УХВАЛА

м. Київ

06.08.2018Справа № 910/21805/16

Суддя Господарського суду міста Києва Гулевець О.В., розглянувши

заяву Львівської міської ради

про вжиття заходів забезпечення позову

у справі за позовом Львівської міської ради

до 1) Львівської обласної ради

2) Львівської обласної державної адміністрації

3) Приватного акціонерного товариства "Авіас Плюс"

4) Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРОТРЕЙД ЕКСПО",

про визнання недійсним рішення, розпорядження, державного акту та договорів,

ВСТАНОВИВ:

Львівська міська рада звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Львівської обласної ради, Львівської обласної державної адміністрації та Приватного акціонерного товариства "АВІАС ПЛЮС", в якій позивач просив:

- визнати недійсним рішення № 408 "Про попереднє погодження місця розташування об'єктів будівництва" видане Львівською обласною радою 28.12.2000 року в частині погодження продажу та уповноваження Львівської обласної державної адміністрації на здійснення продажу земельної ділянки на вул. Янева-Володимира Великого у м. Львові площею 0,15 га;

- визнати недійсним розпорядження за № 95 "Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення для будівництва АЗС у м. Львові", видане головою Львівської обласної державної адміністрації 05.02.2001 в частині продажу земельної ділянки на вул. Янева-Володимира Великого у м. Львові площею 0,15 га;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,15 га на вул. Янева-Володимира Великого, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дякович М.М., зареєстрований в реєстрі за № 33, укладений між Львівською обласною державною адміністрацією та приватним акціонерним товариством "АВІАС ПЛЮС" 08.02.2001;

- визнати недійсним державний акт на право власності на землю серія ЛВ № 028640, виданий 13.04.2001 Львівською обласною державною адміністрацією приватному акціонерному товариству "АВІАС ПЛЮС" на підставі розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 05.02.2001 № 95 щодо земельної ділянки площею 0,15 га, цільове призначення - для будівництва АЗС, яка знаходиться на території м. Львова, вул. Янева-Володимира Великого, зареєстрований в книзі записів державної реєстрації державних актів на право власності на землю за № 9 кн. 5-2;

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 19.03.2015 Приватним акціонерним товариством "АВІАС ПЛЮС" з Публічним акціонерним товариством "УКРНАФТА".

Позовні вимоги мотивовані тим, що прийняття Львівською обласною радою рішення від 28.12.2000 № 408 "Про попереднє погодження місця розташування об'єктів будівництва" в частині погодження продажу та уповноваження Львівської обласної державної адміністрації на здійснення продажу земельної ділянки, видання розпорядження в частині її продажу, укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, видачу державного акту на право власності на землю та подальше укладення договору оренди вчинене з порушенням норм закону, який діяв на момент прийняття оспорюваного рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" в якості відповідача 4.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2017 залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРОТРЕЙД ЕКСПО" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.09.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2018 в позові Львівської міської ради відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 07.06.2018 касаційну скаргу Львівської міської ради задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2018 у справі №910/21805/16 скасовано повністю, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

10.07.2018 матеріали справи №910/21805/16 надійшли до Господарського суду міста Києва та за результатом автоматизованого розподілу передані судді Гулевець О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 13.07.2018 суддею Гулевець О.В. прийнято справу №910/21805/16 до свого провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 06.08.2018.

02.08.2018 позивачем подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій Львівська міська рада просить суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "ЄВРОТРЕЙД ЕКСПО" вчиняти дії щодо розпорядження, відчуження та державної реєстрації переходу права приватної власності на земельну ділянку площею 0,15 га за адресою: м. Львів, вул. Янева - Володимира Великого, кадастровий номер НОМЕР_1.

В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що відчуження земельної ділянки площею 0,15 га за адресою: м. Львів, вул. Янева - Володимира Великого, кадастровий номер НОМЕР_1 до ухвалення рішення у даній справі зробить неможливим виконання рішення у даній справі та призведе до порушення прав позивача на захист його порушеного права власності.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 136 ГПК України).

Положеннями частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів, є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду та реалізації кожним права на судовий захист.

У вирішенні питання про забезпечення позову, в тому числі, з ініціативи суду, господарський суд, має здійснити оцінку необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заява про забезпечення позову, є обґрунтованою із зазначенням адекватного засобу забезпечення позову, необхідного для забезпечення ефективного захисту.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, обов'язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України, яка передбачає обов'язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Так, в обґрунтування необхідності вжити заходи до забезпечення позову заявник посилається на ймовірне відчуження земельної ділянки площею 0,15 га за адресою: м. Львів, вул. Янева - Володимира Великого, кадастровий номер НОМЕР_1.

Однак, жодних доказів того, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОТРЕЙД ЕКСПО" чи будь-якими іншим особами вчиняються дії спрямовані на відчуження вказаної земельної ділянки заявником в обґрунтування своєї заяви не надано.

Заявник не надав суду жодних доказів в підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, не надано жодних доказів, які свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення заявника можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

З огляду на наведене вище, суд відмовляє у задоволенні заяви Львівської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно із приписами ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Львівської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набрала законної сили 06.08.2018 та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Гулевець