РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.07.2018Справа № 910/5430/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Астаповій Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за первісним позовом Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення 6 782 741,91 грн. та зустрічним позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" про визнання недійсним п. 3.2.1. договору іпотеки, за участю представників позивача (за первісним позовом) - Сідєльнікова А.В., довіреність №21/17-76 від 06.04.2018 року, відповідача (за первісним позовом) - Мицька Р.М., довіреність №86/17 від 27.12.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 6 782 741,91 грн. у зв'язку з невиконанням умов п. 3.2.1. договору іпотеки від 29.08.2015 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.04.2017 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 26.04.2017 року.

24.04.2017 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в позові з тих підстав, що у відповідності до вимог ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, а заявлена позивачем сума не є перевищенням 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, що вказує на неправомірність вимог ПАТ «Одесагаз», а також послався, що оцінка предмета застави була здійснена позивачем без участі відповідача, що є порушенням ч. 2 ст. 582 ЦК України.

24.04.2017 року до канцелярії суду надійшла зустрічна позовна заява Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" про визнання недійсним п. 3.2.1. договору іпотеки від 29.08.2015 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.04.2017 року прийнято зустрічну позовну заяву та призначено до розгляду на 26.04.2017 року.

26.04.2018 року в судовому засіданні оголошено перерву на 24.05.2017 року.

19.05.2018 року відповідачем за первісним позовом через канцелярію суду надано письмові пояснення.

23.05.2017 року відповідачем за зустрічним позовом надано відзив на зустрічний позов, в якому він просив суд відмовити в позові з тих підстав, що оспорюваний пункт договору іпотеки не суперечить закону, оскільки ЗУ «Про іпотеку» не заборонено сторонам в договорі іпотеки погоджувати умови щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, та можливості зобов'язання іпотекодержателя повернути іпотекодавцю різницю між сумою вартості предмету іпотеки та сумою вимог іпотекодержателя.

24.05.2017 року відповідачем за первісним позовом через канцелярію суду надано клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справи №910/6716/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення 507 015,26 грн. безпідставно отриманих.

24.05.2018 року в судовому засіданні оголошено перерву на 07.06.2017 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.06.2017 року провадження у даній справі було зупинено до вирішення справи №910/6716/17.

11.05.2018 року через канцелярію суду позивачем за первісним позовом надано заяву про поновлення провадження у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.05.2018 року поновлено провадження у справі, вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04.06.2018 року.

04.06.2018 року в підготовчому засіданні оголошено перерву на 20.06.2018 року.

18.06.2018 року позивачем за первісним позовом через канцелярію суду надано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій він просив суд стягнути з відповідача 5 751 034,77 грн., як різницю між сумою вартості предмету іпотеки та сумою заборгованості на підставі п. 3.2.1. договору іпотеки від 29.08.2015 року, яка прийнята судом до розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.07.2018 року.

18.07.2018 року в судовому засіданні оголошено перерву на 23.07.2018 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позови, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню, а в зустрічному позові слід відмовити з наступних підстав.

Предметом первісного позову є вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 751 034,77 грн. різниці між сумою вартості предмету іпотеки та сумою заборгованості на підставі п. 3.2.1. договору іпотеки від 29.08.2015 року.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Одеської області від 22.10.2012 № 5017/2643/2012 у справі за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Одесагаз" про стягнення 111029341,03 грн., а також за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Одесагаз" до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" про визнання договору недійсним, яке набрало законної сили, встановлено, що 20.12.2010р. між ДК "Газ України" (постачальник) та Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Одесагаз" (покупець), найменування якого було змінено на ПАТ „Одесагаз" на виконання вимог Закону України "Про акціонерні товариства", було укладено договір про закупівлю природного газу за державні кошти № 06/10-1992, у відповідності до п.п. 1.1 -1.3 якого постачальник зобов'язується передати покупцеві в 2011 році природний газ власного видобутку, надалі -газ, виключно для подальшої реалізації населенню, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати газ на умовах цього договору. Використання газу покупцем для інших потреб не є предметом цього договору. Постачальник передає покупцеві в 2011 році газ в обсязі до 790486,560 тис. куб.м. (сімсот дев'яносто мільйонів чотириста вісімдесят шість тисяч п'ятсот шістдесят куб.м., із визначенням обсягу поставок газу протягом дванадцяти місяців року. За розрахункову одиницю переданого газу приймається один кубічний метр (куб. м.), приведений до стандартних умов (t-20 град. за Цельсієм, Р = 760 мм ртутного стовпчика). Обсяги закупівлі газу можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Як встановлено судом у справі № 5017/2643/2012, на виконання умов вищезазначеного договору ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" передала за актами прийому-передачі від 31.01.2011 р., від 28.02.2011 р., від 31.03.2011 р., від 30.04.2011 р., від 31.05.2011 р., від 30.06.2011 р., від 31.07.2011 р., від 31.08.2011 р., від 30.09.2011 р., підписаними сторонами, а ПАТ "Одесагаз" прийняло протягом з січня 2011 р. по вересень 2011 р. природний газ загальною вартістю 228 122 413, 78 грн. Отриманий газ був оплачений ПАТ "Одесагаз" в сумі 132 384 382, 47 грн. Також з огляду списання з ПАТ "Одесагаз" в порядку Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості за природний газ в сумі 63574138,38 грн. та з урахуванням часткових сплати, суд дійшов висновку про стягнення з ПАТ "Одесагаз" на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" лише частини боргу за отриманий природний газ у розмірі 32 163 892,93 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 22.10.2012 р. у справі № 5017/2643/2012, яке набрало законної чинності, первісний позов Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" задоволений частково та на його користь стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Одесагаз" 32163892,93 грн. основного боргу, 1938473,77 грн. - 3% річних, 3731380,04 грн. - інфляційних втрат, 700000 грн. - пені та 24929,81 грн. судового збору; в решті позовних вимог відмовлено; в задоволенні зустрічного позову по визнання договору недійсним відмовлено.

Рішенням господарського суду Одеської області від 10.06.2014 № 916/1146/14 за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Одесагаз" про стягнення 1501667,83 грн., яке набрало законної сили, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Одесагаз" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 3% річних в сумі 1276520,58 грн., інфляційні нарахування в сумі 224202,86 грн., судовий збір в сумі 30014,47 грн. в зв'язку з не належним виконанням зобов'язань за договором № 06/10-1992 від 20.12.2010.

Згідно ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Отже, судовими рішеннями встановлено факт укладення між позивачем та відповідачем договору поставки природного газу Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", в зв'язку з неналежним виконанням умов якого, з ПАТ "Одесагаз" в судовому порядку суми боргу у розмірі 32163892,93 грн. основного боргу, 1938473,77 грн. - 3% річних, 3731380,04 грн. - інфляційних втрат, 700000 грн. - пені (рішення № 5017/2643/2012 від 22.10.2012) та 3% річних в сумі 1276520,58 грн., інфляційні нарахування в сумі 224202,86 грн. (рішення від 10.06.2014 № 916/1146/14). Вказані обставини не доводяться при розгляді даної справи на підставі ст. 35 ГПК України.

Між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (іпотекодержатель) та Публічним акціонерним товариством "Одесагаз" (іпотекодавець) укладено договір іпотеки від 29.08.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., зареєстрований в реєстрі за № 530. Цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливає з договору № 06/10-1992 від 20.12.2010 про закупівлю природного газу за державні кошти (з додатковими угодами), надалі - договір купівлі-продажу, за умовами якого іпотекодержатель постачає газ, а іпотекодавець зобов'язується сплатити заборгованість за поставлений газ на умовах, визначених договором купівлі-продажу (п. 1.1 договору іпотеки).

Згідно п. 1.2, 1.3 договору іпотеки (з урахуванням договору про внесення змін і доповнень до договору іпотеки від 02.09.2015) іпотекодавець зобов'язаний у строки, визначені договором купівлі-продажу сплатити іпотекодержателю заборгованість у вигляді основного боргу у розмірі 28248892,93 грн., штрафних санкцій та зборів у розмірі 7925521,53 грн., що складає у цілому суму заборгованості у розмірі 36174414,46 грн., відповідно до умов договору купівлі-продажу, яка утворилась станом на 26.08.2015, а також суму заборгованості, яка буде підтверджена актами звірки взаємних розрахунків між іпотекодавцем та іпотекодержателем станом на дату звернення стягнення на предмет іпотеки або його частину. Предметом іпотеки за цим договором є квартири (50 штук) всі разом або у певній кількості (предмет іпотеки) у житловому будинку за адресою: Україна, Полтавська область, місто Комсомольськ, вулиця Молодіжна, будинок 1.

У відповідності до висновку про ринкову вартість предмету іпотеки складеного ПП "Аргумент", загальна ринкова вартість предмету іпотеки становить 34922782,00 грн., яка складається з ринкової вартості кожної квартири в складі предмета іпотеки. За домовленістю сторін станом на дату укладення цього договору вартість предмету іпотеки складає 34922782,00 грн. На строк дії цього договору предмет іпотеки залишається у володінні (користуванні) іпотекодавця. (п. 1.4, 1.5 договору іпотеки (з урахуванням договору про внесення змін і доповнень до договору іпотеки від 02.09.2015)).

Іпотекодержатель має право у випадку повного або часткового невиконання іпотекодавцем зобов'язань за договором купівлі-продажу звернути стягнення на предмет іпотеки та за його рахунок задовольнити свою вимогу. Порядок такого способу визначається розділом 5 цього договору. Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем будь-яких умов договору купівлі-продажу або умов цього договору, а також в інших випадках передбачених цим договором та/або договором купівлі-продажу та/або законодавством України. У цьому випадку іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення у зв'язку з яким іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки. В цій вимозі визначається стислий зміст порушених зобов'язань. Вимога про виконання/виправлення порушеного зобов'язання у не менш як 30-ти денний строк від дня направлення вимоги на адресу іпотекодавця, вказану в цьому договорі та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки уразі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель з наступного після закінчення зазначеного терміну дня набуває право власності на предмет іпотеки. Вказана вимога не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права на звернення стягнення на предмет іпотеки без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання зобов'язань, якщо зобов'язання за договором купівлі-продажу щодо повного або часткового повернення суми заборгованості не виконані іпотекодавцем (п. 3.1.2, 5.1, 5.2 договору іпотеки).

Вартість предмета іпотеки, на який здійснюється стягнення, у вигляді задоволення вимог іпотекодержателя, встановлена у п. 1.4 цього договору та визначатиметься на момент звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення експертної оцінки СОД (п. 5.5.1 договору іпотеки).

Відповідно до п. 3.2.1 договору іпотеки у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний повернути іпотекодавцю різницю між сумою вартості предмету іпотеки та сумою вимог іпотекодержателя, з урахуванням заборгованості зі сплати комунальних послуг та інших витрат щодо предмету іпотеки, податку, тощо.

Відповідно до п. 6.1 договору іпотеки цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01.01.2020.

Згідно з інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач за первісним позовом зареєстрував право власності на предмет іпотеки (50 квартир) в період з 14.01.2016 по 21.01.2016.

Отже, заборгованість позивача за первісним позовом за договором № 06/10-1992 від 20.12.2010, забезпечена договором іпотеки від 29.08.2015 № 530, погашена за рахунок предмета іпотеки.

Відповідач за первісним позовом направив до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області лист від 08.10.2015 № 31/13-3808 в якому повідомив про погашення заборгованості ПАТ "Одесагаз" у справі № 916/1146/14 та просив закінчити виконавче провадження.

25.12.2015 закінчено виконавче провадження № 45028842 за заявою стягувача, в зв'язку з відсутністю заборгованості, що підтверджується відповідно постановою державного виконавця.

Також державною виконавчою службою на виконання рішення суду у справі № 916/1146/14 щодо стягнення 3% річних та втрат від інфляції за порушення грошових зобов'язань за договором № 06/10-1992 від 20.12.2010, було стягнуто з позивача за первісним позовом на рахунок ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" (відповідача за первісним позовом) грошові кошти у розмірі 499 030,77 грн.

Вищевказані обставини також були встановлені в рішенні господарського суду міста Києва у справі №910/6716/17 від 22.06.2017 року, яке залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2017 року та постановою Верховного суду від 17.04.2018 року, тому вони не доводяться при розгляді даної справи на підставі ст. 35 ГПК України.

Таким чином, сторонами чітко було зафіксовано, що загальна сума вимог ДК «Газ України» до ПАТ «Одесагаз» за договором № 06/10-1992 від 20.12.2010 станом на 29.08.2015 року складає 36 174 414,46 грн. (п. 1.2. договору про внесення змін та доповнень до договору іпотеки від 02.09.2015 року).

Згідно платіжного доручення №18803 від 31.08.2015 року позивачем було перераховано відповідачу 1 251 632,46 грн. заборгованості за договором № 06/10-1992 від 20.12.2010.

Також, як було вказано вище 15.09.2015 року на виконання рішення суду у справі № 916/1146/14 ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області було стягнуто з позивача на користь відповідача 499 030,77 грн.

Крім того, 09.09.2015 року ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області за наказом №916/1146/14 стягнула з позивача на користь відповідача ще 138 644,39 грн., що підтверджується листом ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області від 23.09.2015 року №09.1-13988/В-3, який міститься в матеріалах справи.

З урахуванням всього вищевикладеного сума вимог іпотекодержателя (відповідача за первісним позовом) станом на набуття ним права власності на предмет іпотеки (січень 2016 року) становить 34 285 103,84 грн. (36 174 414,46 грн. (розмір погодженої сторонами заборгованості станом на 29.08.2015 року в п. 1.2. договору про внесення змін та доповнень до договору іпотеки від 02.09.2015 року) - 1 251 632,46 грн. (сплата 31.08.2015 року згідно платіжного доручення №18803) - 499 033,77 грн. (стягнутих державною виконавчою службою 15.09.2015 року на виконання рішення суду у справі № 916/1146/14) - 138 644,39 грн. (стягнутих ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області за наказом №916/1146/14 09.09.2015 року), що також підтверджено сторонами в судовому засіданні.

Згідно звіту про визначення ринкової вартості 50-ти квартир станом на 13, 14, 20 січня 2016 року, що знаходяться за адресою: Полтавська область, м. Комсомольськ, вул. Молодіжна, буд. 1 від 24.05.2016 року зробленого суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Агентство Незалежної Оцінки «Ваш Експерт» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 430/15 виданий ФДМУ 25.05.2015 року) становить 40 174 786 грн.

За таких обставин, різниця між сумою вартості предмету іпотеки на момент звернення стягнення (40 174 786 грн.) та сумою вимог іпотекодержателя (34 285 103,84 грн.) дорівнює 5 889 682,20 грн., яку відповідач за первісним позовом у відповідності до умов п. 3.2.1. договору іпотеки зобов'язаний був повернути позивачу за первісним позовом.

Доказів повернення вищевказаної суми відповідачем за первісним позовом суду не надано.

Ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом було надано належну оцінку відзиву відповідача за первісним позовом, проте доводи відповідача за первісним позовом, що у відповідності до вимог ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, а заявлена позивачем сума не є перевищенням 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, що вказує на неправомірність вимог ПАТ «Одесагаз», повністю спростовуються умовами п. 3.2.1. договору іпотеки, в якому сторонами було погоджено, що у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний повернути іпотекодавцю різницю між сумою вартості предмету іпотеки та сумою вимог іпотекодержателя.

Посилання відповідача за первісним позовом, що оцінка предмета застави була здійснена позивачем без участі відповідача, що є порушенням ч. 2 ст. 582 ЦК України не приймається судом до уваги, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2. ст. 582 ЦК України передбачено, що оцінка предмета застави здійснюється заставодавцем разом із заставодержателем відповідно до звичайних цін, що склалися на момент виникнення права застави, якщо інший порядок оцінки предмета застави не встановлений договором або законом.

Проте, ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Та п. 5.5.1. договору іпотеки встановлено, що вартість предмета іпотеки, на який здійснюється стягнення, у вигляді задоволення вимог іпотекодержателя, встановлена у п. 1.4 цього договору та визначатиметься на момент звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення експертної оцінки СОД.

Тобто, як законом так і договором встановлено, що вартість предмета іпотеки, на який здійснюється стягнення, у вигляді задоволення вимог іпотекодержателя визначається на момент звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення експертної оцінки СОД, в якості доказу вартості предмета іпотеки станом на момент звернення стягнення позивачем було надано суду відповідний звіт експертної оцінки.

Відповідачем в свою чергу не надано суду іншої експертної оцінки СОД та не надано жодних доказів з яких можливо було встановити, що вартість предмета іпотеки, на момент звернення стягнення була іншою.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача за первісним позовом, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем за первісним позовом, тому первісні позовні вимоги про стягнення 5 751 034,77 грн. підлягають задоволенню в межах розміру позовних вимог.

Предметом зустрічного позову є вимоги про визнання недійсним п. 3.2.1. договору іпотеки від 29.08.2015 року з підстав того, що вказаний пункт суперечить ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку».

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України, встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За приписами статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 3. ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони в іпотечному договорі можуть самостійно визначати, зокрема, положення з приводу визначення вартості предмета іпотеки, визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про іпотеку»).

Таким чином, внесення сторонами в договір іпотеки оспорюваного п. 3.2.1. в якому сторонами було погоджено, що у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний повернути іпотекодавцю різницю між сумою вартості предмету іпотеки та сумою вимог іпотекодержателя відповідає вимогам ЗУ «Про іпотеку», яким не заборонено сторонам самостійно визначати положення з приводу способу звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи позивача за зустрічним позовом з цього приводу є необґрунтованими та суперечать встановленим ст. 3 ЦК України принципам свободи договору.

Отже, за заявленими вимогами позивачем за зустрічним позовом не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання правочинів недійсними.

За таких обставин, відсутні правові підстави для визнання недійсним п. 3.2.1. договору іпотеки від 29.08.2015 року, що укладений між сторонами, права позивача за зустрічним позовом, за захистом яких він звернувся до суду, не порушено відповідачем за зустрічним позовом, і тому в зустрічному позові слід відмовити.

З урахуванням вищезазначеного, судові витрати, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, за первісним позовом покладаються на відповідача за первісним позовом, а за зустрічним позовом на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, код 31301827) на користь Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" (65003, Одеська область, м. Одеса, вул. Одарія, 1, код 03351208) 5 751 034 (п'ять мільйонів сімсот п'ятдесят одна тисяча тридцять чотири) грн. 77 коп. основного боргу та 86 265 (вісімдесят шість тисяч двісті шістдесят п'ять) грн. 51 коп. судового збору.

В зустрічному позові відмовити повністю.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 02.08.2018р.

Суддя С.О. Чебикіна