ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2018 справа № 905/252/18

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4

від позивача:ОСОБА_5, адвокат, свідоцтво №3326 від 09.90.2009р.
від відповідача:ОСОБА_6, адвокат, свідоцтво ЧК№ 000850 від 15.01.2018р.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», м. Курахове, Донецька область

на рішення господарського судуДонецької області
від04.04.2018 року (повний текст складено та підписано 04.04.2018 року у м. Харкові)
у справі№ 905/252/18 (суддя Левшина Г.В.)
за позовомТовариство з обмеженою відповідальністю «Южний порт», м.Харків
до відповідачаТовариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», м. Курахове, Донецька область
простягнення 1 476 384,33 грн.

ВСТАНОВИВ:

04.02.2018р. позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Южний порт», м.Харків, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», м. Курахове, Донецька область про стягнення заборгованості в сумі 1 476 384,33 грн., у тому числі основний борг в сумі 1 133 000,00 грн., три проценти річних в розмірі 26 986 грн., інфляція в сумі 104 071, 01 грн. та пеня в сумі 232 327,32 грн. (а.с. 3-8).

Згідно ухвали господарського суду Донецької області від 13.02.2018 року розгляд справи відбувався за правилами загального позовного провадження (а.с. 1).

Рішенням господарського суду Донецької області від 04.04.2018р. у даній справі позов задоволений частково (а.с.81-83).

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», м.Курахове, Донецька область на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Южний порт», м.Харків основний борг в сумі 1 113 000,00 грн., три проценти річних в розмірі 26 986,00 грн., інфляцію в сумі 104 071,01 грн. та пеню в сумі 55 650,00 грн., всього заборгованість в сумі 1 299 707,01 грн., судовий збір в сумі 19 495,60 грн. В решті позову відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що позивачем доведений факт передачі товару відповідачу та його несплати у встановлені договором терміни, а відтак вимога щодо стягнення боргу є обґрунтованою та документально підтвердженою.

Що стосується стягнення пені, то за висновками суду, позивачем при нарахуванні пені на суму заборгованості, яка виникла за видатковою накладною №РН-301201 від 30.12.2016р. не було враховано положення договору щодо обмеження розміру пені 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції, тому в цій частині суд частково задовольнив позовні вимоги у сумі 55 650 грн.

За висновками суду позивачем при розрахунку інфляційних втрат помилково була нарахована інфляція за місяць, в якому заборгованість мала бути сплачена відповідачем (зокрема, за квітень 2017р.), проте сума інфляційних витрат за розрахунком суду першої інстанції не перевищує суму, яка була заявлена до стягнення позивачем в розмірі 104071,01 грн.

Щодо стягнення 3% річних, при перерахунку суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок є арифметично вірним та таким що відповідає законодавству.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», м.Курахове, Донецька область звернувся з апеляційною скаргою на зазначене судове рішення, в якій, посилаючись на невірно застосовані норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення господарського суду Донецької області від 04.04.2018р. по справі № 905/252/18 та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі ( а.с. 98-99).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач послався на те, що позивач не надав відповідачу рахунку на оплату, а також відсутні докази направлення такого рахунку в матеріалах справи.

Апелянт також зазначає дату, коли продукція мала бути поставлена 05.12.2016 року, з урахуванням 60 денного строку, з моменту укладення договору 06.10.2016 року.

Скаржник зауважує, про відсутність виникнення зобовязань з оплати продукції, у звязку з відсутністю виставленого рахунку на оплату, а також відповідач мав право на затримку з оплати відповідно до умов договору.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 29.05.2018р. було відкрито апеляційне провадження у справі № 905/252/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» м. Курахове, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 04.04.2018р.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 18.06.2018р. по справі №905/252/18 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» м. Курахове, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 04.04.2018р. по справі №905/252/18 призначено до розгляду на 30.07.2018р. о 10-30 год.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв»язку з перебуванням у відпустці судді Стойка О.А. склад суду визначено наступним чином: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Попков Д.О., Чернота Л.Ф.

12.06.2018р. через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Южний порт» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги (а.с.107-109).

В зазначеному відзиві позивач вказує на те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки позивачем було направлено листи, якими позивач намагався врегулювати спір у досудовому порядку, з вимогою сплатити заборгованість. На вказані листи відповідачем була надана відповідь, в якій останній визнає свою заборгованість, зауважень щодо ненадання позивачем рахунків у відповіді на лист немає, та прохання надіслати рахунок на адресу відповідача також відсутнє.

Позивач також зазначає, що рахунок на оплату продукції було отримано представником відповідача разом з поставленою продукцією, про що зроблено відмітку на другому екземплярі рахунку, також факт поставки підтверджується товаро-транспортною накладною №301201 від 30.12.2016 року, факт отримання продукції підтверджується видатковою накладною №РН-301201 від 30.12.2016 року (а.с. 107-109).

13.06.2018 року на адресу Донецького апеляційного господарського суду від ТОВ «ДТЕК Східенерго» надійшли письмові пояснення, в яких відповідач посилається на те, що доказів отримання рахунку відповідачем позивач до позову не надав, також зазначає, що оскільки рахунок не було надано позивачем, то зобовязання зі сплати у відповідача не виникли. Щодо підписання акту звірки взаємних розрахунків відповідач зазначає про те, що був позбавлений можливості провести звірку з позивачем за спірним договором у звязку з захопленням Зуївської ТЕС ТОВ «ДТЕК Східенерго» (а.с.117- 119).

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 ГПК України судом під час розгляду даної справи було здійснено повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та складено протокол судового засідання.

Позивач у судове засідання зявився, підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідач (Апелянт) у судове засідання зявився, просив задовольнити апеляційну скаргу та підтримав викладені у ній обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Южний порт» є юридичною особою (ідентифікаційний код 31344216), що підтверджено Статутом в новій редакції, Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи та Довідкою з ЄДРПОУ (а.с. 36-56).

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» є юридичною особою (ідентифікаційний код 31831942), що підтверджується Витягом з ЄДРПОУ (а.с. 118-122).

06.10.2016р. між сторонами укладено договір поставки №610-ВЭ-ЗуТЭС, відповідно до умов якого позивач (постачальник) зобовязався поставити у власність покупця товар виробничо-технічного призначення, код ГК:28.15.1. - вальниці/підшипники кулькові чи роликові (продукція), в асортименті, кількості, в строки, за ціною та за якісними характеристиками, погодженими сторонами у специфікації, а відповідач (покупець) взяв на себе зобовязання прийняти та оплатити поставлений товар у відповідності до умов договору (п.п. 1.1,1.2).

За умовами п.4.1 договору поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та в строки, погоджені сторонами в даному договорі.

Під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними характеристиками, що супроводжується одним документом про якість та/або одним товаросупровідним документом.

Згідно з п.4.2 умовами поставки продукції є СРТ, згідно (Інкотермс 2010), з урахуванням умов та поправок, що містяться у договорі. Погоджене місце призначення поставки: м.Курахово. Постачальник несе всі витрати, повязані з поставкою продукції, до моменту її поставки в погоджене місце призначення поставки.

У випадку постачання продукції без товаросупровідної документації згідно п.4.4 договору відповідач має право відмовитися від приймання продукції (у такому випадку повернення продукції здійснюється в порядку, передбаченому п.2.5 договору).

Датою поставки товару є дата вказана представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником. При поставці автомобільним транспортом, датою поставки вважається дата, вказана представником у видатковій накладній (п.4.7 договору).

Зобовязання постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції у розпорядження покупця в узгоджене місце призначення поставки в асортименті, кількості, в строки, з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі та специфікаціях до договору. Зобовязання покупця вважаються виконаними з моменту прийняття та оплати поставленої продукції (п.4.8 договору).

Відповідно до п.5.2 договору ціни на поставлену продукцію встановлюються сторонами у відповідних специфікаціях до даного договору.

Розрахунок за продукцію, поставлену за цим договором здійснюється у порядку та в строки, передбаченими п.5.4 договору, а саме: шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 робочих днів з 90 календарного дня з дати поставки продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 договору.

У п.1 викладена специфікація до договору №610-ВЭ-ЗуТЭС від 06.10.2016р., в якій сторонами погоджено найменування продукції, виробника, гарантійний строк, кількість та ціну.

Загальна сума відповідно до вказаної специфікації складає 1 113 000,00 грн.

Згідно п.8.1 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2017р., а в частині виконання зобовязань до повного та належного виконання сторонами своїх обовязків.

Договір поставки №610-ВЄ-ЗуТЕС від 06.10.2016р. підписаний сторонами у встановленому законом порядку та скріплений печатками підприємств.

Виходячи зі змісту наданої до матеріалів справи видаткової накладної №РН-301201 від 30.12.2016р. позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар за договором №610-ВЭ-ЗуТЭС від 06.10.2016р. на загальну суму 1 113 000,00 грн. (а.с. 24).

Також факт поставки продукції підтверджується товаро-транспортною накладною від 30.12.2016 року (а.с. 25-26).

В матеріалах справи міститься лист №0304/1 від 03.04.2017 року від ТОВ «Южний порт», в якому міститься вимога до ТОВ «ДТЕК «Східенерго» про сплату боргу за видатковою накладною РН-301201від 30.12.2016 року на суму 1 113 000, 00 грн.

Листом від 24.04.2017 року №11/382 ТОВ «ДТЕК Східенерго» надало відповідь позивачу, в якій визнає заборгованість, проте час її погашення не визначає (а.с. 34).

Враховуючи те, що відповідач не розрахувався із позивачем за отриману продукцію, останній звернувся із позовом про стягнення боргу у сумі 1 133 000, 00 грн., пені у розмірі 232327, 32 грн., інфляційних втрат у розмірі 104 071,01 грн., 3% річних у сумі 26 986 грн.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Укладений між сторонами 06.10.2016р. договір поставки №610-ВЄ-ЗуТЕС є за своєю правовою природою договором постачання, правовідносини за яким регулюються главою 30 параграф 1 Господарського кодексу України та главою 54 параграф 3 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти цей товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами абзацу 2 ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не передбачено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Факт отримання відповідачем товару за укладеним між сторонами договором матеріалами справи не спростовано.

Свої зобовязання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів у сумі 1 113 000,00 грн. всупереч ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України відповідач не виконав, тому висновок суду щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу колегія суддів вважає правомірним та документально підтвердженим.

Суд не приймає посилання апелянта на п.4.1, в якому, на думку апелянта, зазначається, що строк поставки продукції з моменту укладання договору 60 календарних днів, оскільки пункт 4.1. не містить строку поставки, а саме 60 календарних днів.

Твердження апелянта про те, що надання рахунку нерозривно повязано та передує виконанню зобовязання, а оскільки позивачем рахунок надано не було, відповідно строк виконання зобовязання не настав, не приймаються судом апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.5.4 договору розрахунок за продукцію, поставлену за цим договором здійснюється у порядку та в строки, передбаченими п.5.4 договору, а саме: шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 робочих днів з 90 календарного дня з дати поставки продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 договору.

Таким чином, строк виконання зобов»язання відповідача з оплати продукції, отриманої 30.12.2016р., настав 07.04.2017р.

В матеріалах справи міститься довіреність від 29.12.2016р. на отримання цінностей за договором постачання №610 ВЄ-Зу-ТЕК від 06.10.2016 року, видана ВП «Зуївська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК Східенерго» (а.с. 71).

Крім того, відповідно до ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарської операції та повинні бути складені під час здійснення такої операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Рахунок фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер.

Отже, рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст.613 ЦК України, тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обовязку сплатити грошові кошти за прийняту ним продукцію.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

За приписом ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п.3 ст.611 ЦК України).

Статтею 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань від 22.11.1996 року № 543-96-ВР передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Разом з тим, ч.6 ст.232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки відповідачем отриманий товар у позивача без будь-яких зауважень, оплата повинна здійснюватись в термін, передбачений сторонами у договорі, так як відповідно до загальних умов виконання зобов'язання викладених в ст.ст. 526,530 ЦК боржник повинен сплатити одержаний товар в строки, передбачені умовами договору.

Згідно з п.6.8 договору №610-ВЄ-Зу-ТЕС від 06.10.2016р., у разі несвоєчасної оплати продукції відповідач, за письмовою вимогою позивача, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу від вартості своєчасно несплаченої продукції, однак не більш ніж 5% від вартості своєчасно несплаченої продукції.

Позивачем на підставі п.6.8 договору №610-ВЄ-Зу-ТЕС від 06.10.2016р. нараховано та пред'явлено до стягнення пеню в сумі 232 327,32 грн. за період з 10.04.2017р. по 30.01.2018р.

За висновком суду першої інстанції про те, що позивачем при нарахуванні пені на суму заборгованості за видатковою накладною №РН-301201 від 30.12.2016р. не було враховано положення договору щодо обмеження розміру пені 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції, суд апеляційної інстанції погоджується та вважає його правильним.

За таких обставин, внаслідок проведеного перерахунку висновок суду щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 55650 грн. за період з 10.04.2017р. по 30.01.2018р. на суму 1 113 000,00 грн., колегія суддів вважає таким, що відповідає положенням договору та вимогам законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування - це спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання.

За висновками суду, з якими погоджується суд апеляційної інстанції, позивачем при розрахунку інфляції помилково було нараховано інфляцію за місяць, в якому заборгованість мала бути сплачена відповідачем (зокрема, за квітень 2017р.), тому нарахування інфляції за квітень 2017р. є неправомірним.

Суд апеляційної інстанції при власному перерахунку за допомогою інформаційно-пошукової системи «ЛІГА», встановив, що заявлена сума позивачем до стягнення така сама, як при перерахунку, якщо брати правильно встановлений період з травня 2017 року по січень 2018 року в розмірі 104 071,01 грн.

Три відсотки річних - це спосіб захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

За допомогою інформаційно-пошукової системи «ЛІГА», перевіривши арифметично розрахунок 3% річних у сумі 26 986 грн., за період з 10.04.2017р. по 30.01.2018 року на суму 1 113 000,00 грн., суд апеляційної інстанції вважає висновок суду щодо їх задоволення правильним та обґрунтованим.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновок місцевого господарського суду, тому підстав для її задоволення не має, оскаржуване рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому повинно бути залишено без змін.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись статями 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», м.Курахове, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 04.04.2018р. року у справі № 905/252/18 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 04.04.2018 року у справі № 905/252/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Донецький апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови буде складено та підписано 03.08.2018 року

Головуючий О.О. Радіонова

Судді: Д.О. Попков

ОСОБА_3