РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.07.2018Справа № 911/913/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом фізичної особи-підприємця Оксенюка Ігоря Сергійовича

до відповідача Київської обласної державної адміністрації

про визнання договору оренди поновленим

Представники:

від позивача Мусійко В.В. (за дов.)

від відповідача Бондар Б.Є. (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду звернулася з позовом фізична особа - підприємець Оксенюк Ігор Сергійович до Київської обласної державної адміністрації про визнання поновленим терміну дії договору оренди земельної ділянки від 28.11.2011 (державна реєстрація від 29.02.2012 за № 01587) на п'ять років та визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 28.11.2011, зареєстрованого управлінням Держкомзему Сквирського району, на тих же самих умовах на строк п'ять років в редакції додаткової угоди, наданої позивачем.

Позовні вимоги мотивовані такими обставинами.

28.11.2011 Сквирська районна державна адміністрація Київської області (орендодавець) та фізична особа - підприємець Оксенюк Ігор Сергійович (орендар) уклали договір оренди земельної ділянки водного фонду (далі - Договір). Строк дії Договору закінчився 28.02.2017.

Законом України від 6 вересня 2012 року № 5245-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» (який набрав чинності 01 січня 2013 року), внесено зміни до Земельного кодексу України, відповідно до яких з 01 січня 2013 року повноваження щодо передачі земельних ділянок із земель державної власності у користування за межами населених пунктів для риборозведення надаються обласними державними адміністраціями.

20.10.2016 позивач звернувся до Київської обласної державної адміністрації із листом - повідомленням про намір скористатися своїм переважним правом на укладання договору оренди на новий строк, долучивши проект додаткової угоди.

Департамент містобудування та архітектури Київської обласної державної адміністрації у своєму листі № О20.320-2 від 17.11.2016 вказав, що договір оренди земельної ділянки водного фонду для риборозведення не може бути поновлений, оскільки законодавством передбачено поєднання водного об'єкту та земельної ділянки в якості об'єкту оренди для цілей аквакультури.

Позивач вважає, що Договір поновлено на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором, тобто на 5 років з огляду на те, що:

- позивач своєчасно та в повному обсязі сплачував орендну плату за Договором; використовував об'єкт оренди за цільовим призначенням; експлуатував об'єкт оренди з дотриманням правил, виданих органами водного господарства та охорони навколишнього середовища, екологічної безпеки, утримання в належному технічному та санітарному стані об'єкта оренди.

- після закінчення терміну дії Договору, орендодавець не заперечував у поновленні договору та не просив повернути об'єкт оренди.

Суд своєю ухвалою від 22.05.2018 відкрив провадження у справі № 911/913/18.

Відповідач позовні вимоги відхилив у повному обсязі у наданих суду поясненнях на позовну заяву.

З 01.07.2013 набрав чинності Закон України «Про аквакультуру». Цей закон та ст. 51 Водного кодексу України встановлюють новий порядок надання водних об'єктів (їх частин) в користування на умовах оренди для цілей аквакультури. Водні об'єкти надаються у користування на земельних торгах (статті 135-139 Земельного кодексу України) у комплексі із земельною ділянкою, органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором), згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства. Земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 Земельного кодексу України.

Посилання позивача на відсутність листа про заперечення проти поновлення договору не відповідає дійсності, оскільки Департамент містобудування та архітектури Київської обласної державної адміністрації у своєму листі № О20.320-2 від 17.11.2016 зазначив, що договір не може бути поновлений.

Громадська організація «Спілка учасників АТО Сквирщини» подала клопотання про залучення її до участі у справі як третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до статті 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Суд відмовив в задоволенні клопотання, оскільки громадська організація «Спілка учасників АТО Сквирщини» не навела обставини, які свідчать про те, що рішення у справі може вплинути на її права або обов'язки щодо однієї із сторін.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

На підставі розпорядження Сквирської районної державної адміністрації Київської області від 04.11.2011 № 619, між Сквирською районною державною адміністрацією Київської області (орендодавцем) та фізичною особою - підприємцем Оксенюком Ігорем Сергійовичем (орендарем) 28.11.2011 на п'ять років укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду (далі - Договір) у відповідності до якого орендарю в строкове платне користування передано земельну ділянку водного фонду (кадастровий номер :03:018:002) загальною площею 10,9990 га для риборозведення в межах Сквирської міської ради Київської області. Договір зареєстрований управлінням Держкомзему у Сквирському районі Київської області 29 лютого 2012 року за № 01587.

28.11.2011 орендодавець передав, орендар прийняв в користування земельну ділянку водного фонду з розташованою на ній водоймою (став) із земель державної власності в адміністративних межах Сквирської міської ради Київської області (за межами населеного пункту) , загальною площею 10,9990 га.

Строк дії Договору до 28.02.2017.

20.10.2016 позивач звернувся до Київської обласної державної адміністрації із листом - повідомленням про намір скористатися своїм переважним правом на укладання договору оренди на новий строк, долучивши при цьому проект додаткової угоди.

За дорученням Київської обласної державної адміністрації, Департамент містобудування та архітектури Київської обласної державної адміністрації у своєму листі № О20.320-2 від 17.11.2016 щодо розгляду листа-повідомлення повідомив, що договір оренди земельної ділянки водного фонду для риборозведення не може бути поновлений, оскільки законодавством передбачено поєднання водного об'єкту та земельної ділянки в якості об'єкту оренди для цілей аквакультури .

Порядок, умови і правові конструкції поновлення договору оренди землі унормовані у ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі», по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі може бути реалізоване шляхом двох окремих правових підстав: перша наведена у ч. 1 - ч. 5 вказаної статті, друга - у ч. 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

За змістом ч. 1 - ч. 5 згаданої статті, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Правова конструкція, передбачена ч. 1 - ч. 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» узгоджується з положеннями статті 777 Цивільного кодексу України, яка встановлює загальний принцип реалізації переважного права наймача на продовження договору найму на новий строк. За змістом згаданої статті Цивільного кодексу України, наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

У відповідності до ч. 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено іншу правову підставу, яка полягає в такому: у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, ч. 1 - ч. 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що орендар ініціює питання поновлення договору оренди землі на новий строк шляхом направлення орендодавцю листа-повідомлення та проекту додаткової угоди. Отримавши зазначений лист-повідомлення та проект додаткової угоди, орендодавець вчиняє ряд юридично значимих дій, а саме: (а) перевіряє його на відповідність вимогам закону, (б) узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, (в) приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), (г) укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

Якщо орендар, маючи на меті реалізацію свого переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк, ініціював перед орендодавцем питання про таке поновлення, скориставшись правовим механізмом ч. 1 - ч. 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», то ч. 6 вказаної статті не може бути застосована до таких правовідносин, оскільки ч. 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі»: (1) не передбачає звернення орендаря до орендодавця; (2) переговори сторін щодо зміни (за необхідності) істотних умов не проводяться.

Таким чином, виходячи з того, що ч. 1 - ч. 5 та ч. 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» містять дві окремі правові підстави реалізації орендаря свого переважного права на поновлення договору оренди землі, вони не можуть бути застосовані одночасно, оскільки є різними за своєю правовою природою, механізмом застосування та правовими наслідками.

Оскільки Департамент містобудування та архітектури Київської обласної державної адміністрації у своєму листі № О20.320-2 від 17.11.2016 щодо розгляду листа-повідомлення повідомив, що договір оренди земельної ділянки водного фонду для риборозведення не може бути поновлений з підстав поєднання водного об'єкту та земельної ділянки в якості об'єкту оренди для цілей аквакультури, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося.

Водночас, за вказаних обставин, відсутні правові підстави вважати, що у позивача виникло право на позов на підставі частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» з посиланням на те, що позивач після закінчення терміну дії договору оренди землі продовжив користуватися земельною ділянкою за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Сам лише факт спливу місячного строку за відсутністю листа-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні договору оренди, разом з іншими підставами, вказаними в ч. 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», не може свідчити про автоматичне поновлення договору оренди землі за наявності вже застосованого позивачем поновлення договору оренди на підставі ч. 1 - ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та наявності заперечень з боку орендодавця у його поновленні.

Таким чином, позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 202, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи - підприємця Оксенюка Ігоря Сергійовича до Київської обласної державної адміністрації відмовити повністю.

Судові витрати покласти на фізичну особу - підприємця Оксенюка Ігоря Сергійовича.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Повний текст рішення складено 08.08.2018.

Суддя С. А. Ковтун