питань, є передчасним.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі №922/2063/17 та у постановах Вищого господарського суду України від 13.08.2015 року у справі №922/3534/14, від 25.10.2016 року у справі №922/1440/16.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (п. 36). На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі «Салонтаджі-Дробняк проти Сербії» (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства», (п. 57). Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010р.)

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, у звязку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу господарського суду Харківської області від 18.05.2018 року у даній справі слід скасувати, направивши справу для продовження розгляду до господарського суду Харківської області.

Керуючись ст. ст. 255, 269, 270, ч. 3 ст. 271, ч.6 ст. 275, п.4 ч.1 статті 280, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради, м. Харків задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 18.05.2018р. у справі №922/618/18 в частині зупинення провадження у справі скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до господарського суду Харківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.07.2018 року.

Головуючий суддя Терещенко О.І.

Суддя Сіверін В. І.

Суддя Слободін М.М.