ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2018 р. Справа № 914/2496/17

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача): Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М.,

Матущак О.І.,

за участю секретаря судового засідання Коростенської О.І.

та представників:

від позивача: Микулик В.М.;

від відповідача: Докторевич Р.А.;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Мале підприємство Сантехмонтаж", б/н від 24 квітня 2018 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 21 березня 2018 року (підписане 02.04.2018 року), суддя Фартушок Т.Б.

у справі №914/2496/17

за позовом Приватного підприємства "Мале підприємство Сантехмонтаж", м. Нововолинськ, Волинська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Р-Інжиніринг", м. Городок, Львівська область

про стягнення 40 747,26 грн.

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Приватного підприємства "Мале підприємство Сантехмонтаж" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Р-Інжиніринг" про стягнення 40 747,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду у спрощений спосіб шляхом підписання акту здачі-приймання виконаних робіт, відповідно до якого Відповідач (Замовник) доручив, а Позивач (Підрядник) зобов'язався власними силами і засобами виконати та здати Замовнику роботи Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського р-ну», а Замовник зобов'язується прийняти закінчені Підрядником роботи і оплатити їх.

Як вбачається з акту приймання виконаних будівельних робіт №1 за березень 2016 року, роботи ПП «Мале підприємство Сантехмонтаж» виконані, прийняті ТзОВ «Р-Інжиніринг» на суму 28194грн. (підписаний 11.03.2016 року), проте, останнім не оплачені. Окрім основного боргу, Позивач просить стягнути з Відповідача 6966,26грн. інфляційних втрат за період березень 2016 року листопад 2017 року та 1427грн. 3% річних за період з 14.03.2016 року по 20.11.2017 рік. Позивач заперечує, що Акт приймання виконаних будівельних робіт №1 за березень 2016 року на суму 28194грн., зобов'язання щодо оплати по якому є підставою позовних вимог, стосується укладеного між Сторонами Договору підряду від 01.04.2015 року №181-ТМ на влаштування теплової мереж від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського р-ну.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 21 березня 2018 року у справі № 914/2496/17 в позові Приватного підприємства "Мале підприємство Сантехмонтаж" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Р-Інжиніринг" про стягнення 40 747,26 грн. - відмовлено.

Оскарженим рішенням встановлено, наступне:

1) з врахуванням положень частини 1 статті 875 Цивільного кодексу України Сторонами повинна складатись проектно-кошторисна документація навіть при укладенні договору будівельного підряду у спрощений спосіб. Позивачем ж не наведено доводів та не подано доказів складання іншої проектно-кошторисної документації на проведення зазначених в Акті за березень 2016 року робіт, окрім Локального кошторису на будівельні роботи №6-1-1 та Договірної ціни, які складені щодо укладеного між Сторонами Договору від 01.04.2015 року №181-ТМ. Відтак, Позивачем не доведено факту укладення між Сторонами договору будівельного підряду у спрощений спосіб на виконання зазначених в Акті за березень 2015 року робіт;

2) договір підряду від 01.04.2015 року №181-ТМ укладено між Сторонами на влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників у с.Верба Володимир-Волинського району;

3) в Акті виконаних будівельних робіт №1 за березень 2016 року зазначено, що підставою його складання є Договірна ціна;

4) зазначена у підписаній згідно Договору підряду від 01.04.2015 року №181-ТМ Договірній ціні сума є ідентичною тій, що зазначена в Акті №1 за березень 2016 року (28194грн.);

5) згідно пункту 1.2 Договору вартість робіт за Договором визначається саме на основі Договірної ціни;

6) Договірній ціні відповідають також розміри зазначених в Акті за березень 2016 року загальної (всього) вартості будівельних робіт (23495грн.), і розміри податку на додану вартість (4699грн.);

7) Сторонами не наведено доводів та не подано доказів складання іншої, окрім наявної в матеріалах справи складеної згідно Договору Договірної ціни на суму 28194грн.;

8) складання Акту за березень 2016 року на основі погодженої Договірної ціни є підтвердженням складання такого на основі Договору від 01.04.2015 року №181-ТМ;

9) датою підписання Договірної ціни на будівництво - влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського р-ну, як зазначено у Договірній ціні, є 30.03.2016 року, хоча така складена у поточних цінах станом на 26.03.2015 року;

10) роботи (в тому числі перелік та обсяг), зазначені в розділі «Монтаж теплотраси» Локального кошторису №6-1-1 (роботи перераховуються у пунктах 1, 2, 3, 6, 10 розділу, в інших матеріали) повністю за переліком та повністю чи частково за обсягом включені у розділ «Монтаж теплотраси» Акту за березень 2016 року (причому, в тому ж порядку послідовності (щодо пунктів 1, 2, 3, 6) пунктів відповідного розділу Акту);

11) інші показники Локального кошторису №6-1-1 (такі, як вартість одиниці експлуатації машин та заробітної плати (графи 6, 7 Локального кошторису №6-1-1)) щодо робіт відповідають аналогічним показникам (вартість одиниці експлуатації машин та заробітної плати (графи 6, 8 Акту за березень 2016 року)) щодо робіт, зазначених в Акті за березень 2016 року (пункти 1, 2, 3, 6, 19 Акту);

12) Локальний кошторис №6-1-1 складено (як зазначається в самому Кошторисі) в поточних цінах станом на 26.03.2015 року, а Акт №1 складено за березень 2016 року;

13) в ході підготовки виконання будівельних робіт сторони дійшли згоди про новий обсяг та вартість робіт (більшу, аніж зазначено у кошторисі та пункті 3.1 Договору (34857,60грн.)), що становитиме не менше 100000грн.;

14) у складеній Позивачем податковій накладній №14 від 30.03.2016 року зазначено, що така складена на підставі цивільно-правового договору про виконання робіт від 01.04.2015 року №181-ТМ, щодо Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників, на суму 28194грн., в тому числі 23495грн. без ПДВ, розмір ПДВ 4699грн. Зазначені у податковій накладній розміри зобов'язань та ПДВ (28194грн., в тому числі 23495грн. без ПДВ, розмір ПДВ 4699грн.) повністю відповідають розмірам, зазначеним у складеній на основі Договору Договірній ціні;

15) будь-яких доказів виконання Позивачем на замовлення Відповідача зазначених в Акті за березень 2016 року робіт (влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників) в іншому, аніж село Верба, населеному пункті, Позивачем не надано, як і не пояснено продовж розгляду справи де Позивачем виконувались зазначені в Акті за березень 2016 року роботи. Представлені Позивачем видруківки декларацій не містять жодної інформації про виконання робіт Позивачем. Відповідачем зазначено, що Позивачем на замовлення Відповідача виконувались роботи по влаштуванню теплової мережі від модульних котелень до пташників лише по Договору від 01.04.2015 року №181-ТМ у с.Верба;

16) доводи Позивача щодо того, що зазначені в Акті №1 за березень 2016 року роботи ним виконувались не у с.Верба суперечать доводам позовної заяви, де при поданні позову Позивач зазначав, що він зобовязався виконати та здати Відповідачеві роботи Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників саме у с.Верба Володимир-Волинського р-ну;

17) роботи, зазначені в розділі «Монтаж теплотраси» Локального кошторису №6-1-1 роботи, як і в Акті за березень 2016 року, повністю за переліком та повністю чи частково за обсягом включені у розділ «Монтаж теплотраси» Акту за липень 2015 року. При цьому, Акт за липень 2015 року (як безпосередньо у ньому зазначається та визнається Позивачем) складено на підставі Договору, такий є оплаченим, що також спростовує доводи Позивача щодо того, що Акт за березень 2016 року складено не на підставі Договору з причин неповної відповідності Локальному кошторису №6-1-1 та пояснюється збільшенням договірної ціни;

18) роботи за Договором виконувались не з додержанням встановлених Договором строків (визначених пунктами 4.1, 5.1.1 Договору з врахуванням дати оплаченого авансу) та не з додержанням зазначених у деклараціях про початок будівельних робіт та про готовність об'єкта до експлуатації строків (Декларація про будівельних робіт серпень 2015 року, про готовність об'єкта до експлуатації грудень 2015 року), що не виключає можливості виконання робіт згідно Договору у березні 2016 року.

Дослідивши докази в їх сукупності, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що зазначені в Акті №1 за березень 2016 року роботи виконані в межах та на виконання укладеного між Сторонами Договору підряду від 01.04.2015 року №181-ТМ. Крім того, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що роботи, вказані в Акті №1 за березень 2016 року на суму 28194грн., оплачені Відповідачем без порушення термінів оплати.

Таким чином, суд першої інстанції, дійшов до висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог Позивачем та відсутність правових підстав до задоволення позову.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Львівської області від 21 березня 2018 року у справі № 914/2496/17, позивач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 21 березня 2018 року скасувати та прийняте нове, яким стягнути з ТзОВ «Р-Інжиніринг» на користь ПП «Мале підприємство Сантехмонтаж» грошові кошти в розмірі 43 147, 26 грн., з них: 28 194, 00грн. сума заборгованості; 6 966,26 грн. інфляційних втрат; 1 427, 00 грн. 3 % річних; 2 560, 00 грн. витрат на правову допомогу; 4 000 грн. судового збору.

Свої доводи скаржник аргументує, зокрема тим, що при винесенні рішення судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено та неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права.

При цьому, скаржник обґрунтовує апеляційні вимоги наступним:

1. Між Сторонами складено локальний кошторис №6-1-1 на влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського району складений 26.03.2015 року до Договору від 01.04.2015 року №181-ТМ. Договірна ціна на будівництво влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського району складена 26.03.2015 року на суму 34857,60грн. В подальшому укладено договір підряду на влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників у с.Верба Володимир-Волинського району від 01.04.2015 року №181-ТМ. У ході підготовки виконання будівельних робіт сторони прийшли згоди про новий обсяг та вартість робіт, що становитиме не менше 100000грн.У червні 2015 року Позивач виконав роботи, передбачені локальним кошторисом (Додаток 2) до Договору і нарочно передав Відповідачу довідку про вартість виконаних робіт та акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2015 року на суму 34857,60грн. Однак, станом на 31.01.2018 року Відповідач не підписав та не повернув другий екземпляр вказаних довідки та акту Позивачу. 31.01.2018 року Позивач повторно надіслав Відповідачу довідку та акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2015 року на суму 34857,60грн. цінним листом з описом. У липні 2015 року Позивач виконав решту будівельних робіт, які Відповідач прийняв. Відтак, Позивач робить висновок, що договір закінчився 31.07.2015 року.

2. Декларація про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації ВЛ 47 у грудні 2015 року є основним документом, який підтверджує факт належного (без дефектів) виконання будівельних робіт відповідно до проектної документації, вимогам будівельних норм та державним стандартам і правилам. Інформаційним витягом з офіційного веб-сайту Державної архітектурно-будівельної інспекції України підтверджується факт реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації ВЛ 47 у грудні 2015 року на об'єкті Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського р.- ну». Зазначений долучений Інформаційний витяг, згідно доводів Позивача, підтверджує факт існування між Сторонами правовідносин за Договором від 01.04.2015 року №181-ТМ виключно протягом 2015 року, про що також свідчать акти приймання виконаних будівельних робіт за червень 2015 року на суму 34857,60грн. та за липень 2015 року на суму 70214,40грн.

3. Роботи згідно акту за березень 2016 року не відповідають переліку та обсягу робіт, погоджених у локальному кошторисі №6-1-1. В довідці та акті за березень 2016 року відсутні посилання на Договір, а в решті актів таке посилання наявне.

4. Щодо висновку суду першої інстанції, що роботи виконані за червень 2015 року на суму 34 857, 60 грн. та акту за липень 2015року на суму 70 214, 40 грн., а також акту за березень 2016 року на суму 28 194, 00 грн. є однотипними, тобто передбачають аналогічний алгоритм дій як будівельної техніки так і живої сили, але містить розбіжності в об'ємах виконаних робіт та використаних матеріалів, необхідно зазначити, що розмір вартості експлуатації машин та механізмів і заробітної плати є сталою для певних видів робіт і не може бути меншою, аніж затверджена центральним органом виконавчої влади в галузі будівництва.

5. У відповідності до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договору. Отже, сторони шляхом підписання актів приймання виконаних робіт укладено договори підряду у спрощений спосіб.

6. Апелянт стверджує, що рішення суду ґрунтується на письмовому доказі - копії договірної ціни, яка укладена 30.03.2016р на суму 28 194, 00 грн., однак договірної ціни від 30.03.2016р. на суму 28 194, 00 грн. між позивачем та відповідачем не укладалося, оскільки в матеріалах справи міститься скомпоновані в один документ копія першої сторін дійсної договірної ціни складеної станом на 26.03.2015р. на суму 34 857, 60 грн. та остання сторінка акта № 1 від 30.03.2016р. на суму 28 194, 00 грн., що була скріплена відповідачем та була подана як один документ - договірна ціна. Тому, вважають що вказані дії були вчинені умисно, щоб вести суд в оману.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу б/н , б/д (вих.№ 01-04/3604/18 від 13.06.2018р.), в яких останній просить рішення Господарського суду Львівської області у даній справі від 21.03.2018р. залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. При цьому, відповідач посилається на наступне:

1. Між Сторонами договір не укладений у спрощений спосіб, як стверджує позивач, оскільки акт приймання виконаних будівельних робіт за березень 2016 року укладено згідно з договором підряду від 01.04.2015 року за №181-ТМ на влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників у с.Верба Володимир-Волинського району, вартість робіт по якому складала 34857,60грн.

2.Відповідач погодився з доводами Позивача щодо того, що у ході підготовки виконання будівельних робіт сторони прийшли згоди про новий обсяг та вартість робіт, що становитиме не менше 100000грн., зазначивши, що на виконання умов Договору Відповідачем 07.05.2015 року перераховано Позивачеві аванс в розмірі 100000грн.; відповідно до умов Договору роботи мали б бути виконані 29.05.2015 року.

3.В акті виконаних будівельних робіт № 1 за березень 2016р. на суму 28 194 грн., на який покликається позивач, зазначено, що підставою його складання є договірна ціна. В матеріалах справи відсутня інша договірна ціна, окрім договірної ціни укладеної між сторонами 30.03.2016рн. на будівництво влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с. Верба Володимир-Волинського р-ну, що здійснювались в 2015 році, яка складена у поточних цінах станом на 26.03.2015р., розмір якої складав 28 194 грн. Тому судом першої інстанції правомірно встановлено, що акт за березень 2016р. на основі підтвердженої договірної ціни є підтвердженням складання такого на основі Договору від 01.04.2015р. № 181 -ТМ.

4. Роботи (в тому числі перелік та обсяг), зазначені в розділі «Монтаж теплотраси» Локального кошторису №6-1-1 (роботи перераховуються у пунктах 1, 2, 3, 6, 10 розділу, в інших матеріалах) повністю за переліком та повністю чи частково за обсягом включені у розділ «Монтаж теплотраси» Акту за березень 2016 року (причому, в тому ж порядку послідовності (щодо пунктів 1, 2, 3, 6) пунктів відповідного розділу Акту); інші показники Локального кошторису №6-1-1 (такі, як вартість одиниці експлуатації машин та заробітної плати (графи 6, 7 Локального кошторису №6-1-1)) щодо робіт відповідають аналогічним показникам (вартість одиниці експлуатації машин та заробітної плати (графи 6, 8 Акту за березень 2016 року)) щодо робіт, зазначених в Акті за березень 2016 року (пункти 1, 2, 3, 6, 19 Акту); Локальний кошторис №6-1-1 складено (як зазначається в самому Кошторисі) в поточних цінах станом на 26.03.2015 року, а Акт №1 складено за березень 2016 року;

5. У складеній Позивачем податковій накладній №14 від 30.03.2016 року зазначено, що така складена на підставі цивільно-правового Договору про виконання робіт від 01.04.2015 року №181-ТМ, щодо Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників, на суму 28194грн., в тому числі 23495грн. без ПДВ, розмір ПДВ 4699грн. Зазначені у податковій накладній розміри зобовязань та ПДВ (28194грн., в тому числі 23495грн. без ПДВ, розмір ПДВ 4699грн.) повністю відповідають розмірам, зазначеним у складеній на основі Договору Договірній ціні;

6.Відповідач не визнав факту виконання Позивачем робіт по Акту за червень 2015 року, листом від 09.02.2018 року б/н та повідомив Позивача про зауваження до наданого акту виконаних робіт за червень 2015 року на суму 34857,60грн., оскільки дані роботи не виконувались та дублюють об'єми робіт за липень 2015 року.

В судовому засіданні представники сторін надали пояснення по суті спору, а також пояснення з питань, що виникли в процесі розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, які підтримали свої позиції, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що вимоги апеляційної скарги слід задоволити повністю, оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасувати, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між позивачем (Підрядник) та відповідачем (Замовник) укладено договір підряду від 01.04.2018р. №181-ТМ на влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників у с.Верба Володимир-Волинського району (далі Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору у порядку та на умовах, визначених цим договором, Замовник доручає, а Підрядник зобов'язуться своїми силами та засобами виконати та здати Замовнику роботи «Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського р-ну», а Замовник приймає і оплачує виконані роботи частково і в цілому, а також виконує інші зобов'язання, передбачені цим Договором.

Згідно пункту 1.2 Договору вартість робіт за Договором визначається на основі договірної ціни (Додаток 1), який є невід'ємною частиною даного Договору.

Відповідно до пункту 1.3 Договору обсяги робіт за Договором визначаються на основі локального кошторису (Додаток 2), який є невід'ємною частиною даного Договору.

Згідно пункту 3.1 Договору вартість робіт по даному Договору на основі договірної ціни (Додаток 1) складає 34857,60грн., в тому числі ПДВ: 5809,60грн. На час дії Договору вартість робіт, обумовлена пунктом 3.1. є відкритою і підлягає коригуванню при встановленні нових нормативних актів по зміні вартості робіт, зміні чи доповненням вихідних даних в процесі виконання робіт. Коригування договірної ціни оформляється додатковою угодою за узгодженням Сторін (пункт 3.2 Договору).

Відповідно до пункту 4.1 Договору термін виконання всього комплексу робіт складає 14 робочих днів з дати отримання передоплати, зазначеної у пункті 5.1.2 Договору.

Згідно пункту 5.1.2. Договору, замовник перераховує Підряднику для початку проведення будівельних робіт передоплату в розмірі 24400,32грн., в т.ч. ПДВ 4066,72грн., що складає 70% від загальної вартості робіт по Договору підряду; в подальшому оплата виконаних робіт за даним Договором, з урахуванням (за мінусом) раніше перерахованої передоплати, здійснюється Замовником за фактично виконаний об'єм робіт, згідно підписаного акту прийому-передачі виконаних робіт форми КБ-2В та довідки вартості робіт форми КБ-3 протягом 5-ти робочих днів після їх підписання Замовником.

Відповідно до пункту 6.1 Договору виконані роботи приймаються Замовником з обов'язковим складанням відповідного акту приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в) та довідок про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3), який підписується уповноваженими представниками Замовника та Підрядника. При наявності зауважень або виявленні недоліків складається двосторонній акт, в якому перераховуються недоліки і вказуються терміни їх усунення; Підрядник протягом 5-ти днів від отримання акту зобов'язаний підтвердити виконання або надіслати обґрунтовану відмову від виконання робіт; усунення недоліків проводиться за рахунок Підрядника протягом 10 робочих днів (пункт 6.2 Договору).

Відповідно до пункту 15.1 Договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання двома Сторонами та діє до повного виконання умов договору Сторонами.

В матеріалах справи, наявна довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за березень 2016 року на суму 28 194, 00грн. підписана сторонами, однак в даній довідці відсутні посилання на № договору чи дату його складання.

Актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за березень 2016 року засвідчено виконані роботи та їх вартість на суму 28 194, 00 грн, який підписаний 30.03.2016 р. замовником та генпідрядником (підрядником).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем подано копію договірної ціни на будівництво влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с. Верба Володимир-Волинського р-ну, що здійснювались в 2015р. на двох аркушах, однак колегією суддів даний доказ оцінюється критично, оскільки перша сторінка договірної ціни стосується робіт за 2015 рік та визначенням вартістю робіт, а другою сторінкою засвідчено роботи за 30 березня 2016 року з іншим номерним порядком, аніж зазначеною на першій сторінці договірної ціни.

Крім того, осатаній аркуш акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за березень 2016 року аналогійний аркушу останньої сторінки вищезазначеної договірної ціни, що свідчить про недостовірність поданого доказу, а саме договірної ціни на будівництво влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с. Верба Володимир-Волинського р-ну, що здійснювалось в 2015р. на двох аркушах (т.1, арк. 49-50).

Також, необхідно зазначити, що при подачі апеляційної скарги, апелянт надав суду копію договірної ціни на будівництво влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с. Верба Володимир-Волинського р-ну, за 2015 році на двох аркушах з якої вбачається, що сторінка перша відповідає нумерації другій сторінці договірної ціни.

Також, без зазначення дати Сторонами підписано Локальний кошторис на будівельні роботи №6-1-1 на Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського р-ну, складений в поточних цінах станом на 26.03.2015 року Крім того, без зазначення дати Сторонами підписано Підсумкову відомість ресурсів.

В матеріалах справи наявна також, Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за червень 2015 р., яка складена на підставі договору від 01.04.2015р №181-ТМ на суму 34, 85760 та акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2015 року, який засвідчує найменування робіт та витрати на суму 34 857, 60.

Окрім того, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за липень 2015 року засвідчено вартість виконаних робіт на суму 70, 21440 підписану сторонами від 31.07.2015р. та акт приймання виконаних будівельних робіт за липень 2015 року, який засвідчує найменування робіт та витрати на суму 70 214,40.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що 30.03.2016 року між Сторонами підписано Договірну ціну на будівництво Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського р-ну, за 2015 рік, яка складена у поточних цінах станом на 26.03.2015 року; розмір якої склав 28194грн., оскілки така не є належним та допустимим доказом у даній справі та не свідчить про наявність договірної ціни від 30.03.2016р.

Аналізуючи зазначені обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що висновок суду першої інстанції, що зазначені в Акті № 1 за березень 2016 року роботи виконані в межах та на виконання укладеного між сторонами договору підряду від 01.04.2015р. № 181-ТМ є безпідставним, з врахуванням наступного.

Як уже було вищенаведнено, згідно пункту 1.2 Договору вартість робіт за Договором визначається на основі договірної ціни (Додаток 1), який є невід'ємною частиною даного Договору.

Як вбачається з матеріалів справи договірна ціна, яка була визначена умовами договору становила 34857,60грн., в тому числі ПДВ: 5809,60грн.

Крім того, дане підтверджується договірною ціною на будівництво влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с. Верба Володимир-Волинського р-ну, що здійснювалось в 2015 році, яка подана апелянтом при подачі апеляційної скарги.

Договірна ціна подана відповідачем станом на 30.03.2016 року, як уже було вищенаведено судом оцінюється критично.

Таким чином, на момент розгляду справи, відсутня договірна ціна на суму 28 194 грн., яка визначена у спірному акті приймання виконаних будівельних робіт за березень 2016 року.

Також, необхідно зазначити, що колегія суддів не погоджується з висновком місцевого господарського суду, що роботи (в тому числі перелік та обсяг), зазначені розділі «Монтаж теплотраси» Локального кошторису №6-1-1 (роботи перераховуються у пунктах 1, 2, 3, 6, 10 розділу) повністю за переліком та повністю чи частково за обсягом включені у розділ «Монтаж теплотраси» Акту за березень 2016 року (причому, в тому ж порядку послідовності (щодо пунктів 1, 2, 3, 6) пунктів відповідного розділу Акту); інші показники Локального кошторису №6-1-1 (такі, як вартість одиниці експлуатації машин та заробітної плати (графи 6, 7 Локального кошторису №6-1-1)) щодо робіт відповідають аналогічним показникам (вартість одиниці експлуатації машин та заробітної плати (графи 6, 8 Акту за березень 2016 року)) щодо робіт, зазначених в Акті за березень 2016 року (пункти 1, 2, 3, 6, 19 Акту), це свідчить що Локальний кошторис №6-1-1 складено (як зазначається в самому Кошторисі) в поточних цінах станом на 26.03.2015 року, а Акт №1 складено за березень 2016 року, з врахуванням наступного.

Оцінивши поданий акт № 1 за березень 2016 року та Локальний кошторис№6-1-1, необхідно зазначити, що свідчення про визначення однакових робіт та розміру вартості експлуатації машин та механізмів і заробітної плати не може бути підтвердженням ідентичності виконаних робіт в червні 2015 році та в березні 2016 році, оскільки необхідно враховувати різницю у визначенні вартості даних робіт, яка становить у червні 2015 році 34 857, 60 грн. згідно довідки про вартість виконаних будівельних робіт та договірної ціни станом на червень 2015 року та у березні 2016 році 28 194, 00 грн. згідно акту № 1 станом на березень 2016р. Крім того, необхідно зазначити, що в акті № 1 за березень місяць передбачені, ще інші роботи аніж передбачені Локальним кошторисом № 6-1-1 робіт та матеріалів, тобто дане свідчить про відсутність належних та допустимих доказів, які б стверджували про пов'язаність локального кошториса № 6-1-1, який складався в поточних цінах станом на 26 березня 2015р. та спірного акта № 1 за березень 2016 року.

Щодо твердження, що в акті виконаних робіт № 1 за березень 2016 року зазначено, що підставою його складання є Договірна ціна, то такі не свідчать про договірну ціну яка стосується договору підряду від 01.04.2015 року, оскільки в матеріалах справи відсутня договірна ціна, яка б складалася на суму 28 194, 00 грн виконаних робіт, які зазначені у акті № 1 за березень 2016 року.

Також, необхідно зазначити, що оскільки поданий доказ договірної ціни від 30.03.2016 року судом визнано недостовірним, то твердження які встановлені судом першої інстанції, що спірний акт № 1 на суму 28 194 відповідає договірній ціні від 30.03.2016р., як цього вимагає умови договору підряду від 01.04.2015 № 181-ТМ є безпідставними.

Таким чином, в матеріалах справи наявний акт приймання виконаних будівельних робіт за березень 2016 року, який підписаний сторонами станом на 11.03.2016 року на суму 28 194, 00 грн без примітки про укладення його на умовах договору підряду від 01.04.2015р. № 181-ТМ та без зазначення якої саме договірної ціни. Крім того, наявна довідка про вартість виконаних робіт та витрат за березень 2016 року на суму 28 194, 00 грн.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Статтею 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Наведена правова норма кореспондується зі ст. 509 ЦК України, згідно якої зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Так, Вищий господарський суд України в своєму оглядовому листі від 18.02.2013 р. № 01-06/374/2013 "Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду", зазначаючи про можливість укладення договору у спрощений спосіб шляхом підписання актів здачі-приймання виконаних робіт, як приклад наводить постанову Вищого господарського суду України від 11.05.2012 р. № 21/5005/14068/2011, в якій суд дійшов висновку, що підписання актів здачі-приймання виконаних робіт свідчить про укладення договору підряду у спрощений спосіб, і цей договір є підставою для виникнення у його сторін майново-господарських зобов'язань.

Отже, незважаючи на відсутність письмового договору, у березні 2016 році позивач фактично виконав будівельні роботи по об'єкту будівництва на суму 28 194, 00 грн., а відповідач прийняв їх виконання. Вказана обставина підтверджується актом №1 за березень 2016 року приймання виконаних будівельних робіт ф. КБ-2в.

Зважаючи на фактичне виконання, прийняття робіт та підписання сторонами акта приймання будівельних робіт, виходячи з положень ст.ст. 173 та 181 ГК України, колегія суддів вважає, що спірні правовідносини між сторонами мають характер правовідносин за договором будівельного підряду, який був укладений у спрощений спосіб, і цей договір є підставою для виникнення у його сторін майново-господарських зобов'язань.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Щодо твердження відповідача, що позивачем не наведено та не подано доказів складання іншої проектно-кошторисної документації на проведення зазначених в акті № 1 робіт, окрім наявних в матеріалах справи та описаних вище Локального кошторису на будівельні роботи № 6-1-1 влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с. верба Володимир-Волинського р-ну та Договірної ціни, які складені на умовах договору підряду від 01.04.2015р. № 181-ТМ, то колегія суддів наголошує на тому, що в акті приймання будівельних робіт міститься інформація про необхідні істотні умови, а саме: про найменування, кількість та вартість будівельних робіт, найменування замовника та підрядника. Крім того, в матеріалах справи наявна довідка про вартість виконаних робіт та витрат за березень 2016 року, які підписані сторонами та охоплюють роботи, що були виконані підрядником у березні 2016 році.

Згідно ч.4 ст.882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Згідно приписів ч.4 ст. 879 ЦК України, оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що у разі, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Необхідно також зазначити, що перерахування 100 000, 00 грн 07.05.2015 року платіжним дорученням № 441 призначення платежу «за роботи згідно договору 181 ТМ» на поточний рахунок позивача, не може свідчить про авансові платежі на виконання робіт в майбутньому стороною, оскільки договором встановлено ціну та зазначено що коригування договірної ціни оформляється додатковою угодою за узгодженням сторін, яка відсутня в матеріалах справи.

Судом першої інстанції, вірно зазначено, що встановлення факту виконання робіт за іншими окрім акту за березень 2016 року, актами не входить в предмет доказування у даній справі. При цьому, суд бере до уваги, що сума здійснених Відповідачем оплат за Договором 170214,40грн. (100000 + 70214,40) є більшою, аніж загальна сума вищедосліджених Актів 133266грн. (34857,60 + 70214,40 + 28194) за червень, липень 2015 року та за березень 2016 року, про складання яких зазначено Сторонами.

Таким чином, вищенаведене свідчить, що у відповідача перед позивачем виникли грошові зобов'язання, які не охоплені повністю договірною ціною та не врегульовані договірними цінами, як це передбачають умови договору від 01.04.2018р № 181-ТМ.

Необхідно також вказати, що в матеріалах справи наявна податкова накладна №14 від 30.03.2016 року, яка складена Позивачем в якій зазначено, що така складена на підставі цивільно-правового Договору про виконання робіт від 01.04.2015 року №181-ТМ, щодо Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників, на суму 28194грн., в тому числі 23495грн. без ПДВ, розмір ПДВ 4699грн. Зазначені у податковій накладній розміри зобовязань та ПДВ (28194грн., в тому числі 23495грн. без ПДВ, розмір ПДВ 4699грн.), однак пунктом 201.1. статті 201 Податкового кодексу України, яким передбачено обов'язкові реквізити не передбачено обов'язковості зазначення правової природи договору, його номеру та дати складання, що свідчить про інформативний характер такої. Таким чином, колегія суддів зазначає, що податкова накладна не може бути єдиним та беззаперечним доказом про виконання робіт вказаних в Акті № 1 на суму 28 194, 00 грн згідно умов договору від 01.04.2018р № 181-ТМ, оскільки інформація вказана у такій зазначається бухгалтером позивача та не може свідчити про виконання будівельних робіт згідно умов договору.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт реєстрації Декларації не є беззаперечним доказом відповідності строків виконання робіт, проведених за Договором, оскільки роботи могли проводитись додатково до проектної документації до чи після виконання задекларованих будівельних робіт (Сторонами не представлено доказів, що передбачені Договором роботи виконувались в межах проектної документації, по якій виконувались зазначені у деклараціях роботи), крім того, відповідно до пункту 11 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 року №747, відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданому ним повідомленні несе Замовник, яким Сторони Договору в даному випадку не являються.

Однак, необхідно зазначити, що інших належних та допустимих доказів, що роботи були не завершені вчасно чи прийняті не у повному обсязі сторонами не подано, що також підтверджує можливість виконання підрядних робіт поза межами договору від 01.04.2015 р. № 181-ТМ. Окрім того, належне виконання робіт за червень та липень 2015 року не є предметом доказування у даній справі.

Крім цього, місцевий господарський суд правомірно відхиляє як доказ представлений Відповідачем акт звіряння взаємних розрахунків, оскільки такий носить виключно інформаційний характер та підписаний виключно Відповідачем.

Таким чином, акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 за березень 2016р є належним доказом, що підтверджує виконання позивачем робіт на суму 28 194, 00грн. грн., а з фактичних обставин справи вбачається, що обов'язок відповідача з оплати за виконані підрядні роботи настав.

В матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем вказаного обов'язку та сплати позивачу 28 194, 00грн. грн. згідно акту № 1 за березень 2016р., у зв'язку з чим колегія суддів дійшла до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 28 194, 00 грн. суми заборгованості.

Крім того, позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних у зв'язку із невиконанням належним чином зобов'язань, а саме не оплачені підрядні роботи у сумі 28 194, 00 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, яка полягає у тому, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно п.3.2. вищевказаної постанови, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, колегія суддів погоджується із здійсненим розрахунком позивача, з якого вбачається, що за період з березня 2016р. по листопад 2017р. інфляційні втрати становлять 6 966, 26 грн. та за період з 31.03.2016р. по 07.12.2017р. розмір 3% річних становить 1 427, 00 грн. відповідно до поданого розрахунку.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об»єктивно не залежали від нього.

Згідно із ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення Господарського суду Львівської області у даній справі підлягає скасуванню, у зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та нреправильним застосуванням норм матеріального права.

Щодо заявлених до стягнення судових витрат, то відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу на суму 2 560, 00 грн. представником позивача долучено договір про надання правової допомоги №20-11/17 від 20.11.2017р., адвокатом Микуликом В.М., акт виконаних робіт № 12-г від 20.11.2017р. на суму 2 560, 00 грн., квитанції б/н від 20.11.2017р. на суму 2 560, 00 грн..

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів прийшла до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2560,00 грн., оскільки саме на цю суму позивачем надано докази понесення таких витрат.

Отже, судова колегія дійшла до висновку про часткове задоволення суми витрат на правову допомогу, оскільки як вбачається з позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача 31 010, 00 грн., однак враховуючи вищенаведене до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу в сумі 2 560, 00 грн.

Судовий збір за розгляд справи в місцевому господарському суді та перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст.129 ГПК України, слід покласти на відповідача.

Керуючись, ст. ст. 269, 273, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

п о с т а н о в и в:

1.Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Мале підприємство Сантехмонтаж", б/н від 24 квітня 2018 року задоволити.

2.Рішення Господарського суду Львівської області від 21.03.2018р. у справі № 914/2496/17 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Р-Інжиніринг" (адреса: 81500, Львівська обл.., Городоцький р-н., м. Городок, вул.. Людкевича, 14, ) на користь Приватного підприємства "Мале підприємство Сантехмонтаж" (адреса: 45400, Волинська обл.., м. Нововолинськ, вул.. Кауркова, 2Б, ) 28 194,00 грн - суми заборгованості, 6 966, 26 - інфляційних втрат, 1 427, 00грн - 3 % річних та 2 560, 00 грн - витрат на правову допомогу.

5.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Р-Інжиніринг" (адреса: 81500, Львівська обл.., Городоцький р-н., м. Городок, вул.. Людкевича, 14, ) на користь Приватного підприємства "Мале підприємство Сантехмонтаж" (адреса: 45400, Волинська обл.., м. Нововолинськ, вул.. Кауркова, 2Б, ) 1 600, 00 грн. судового збору за розгляд в суді першої інстанції.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Р-Інжиніринг" (адреса: 81500, Львівська обл.., Городоцький р-н., м. Городок, вул.. Людкевича, 14, ) на користь Приватного підприємства "Мале підприємство Сантехмонтаж" (адреса: 45400, Волинська обл.., м. Нововолинськ, вул.. Кауркова, 2Б, ) 2400, 00 грн. судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку.

7. Господарському суду Львівської області видати відповідний наказ.

8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Верховного Суду в порядку встановленого ст.ст.287,288 ГПК України.

Повний текст постанови оформлено і підписано відповідно до вимог ст.282 ГПК України 03.08.2018 року.

Головуючий-суддя Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Матущак О.І.