ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

27.07.2018м. ДніпроСправа № 904/3372/18

Суддя Воронько В.Д. , розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Реконструкція ВО", м. Полтава

до Жданівської сільської ради, с. Жданівка Магдалинівського району Дніпропетровської області

про стягнення 85296,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 26.07.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Реконструкція ВО" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Жданівської сільської ради (далі - відповідач), у якій заявило вимоги про стягнення 85296,00 грн основного боргу за виконані роботи із посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору № 194 на підряд, укладеного між сторонами 26.12.2017.

Розглянувши позовні матеріали, суд встановив, що подана позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Статтею 164 ГПК України, зокрема, п. 1 ч. 1 якої передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

За змістом ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Положеннями ч. 1 ст. 172 ГПК України визначено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов'язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Отже, з урахуванням вимог ст.ст. 77, 164 ГПК України, належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів, є примірник опису вкладень, із підписом працівника поштового зв'язку, що перевірив відповідність вкладення опису, та відбитком календарного штемпеля поштового повідомлення (п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку).

Форма опису вкладення до цінного листа (форма 107), затверджена в Порядку пересилання поштових відправлень затвердженому наказом Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" від 12 травня 2006 року № 211, повинна містити: найменування поштамту, на ім'я кого направлені документи, куди, найменування предметів, кількість предметів, оголошена цінність предметів, загальний підсумок предметів, відправник, хто перевірив (посада, підпис працівника зв'язку), відбиток календарного штемпеля місця приймання.

Як слідує з позовних матеріалів, позивачем при подачі цього позову взагалі не додано доказів направлення на адресу відповідача копії позовної заяви з додатком до неї, натомість, додатковий примірник такого пакету документів позивач надав до суду. Наявність двох однакових примірників позовних матеріалів розцінено судом як те, що один примірник подано для нього, а інший - для відповідача, але слід зазначити, що до обов'язків господарського суду не входить надсилання позовних заяв учасникам судового процесу, ця функція передбачена ГПК України та покладена на позивача.

Отже, у суду наразі відсутні підстави для відкриття провадження у справі за цим позовом через неможливість встановлення факту обізнаності відповідача про пред'явлений до нього позов, оскільки позовні матеріали не містять доказів належного відправлення останньому копії позовної заяви, що є порушенням правил, встановлених ГПК України для подання документів, що додаються до позовної заяви.

Окрім того, п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України також передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 вказаної статті Закону передбачено, що ставки судового збору встановлюються в таких розмірах: із позовної заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; із позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З 01.01.2018 набрав чинності Закон України "Про державний бюджет України на 2018 рік", ст. 7 якого встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року становить 1762,00 грн.

З огляду на прохальну частину позовної заяви, позивачем заявлено до стягнення 85296,00 грн, тобто заявлено вимогу майнового характеру, за подання до суду якої судовий збір має складати 1762,00 грн.

Так, позивачем в якості доказу сплати судового збору до позовної заяви додано належним чином не засвідчену копію квитанції № ПН1301042 від 02.07.2018 про сплату судового збору у сумі 5435,10 грн, що є значно більшою, ніж передбачено законодавством, проте довідкою Відділу документального забезпечення (канцелярія) Господарського суду Дніпропетровської області № 22/18 від 26.07.2018 зазначено, що платіжний документ № ПН1301042 від 02.07.2018 був використаний у інших справах, а саме: № 904/3302/18 (позовна заява надійшла 24.07.2018); № 904/3373/18 (позовна заява надійшла 26.06.2018); № 904/3370/18 (позовна заява надійшла 26.06.2018) та № 904/3367/18 (позовна заява надійшла 26.06.2018). Разом з тим, слід зазначити, що у справі № 904/3302/18 наявний оригінал вищевказаної квитанції про сплату судового збору, але позовна заява наразі залишена без руху ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2018 з підстав неподання позивачем доказів направлення відповідачу копії позовної заяви з додатком, а у справах №№: 904/3373/18, 904/3370/18 та 904/3367/18 - використані копії такого платіжного документу, так само як і в цій справі № 904/3372/18. Однак позивач про вказані обставини не зазначив у позовній заяві.

Чинним законодавством України не передбачено використання одного платіжного доручення про сплату судового збору за декількома справами.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів відправлення на адресу відповідача копії позовної заяви з додатком, суд дійшов висновку про невідповідність позовної заяви вимогам та відсутність належних доказів сплати судового збору у сумі 1762,00 грн за майновою вимогою, суд дійшов висновку про невідповідність позовної заяви вимогам п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України, з огляду на що суд залишає позов без руху в порядку та на підставах, передбачених ст. 174 ГПК України.

Виявлений недолік може бути усунено позивачем шляхом подання до суду відповідної заяви з доказом відправлення (опису вкладення) копії позовної заяви і доданих до неї документів на адресу відповідача та належним доказом сплати судового збору у сумі 1762,00 грн, за умови його зарахування до Державного бюджету України, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

До того ж, доцільно зазначити, що позивач у позовній заяві зазначає, що з подібним позовом до відповідача він звертається вперше, однак слід зауважити, що з позовних матеріалів справи № 904/3302/18, позовна заява за якою ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2018 залишена без руху, вбачається той факт, що наявний спір між тими ж сторонами та до складових частин предмету та підстав позову входить предмет спору по цій справі, який підтверджений тією ж підставою.

Крім того, слід зауважити, що положеннями ч.ч. 3 та 4 ст. 174 ГПК України визначено, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Таким чином, враховуючи норми вищецитованого законодавства, позовна заява підлягає залишенню без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 162, 164, 172, 174, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву б/н від 20.07.2018 Товариства з обмеженою відповідальністю "Реконструкція ВО" до Жданівської сільської ради про стягнення 85296,00 грн без руху.

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Реконструкція ВО" строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 27.07.2018.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 та ст. 255 Господарського процесуального кодексу України оскарження цієї ухвали окремо від рішення суду не допускається.

Суддя В.Д. Воронько