ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 921/220/17-г/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я.

учасники справи:

позивач - Збаразький районний центр зайнятості,

відповідач - Головне управління Національної поліції в Тернопільській області

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області

на постанову Львівського апеляційного господарського суду

від 18.07.2017

у складі колегії суддів: Костів Т.С. (головуючий), Марко Р.І., Желік М.Б.

та рішення Господарського суду Тернопільської області

від 29.05.2017

у складі судді Хоми С.О.

за позовом Збаразького районного центру зайнятості

про стягнення 4 763, 21 грн.

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 06.12.2017 поштовим відправленням, направленим на адресу Львівського апеляційного господарського суду, Головне управління Національної поліції в Тернопільській області звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою №466/27/02-2017 від 06.12.2017 на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 та на рішення Господарського суду Тернопільської області від 29.05.2017 у справі №921/220/17-г/16 в порядку статей 107, 109 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції до 15.12.2017 та клопотало про поновлення строку на касаційне оскарження.

11.01.2018 касаційна скарга Головного управління Національної поліції в Тернопільській області разом з матеріалами справи №921/220/17-г/16 Господарського суду Тернопільської області була надіслана до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №921/220/17-г/16 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2018.

3. Ухвалою від 23.03.2018 Верховний Суд поновив Головному управлінню Національної поліції в Тернопільській області строк на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 29.05.2017 у справі №921/220/17-г/16, відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Тернопільській області та ухвалив здійснити перегляд постанови Львівського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 29.05.2017 у справі №921/220/17-г/16 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

4. Збаразький районний центр зайнятості подав відзив на касаційну скаргу.

5. На розгляд касаційного суду винесено проблему застосування пункту 8 статті 129 Конституції України, статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Короткий зміст позовних вимог

7. Збаразький районний центр зайнятості (вул. Кобилянської, 1, м. Збараж, Збаразький район, Тернопільська область) звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (вул. Валова, 11, м. Тернопіль, Тернопільська область) про стягнення виплаченого забезпечення (допомога по безробіттю) безробітному ОСОБА_6 у зв'язку з поновленням його на роботі за рішенням суду в сумі 4 763 грн. 21 коп. Відповідач не повернув виплачене забезпечення (допомогу по безробіттю ОСОБА_6 ) на суму 4 763 грн. 21 коп., що стало причиною звернення до суду з позовом.

Короткий зміст рішення першої інстанції

8. Рішенням від 29.05.2017 Господарський суд Тернопільскої області позовні вимоги задовольнив повністю, стягнув з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь Збаразького районного центру зайнятості 4 763 грн. 21 коп. виплаченого забезпечення (допомоги по безробіттю) безробітному ОСОБА_6 у зв'язку з поновленням його на роботі за рішенням суду, стягнуто з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в дохід державного бюджету України 1600 грн. судового збору.

8.1. Суд першої інстанції встановив таке:

- 01.11.2016 наказом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за № 252 о/с "По особовому складу" звільнено зі служби в поліції за пунктом 5 частини 1 статті 77 (через службову невідповідність) Закону України "Про Національну поліцію" старшого лейтенанта, старшого інспектора Збаразького відділення поліції Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 з 01.11.2016;

- 11.11.2016 ОСОБА_6 звернувся із заявою у Збаразький районний центр зайнятості про надання статусу безробітного;

- відповідно до статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" 11.11.2016 ОСОБА_6 був зареєстрований у Збаразькому районному центрі зайнятості згідно персональної картки № 00005 та отримав статус безробітного;

- 18.11.2016 ОСОБА_6 звернувся із заявою у Збаразький районний центр зайнятості про призначення виплати допомоги по безробіттю. Наказом Збаразького районного центру зайнятості від 18.11.2016 за №НТ161118 йому призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі та відповідно до якого розпочато виплату допомоги по безробіттю;

- постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.11.2016 у справі №819/1286/16 позов ОСОБА_6 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області задоволено повністю та визнано протиправним та скасовано рішення атестаційної комісії № 10 ГУНП в Тернопільській області від 13.09.2016, оформлене протоколом ОП № 15.00035086.0076310 щодо невідповідності займаній посаді та звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 01.11.2016 № 252 о/с про звільнення зі служби в поліції за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", поновлено ОСОБА_6 на посаді старшого інспектора Збаразького відділення поліції Підволочиського відділу поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області, стягнуто з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.11.2016 по 22.11.2016 в сумі 2298 грн.;

- постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017 постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.11.2016 в справі № 819/1286/16 змінено, викладено четвертий абзац резолютивної частини постанови в наступній редакції: "Поновити ОСОБА_6 на посаді старшого інспектора Збаразького відділення поліції Підволочиського відділу поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області з 01.11.2016". В решті постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.11.2016 в справі № 819/1286/16 залишено без змін;

- 03.01.2017 наказом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за № 1о/с ОСОБА_7 поновлено на посаді старшого інспектора Збаразького відділення поліції Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області з 02.11.2016;

- згідно наказу Збаразького районного центру зайнятості від 17.01.2017 за №НТ170117 ОСОБА_8 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв'язку з припиненням реєстрації безробітного та у зв'язку із поновленням на роботі за рішенням суду;

- 17.01.2017 Збаразьким районним центром зайнятості видано наказ № 5 "Д" "Про заходи щодо повернення коштів" про повернення Головним управлінням Національної поліції в Тернопільській області коштів, виплачених у вигляді допомоги по безробіттю за період з 18.11.2016 по 02.01.2017 ОСОБА_6;

- з метою врегулювання спору щодо повернення виплачених ОСОБА_6 коштів у вигляді допомоги по безробіттю 20.01.2017 позивачем було направлено відповідачу претензію № 06/712 від 20.01.2017 про стягнення виплаченого забезпечення (допомоги по безробіттю) в сумі 4 763 грн. 21 коп. Претензія відповідачем залишена без відповіді та задоволення (докази на підтвердження протилежного судом не здобуто, а відповідачем не подано).

8.2. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:

- оскільки, постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.11.2016 у справі № 819/1286/16 (залишеною в силі Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017) визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 01.11.2016 № 252 о/с про звільнення ОСОБА_6 зі служби в поліції за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" та наказом за № 1 о/с від 03.01.2017 Головного управління Національної поліції у Тернопільській області його поновлено на посаді, приймаючи до уваги що зазначені обставини звільнення ОСОБА_6 стали підставою для призначення та виплати йому допомоги по безробіттю, суд вважає, що позивач правомірно звернувся з позовом про стягнення з відповідача суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному;

- Головне управління Національної поліції у Тернопільській області є роботодавцем ОСОБА_6 та, відповідно, зобов'язане виконати вимогу, передбачену Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" щодо відшкодування позивачу суми допомоги по безробіттю, яка була виплачена;

- відповідач до матеріалів справи не надав іншого розрахунку та не спростував іншими доказами обґрунтованості нарахування позивачем сум виплаченої допомоги ОСОБА_6;

- за ознаками використання праці та оформлення трудових відносин, відповідач підпадає під визначення роботодавця незаконно звільненого працівника, а, відтак, в силу частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" зобов'язаний нести матеріальну відповідальність (грошове зобов'язання) за проведення позивачем надмірних виплат незаконно звільненому працівнику;

- твердження відповідача, викладені у Запереченнях № 191/27/02-2017 на позов про те, що згідно Постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.11.2016 у справі № 819/1286/16 стягнуто з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 2298 грн., а тому у випадку стягнення з відповідача у даній справі виплаченого забезпечення (допомоги по безробіттю) в сумі 4763 грн. 21 коп. відбудеться подвійне стягнення, судом не приймається до уваги з огляду на те, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється з врахуванням різниці між отриманими в період безробіття іншими доходами звільненої особи, в тому числі оплати праці за іншим місцем роботи та всіх оплат за час вимушеного прогулу допомоги по безробіттю, що виключає можливість подвійної виплати;

- вимоги позивача по даній справі № 921/220/17-г/16 ґрунтуються на вимогах Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а тому є правомірними;

- твердження відповідача, викладені у Запереченнях № 191/27/02-2017 на позов щодо передчасності звернення позивача до суду з даним позовом з огляду на набрання законної сили Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.11.2016 у справі № 819/1286/16 лише 06.04.2017 після винесення Постанови Львівським апеляційним адміністративним судом від 06.04.2017 не прийнято судом до уваги з огляду на те, що в резолютивній частині Постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.11.2016 у справі № 819/1286/16 зазначено про те, що дана постанова суду в частині поновлення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць - підлягає негайному виконанню, 03.01.2017 наказом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 поновлено на роботі з 02.11.2016, на час розгляду справи № 921/220/17-г/16 постанова Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.11.2016 у справі № 819/1286/16 набрала законної сили.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

9. Постановою від 18.07.2017 Львівський апеляційний господарський суд апеляційну скаргу залишив без задоволення, а рішення господарського суду Тернопільської області від 29.05.2017 у справі № 921/220/17-г/16 - без змін.

9.1. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

- при вирішенні спору суд першої інстанції правомірно виходив з того, що поновлення на роботі навіть у порядку негайного (до набрання законної сили) виконання рішення суду, є підставою для повернення коштів;

- посилання скаржника щодо можливого подвійного стягнення суми не заслуговує на увагу, оскільки, врахування в оплаті за час вимушеного прогулу допомоги по безробіттю є прерогативою суду, який розглядав спір про поновлення на роботі і якщо тим судом допущено помилки в застосуванні норм права та вони не можуть виправлятись в даній справі;

- посилання на передчасність звернення позивача із позовом не заслуговують на увагу, оскільки, в резолютивній частині Постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.11.2016 у справі № 819/1286/16 зазначено про те, що дана постанова суду в частині поновлення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць - підлягає негайному виконанню. 03.01.2017 наказом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 поновлено на роботі з 02.11.2016. На час розгляду справи №921/220/17-г/16 постанова Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.11.2016 у справі №819/1286/16 набрала законної сили.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

Доводи скаржника (відповідач у справі)

10. Не погоджуючись з рішенням першої та апеляційної інстанцій, скаржник зазначав, що на момент звернення позивача до суду рішення про поновлення ОСОБА_6 не набрало законної сили, справа знаходилась в Львівському апеляційному адміністративному суді, ОСОБА_6 не повідомив суд про отримання ним допомоги по безробіттю, хоча зобов'язаний був це відповідно до статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" зробити, оскільки дане замовчування призвело до подвійного стягнення з ГУНП державних коштів.

10.1. Скаржник доводив, що для того, щоб припинити реєстрацію безробітного, необхідно дві умови, а саме: видати наказ про поновлення на раніше займаній посаді безробітного та щоб рішення суду набрало законної сили; рішення суду першої інстанції набирає законної сили після спливу строку на подання апеляційної скарги, якщо її не буде подано. При цьому, ГУНП в Тернопільській області повідомляло Збаразький районний центр зайнятості та Господарський суд Тернопільської області про те, що на момент пред'явлення позову рішення щодо поновлення ОСОБА_6 на раніше займаній посаді законної сили не набрало, оскільки, було оскаржене до суду апеляційної інстанції.

Доводи інших учасників справи

11. Позивач з доводами, викладеними в касаційній скарзі не погодився, просив касаційну скаргу Головного управління національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

12. Господарський процесуальний кодекс України в редакції, чинній до 15.12.2017

Стаття 1 - право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (в тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Пункт 1 частини 1 статті 12 - господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у т.ч. щодо приватизації майна, та з інших підстав.

13. Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"

Пункт 1 статті 1 - загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пункт 8 статті 1 - страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Частина 1 статті 34 - Фонд має право: стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу;

Частина 4 статті 35 - Із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

14. Закон України "Про зайнятість населення"

Частина 1 статті 43 - статусу безробітного може набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи;

Частина 2 статті 43 - статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

15. Цивільний кодекс України

Частина 5 статті 11 - у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

16. З огляду на те, що відповідно до статті 300 ГПК України в редакції з 15.12.2017, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, колегія суддів Верховного Суду зазначає про неприйнятність доводів скаржника про неналежну оцінку того чи іншого доказу у справі. Разом з тим, Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника про застосування судами норм матеріального права - пункту 8 статті 129 Конституції України, статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", статей 35, 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

А.2. Щодо застосування норм матеріального та процесуального права

17. Положеннями частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що саме судове рішення про поновлення працівника на роботі може бути правовою підставою для стягнення з працедавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що в резолютивній частині Постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.11.2016 у справі № 819/1286/16 зазначено про те, що дана постанова суду в частині поновлення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць - підлягає негайному виконанню.

Отже, обов'язок працедавця відшкодувати фонду соціального страхування суму виплат по безробіттю та наданих соціальних послуг виникає за наслідком прийняття судового рішення про поновлення працівника на роботі.

18. Законодавцем передбачено тільки три правові підстави згідно з частиною 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" щодо виникнення обов'язку з відшкодування фонду соціального страхування понесених ним витрат на оплату працівнику по безробіттю чи наданих йому соціальних послуг (за судовим рішенням про поновлення працівника на роботі; незаконна виплата безробітному суми забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю).

Зазначені підстави не можуть тлумачитися розширено, а зокрема, з посиланням на нечинність рішення суду, з огляду на його оскарження в апеляційному порядку, оскільки трудовим та цивільно-процесуальним законодавством передбачено особливості набрання чинності рішеннями судів про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку на користь поновленої особи і судами в даній справі це прийнято до уваги.

19. В рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007, аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов'язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін. Аналізуючи мотивацію постановлених судами рішень крізь призму статті 6 Конвенції та зазначеної практики ЄСПЛ, Суд зазначає про належне виконання покладеного на суд обов'язку щодо мотивації прийнятих судами першої та апеляційної інстанцій рішень, оскільки обґрунтування щодо відхилення доводів скаржника ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права та демонструє справедливий та однаковий підхід до заслуховування доводів сторін у даній справі.

20. Суд, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", аналізуючи повноту дослідження судами обставин при розгляді даної справи зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов'язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов'язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Аналізуючи через призму зазначених висновків ЄСПЛ повноту дослідження судами обставин даної справи та обґрунтування судових рішень, Суд погоджується з виконанням судами першої та апеляційної інстанцій обов'язку щодо обґрунтування своїх висновків та не вбачає порушення норм матеріального та процесуального права, які могли б потягнути наслідки скасування рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду.

А.3. Мотиви прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

21. Доводи скаржника, зазначені в пунктах 10-10.1. мотивувальної частини даної постанови, Суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються висновками пунктів 17-20 мотивувальної частини постанови.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

22. З огляду на зазначене та відсутність порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення Господарського суду Тернопільської області від 29.05.2017 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 18.07.2017, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду.

В. Судові витрати

У зв'язку з відмовою в задоволенні касаційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України в редакції з 15.12.2017, витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд залишаються за скаржником.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 301, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 29.05.2017 у справі №921/220/17-г/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.Г. Пєсков

В.Я. Погребняк