УХВАЛА

м. Київ

08.08.2018Справа № 910/9383/18

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Лапп Україна ТОВ»
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс радуга»
Простягнення 100 424,95 грн
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М.

Без виклику представників учасників судового процесу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лапп Україна ТОВ» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс радуга» про стягнення 100 424,95 грн заборгованості за договором поставки № 7892 від 03.05.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за договором поставки № 7892 від 03.05.20176 в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.07.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Лапп Україна ТОВ» залишено без руху.

01.08.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Лапп Україна ТОВ» надішли до суду документи на виконання вимог ухвали суду від 23.07.2018.

Ухвалою від 06.08.2018 постановлено розгляд справи № 910/9383/18 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

06.08.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю «Лапп Україна ТОВ» через відділ діловодства суду було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах 100 424,95 грн, що знаходяться на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс радуга».

Наведена заява обґрунтована тим, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «Лапп Україна ТОВ» існує припущення стосовно наявності ризику ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду по даній справі з огляду на те, що місцем реєстрації відповідача є квартира АДРЕСА_2. В той же час, зареєстрованим місцем перебування єдиного засновника фізичної особи ОСОБА_1 зазначено - АДРЕСА_1. Також у власності відповідача немає нерухомого майна за адресою державної реєстрації. Статутний капітал відповідача складає лише 1 300,00 грн, що є малою сумою з огляду на основний вид діяльності. Основним видом діяльності відповідача є будівництво житлових і нежитлових будівель. Разом з тим, у відповідності до даних реєстру виданих ліцензій Державної архітектурно-будівельної інспекції України відповідач ліцензій не має. Крім того, встановлено, що 30.12.2016 ТОВ «Житловий комплекс радуга» анульоване свідоцтво ПДВ. Таким чином, позивач вважає, що єдиним джерелом майбутнього виконання судового рішення на користь позивача є грошові кошти, які перебувають на відповідних поточних рахунках відповідача у фінансових установах.

Судом було розглянуто та залишено без задоволення заяву позивача про забезпечення позову. При цьому, суд виходив з наступного.

Частиною 1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частинами 1, 3 ст.138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред'явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред'являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, згідно зі ст.ст.73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Проте, Товариством з обмеженою відповідальністю «Лапп Україна ТОВ» не було наведено достатніх належних та допустимих у розумінні вищенаведених положень Господарського процесуального кодексу України доказів наявності обставин, які б дійсно могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі.

При цьому, різниця в місці реєстрації учасника товариства та самого товариства, невелика сума статутного капіталу товариства, анулювання свідоцтва платника ПДВ, відсутність ліцензії не може бути достатнім обґрунтуванням наявності дійсних підстав для забезпечення позову у спосіб, який визначено позивачем у заяві.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, з огляду на доказову необґрунтованість заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Лапп Україна ТОВ», суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення.

За таких обставин, керуючись ст.136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Лапп Україна ТОВ» про вжиття заходів забезпечення позову.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя Спичак О.М.