ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

м.Чернівці

31 липня 2018 року Справа № 926/1357/18

Суддя Господарського суду Чернівецької області Гушилик Світлана Миколаївна розглянувши клопотання: ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2 про забезпечення позову

У справі:

За позовом ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2 (м.Чернівці, пр. Незалежності, 60/43)

До відповідача ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_3 (м.Чернівці, вул. Дундича,11)

Про визнання дії договору оренди нерухомого майна продовженим

Представники сторін не викликались

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 особа підприємець ОСОБА_2 31.07.2018 року звернулась з позовом до ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_3 про визнання дії договору оренди нерухомого майна загальною площею 46,8 кв.м, яке складається з нежилих приміщень в літ. "А": 1 1 пл. 25,5 кв.м., 1 2 пл. 10,9 кв.м., 1 3 пл. 10,4 кв.м. за адресою: м.Чернівці, вул. Гагаріна, 8 продовженим.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями позовну заяву передано судді С.М. Гушилик.

Ухвалою суду від 31.07.2018 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 21.08.2018 року.

31.07.2018 року позивач, ФОП ОСОБА_2 разом із позовною заявою звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить заборонити відповідачу ФОП ОСОБА_3 будь яким чином перешкоджати здійснювати підприємницьку діяльність у приміщенні, що знаходиться за адресою: м.Чернівці, вул.Гагаріна, 8, яке являється обєктом оренди згідно договору оренди нерухомого майна.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даної справи.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову за вх.№1357 заявник посилається на те, що ОСОБА_1 особа підприємець ОСОБА_3 перешкоджає у здійсненні підприємницької діяльності шляхом звернення до Чернівецького РЕМУ із заявою про припинення надання послуг енергопостачання у приміщенні, що знаходиться за адресою: м.Чернівці, вул. Гагаріна, 8. Позивач зазначає, що невжиття заходів щодо заборони відповідачу вчиняти певні дії може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або застосувати ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

З наведеного слідує, що в обґрунтування заяви про забезпечення позову, заявником наведено лише власні висновки щодо доцільності та співмірності вжиття заходів забезпечення позову. Інших обґрунтувань та належних доказів необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявником не наведено.

Розглянувши подані документи, зясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Згідно статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таким чином, заявивши про необхідність застосування заходів до забезпечення позову, заявник не навів жодних достатніх підстав, які б свідчили, що невжиття обраного ФОП ОСОБА_2 заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання можливого рішення суду.

При цьому, застосування заходів забезпечення позову може мати місце лише за наявності підстав, викладених у законі. При подачі заяви про забезпечення позову заявник насамперед повинен обґрунтувати звернення із заявою відповідними доказами, що підтверджують необхідність вжиття відповідних заходів.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Проте, доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову, заявником не надано, в той час як відповідно до вимог чинного законодавства (статтею 74 ГПК України), обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заявником заяви про забезпечення позову, з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявником, за захистом яких він звернувся.

Керуючись статтями 136, 137, 138 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_4 (58005, м. Чернівці, пр. Незалежності, 60/43, код НОМЕР_1) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 4 сатті 255 Господарського процесуального кодексу України ухвала підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до статті 254 ГПК України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Відповідно до статті 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України). Однак, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя С.М. Гушилик