ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2018 р. Справа № 914/2581/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Данко Л.С.

ОСОБА_1

при секретарі Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Заступника прокурора Львівської області, м. Львів вх.№01-05/1130/18 від 12.04.2018 року

на рішення господарського суду Львівської області від 20.03.2018 року (суддя Козак І.Б., м.Львів, час проголошення вступної та резолютивної частини рішення 10:56 год., повний текст судового рішення виготовлено 23.03.2018 року)

у справі №914/2581/17

за позовом: Заступника прокурора Львівської області, м.Львів,

до відповідача 1: ОСОБА_2 міської ради, Сокальського району, Львівської області, м. Великі Мости,

до відповідача 2: Приватного підприємства Ротен, м. Львів,

про: визнання недійсним рішення та звільнення земельних ділянок (паїв) площею 200,6072 га,

За участю представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_3 прокурор;

від відповідача 1: ОСОБА_4 представник на підставі довіреності №1052/02-09 від 09.07.2018 року;

від відповідача 2: не зявився;

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Львівської області від 20.11.2018 року у справі №914/2581/17 в позові Заступника прокурора Львівської області до відповідачів ОСОБА_2 міської ради та Приватного підприємства Ротен про визнання недійсним рішення та звільнення земельних ділянок (паїв) площею 200,6072 га.-відмовлено повністю.

Рішення суду від 20.11.2018 року мотивоване тим, що в оренду відповідачу-1 було передано земельні ділянки (паї), які не успадковано спадкоємцями померлих громадян.

Відповідно до ст.1285 ЦК України, якщо у складі спадщини є майно (а згідно ст.190 ЦК України майном являється не лише річ, але і майнові права на неї), яке потребує утримання, догляду, вчинення інших фактичних чи юридичних дій для підтримання його в належному стані, нотаріус, а в населених пунктах, де немає нотаріуса, - відповідний орган місцевого самоврядування, у разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту укладають договір на управління спадщиною з іншою особою.

У разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту особою, яка управляє спадщиною, до складу якої входить земельна ділянка, є сільська, селищна, міська рада за місцезнаходженням такої земельної ділянки. Особа, яка управляє спадщиною, має право на вчинення будь-яких необхідних дій, спрямованих на збереження спадщини до з'явлення спадкоємців або до прийняття спадщини.

Беручи до уваги вищенаведене, суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення дійшов висновку що органом, котрий вправі передавати в оренду земельні ділянки (в т.ч. невитребувані земельні частки) померлих громадян до моменту прийняття спадкоємцями спадщини, або визнання її відумерлою в судовому порядку являються сільська, селищна, міська рада за місцезнаходженням такої земельної ділянки, незалежно від того, чи така земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту чи за межами. Відповідні сільська, селищна, міська рада являються управителем спадщини в силу імперативних положень закону і для реалізації їхніх повноважень щодо передачі в оренду земельних ділянок від них не вимагається вчинення будь-яких інших дій, у звязку із чим ОСОБА_2 міська рада вправі була розпоряджатися спірними земельними ділянками та передавати їх в оренду відповідачу-1.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач- Заступник прокурора Львівської області -подав апеляційну скаргу до Львівського апеляційного господарського суду, в якій останній просить рішення господарського суду Львівської області від 20.03.2018 року у справі № 914/2581/17 скасувати, та прийняти нове рішення яким позов задоволити повністю.

У поданій апеляційній скарзі, апелянт зазначає про те, що судом першої інстанції встановлено, що в оренду ПП «Ротен» передано земельні ділянки, які не успадковані спадкоємцями померлих громадян. Водночас, судом першої інстанції залишено поза увагою те, що передані в оренду земельні ділянки є несформованими, а відтак не можуть бути обєктом цивільних прав. Так, відповідно до ст.79-1 ЗК України, земельна ділянка може бути обєктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Судом першої інстанції також не дано належної оцінки тому, що міською радою не визначено статус земель, переданих в оренду.

Апелянт також зазначив, що міською радою не зясовувався стан оформлення спадщини по вказаних земельних ділянках, а саме: наявність спадкоємців, факти прийняття чи неприйняття ними спадщини, відмови від її прийняття тощо. А тому, за відсутності вказаного, висновок суду про застосування спеціального нормативно-правового акту, який регулює відносини щодо управління земельними ділянками померлих громадян ОСОБА_5 України від 20.09.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо правової долі земельних ділянок, власники яких померли» є передчасним.

Вважає, апелянт також що «державним» (суспільним, публічним) інтересом для звернення прокурора до суду із даним позовом є задоволення суспільної потреби (інтересу) у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання передачі земельних ділянок у користування, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу. Інтерес держави у даному випадку полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів місцевого самоврядування, відновленні становища, яке існувало до порушення права Українського народу. За таких обставин, позов заступника прокурора Львівської області по суті не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння та користування майном. Зазначене підтверджується постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2018 р. у справі №914/1921/17, де зокрема зазначено, що «інтерес держави полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів місцевого самоврядування, відновленні становища, яке існувало до порушення права».

ОСОБА_5 України від 20.09.2016 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо правової долі "Земельних ділянок, власники яких померли» внесено зміни до ст.1285 ЦК України, де зокрема зазначено, що у разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту особою, яка управляє спадщиною, до складу якої входить земельна ділянка, є сільська, селищна, міська рада за місцезнаходженням такої ділянки.

Відповідно до ч.5 ст.4 ОСОБА_5 України «Про оренду землі» в редакції зазначеного закону від 20.09.2016, орендодавцем земельної ділянки, що входить до складу спадщини, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, є особа, яка управляє спадщиною. Однак, вказаним нормам рішення ОСОБА_2 міської ради №201 від 28.03.2017 «Про надання в оренду невитребуваних пайових земель ПП «Ротен» на території ОСОБА_2 міської ради» не відповідає. Міська рада при передачі земельної ділянки в оренду керувалась вимогами ОСОБА_5 України від 20.09.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо правової долі земельних ділянок, власники яких померли», яким внесено зміни до ст.1285 ЦК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2018 р. справу №914/2581/17 призначено судді-доповідачу ОСОБА_6 та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Марку Р.І. та Желіку М.Б..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 17.04.2018 року було відкрито апеляційне провадження, справу призначено на 15.05.2018 року

Проте розгляд вище вказаної справи не відбувся у звязку із аварійним відключенням ПАТ Львівобленерго у будівлі Львівського апеляційного господарського електричної енергії з 9:00 год., що підтверджується актом про припинення електропостачання, який міститься в матеріалах справи.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.05.2018 року, було винесено ухвалу про розгляд апеляційної скарги 22.05.2018 року.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 22.05.2018 року, розгляд справи було відкладено на 05.06.2018 року, з мотивів наведених у ній.

Розпорядженням керівника апарату суду від 04.06.2018 року №176 справу №914/2581/17 призначено до повторного автоматизованого розподілу у звязку із перебуванням у відпустці судді члена колегії Марка Р.І. та перебуванням судді члена колегії Желіка М.Б. у відрядженні.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів судову справу №914/2581/17 від 04.06.2018 року, розприділили головуючому судді Костів Т.С.. та іншим суддям, а саме: ОСОБА_7 та ОСОБА_1.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 року, розгляд справи відкладено на 03.07.2018 року.

27.06.2018 року було винесено ухвалу про виправлення описки, таким чином правельною датою відкладення розгляду справи слід вважати 17.07.2018 року.

17.07.2018 року ухвалою суду розгляд справи відкладався на 23.07.2018 року.

Згідно ч.1 статті 222 ГПК України, суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео-та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Відводів складу суду та секретаря судового засідання у порядку статей 35,37 ГПК України не заявлялось.

В судове засідання 23.07.2018 року зявився відповідач 1, проти апеляційної скарги заперечив, рішення суду першої інстанції вважає законним та обгрунтованим, просив залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення, надав усні пояснення по суті спору.

Прокурор в судовому засіданні подану ним апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, надав усні пояснення по суті спору. Окрім того, прокурором подано клопотання, про долучення до матеріалів справи відповіді Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, згідно якої вбачається що земельні ділянки згідно рішення ОСОБА_2 міської ради Сокальського району Львівської області від 28.03.2017 року № 201, знаходяться за межами наседеного пункту.(вих. № 01-04/4342/18 від 23.07.2018 року )

Представник відповідача 2 в судове засідання не зявився, однак на адресу суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку із причин зазначених у ньому.(вих. № 23/07 від 23.07.2018 року).

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 року передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Колегія суддів обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, дійшла висновку про наступне:

як встановив суд першої інстанції, 12 сесією VII скликання ОСОБА_2 міської ради Сокальського району Львівської області прийнято рішення від 28.03.2017 р. № 201 Про надання в оренду невитребуваних пайових земель ПП Ротен на території ОСОБА_2 міської ради.

Пунктом 1 рішення відповідач 2 вирішив з метою раціонального використання земель пайового фонду, вжиття заходів по боротьбі із забуряненістю їх, надати в оренду земельні ділянки (паї) (землі померлих громадян) загальною площею 200,6072га ПП Ротен терміном на 335 днів.

Додатком №1 до рішення є Список власників земельних часток (паїв), які померли, а їх спадкоємці не прийняли спадщину, на території ОСОБА_2 міської ради Сокальського р-ну Львівської області (всього-229 осіб).

Додатком №2 до рішення є Розрахунок розміру орендної плати за невитребувані земельні частки (паї) на території ОСОБА_2 міської ради Сокальського р-ну Львівської області.

27.04.2017 р. між ОСОБА_2 міською радою Сокальського району Львівської області та Приватним підприємством Ротен укладено договір оренди землі, відповідно до п.1 якого орендодавець (відповідач 1 у справі) на підставі рішення сесії ради №201 від 28.03.2017 р. передає, а орендар приймає в оренду невитребувані земельні частки (паї) загальною площею 200,60724га, з яких 133,6070 га рілля, 65,8711 га сінокіс, 65,8711га пасовища, які знаходяться на території ОСОБА_2 міської ради Сокальського р-ну Львівської області, за межами населених пунктів, землі сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

27.04.2017р. сторони також підписали Акт приймання-передачі земельних ділянок до договору оренди землі.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначив про те, що в оренду відповідачу-1 було передано земельні ділянки (паї), які не успадковано спадкоємцями померлих громадян.

Відповідно до ст.1285 ЦК України, якщо у складі спадщини є майно (а згідно ст.190 ЦК України майном являється не лише річ, але і майнові права на неї), яке потребує утримання, догляду, вчинення інших фактичних чи юридичних дій для підтримання його в належному стані, нотаріус, а в населених пунктах, де немає нотаріуса, - відповідний орган місцевого самоврядування, у разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту укладають договір на управління спадщиною з іншою особою.

У разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту особою, яка управляє спадщиною, до складу якої входить земельна ділянка, є сільська, селищна, міська рада за місцезнаходженням такої земельної ділянки. Особа, яка управляє спадщиною, має право на вчинення будь-яких необхідних дій, спрямованих на збереження спадщини до з'явлення спадкоємців або до прийняття спадщини.

Згідно ч.5 ст.4 ЗУ Про оренду землі (в редакції станом на момент прийняття оскаржуваного рішення), орендодавцем земельної ділянки, що входить до складу спадщини, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, є особа, яка управляє спадщиною.

Особа, яка управляє спадщиною, у складі якої є земельна ділянка сільськогосподарського призначення, що не перебуває в оренді, має право передати таку ділянку в оренду на строк до моменту державної реєстрації права власності спадкоємця на таку земельну ділянку або до набрання законної сили рішенням суду про визнання спадщини відумерлою, про що обов'язково зазначається у договорі оренди земельної ділянки (ч.6 ст.19 ЗУ Про оренду землі).

Таким чином, з наведених приписів ЦК України та ЗУ Про оренду землі вбачається, що органом, котрий вправі передавати в оренду земельні ділянки (в т.ч. невитребувані земельні частки) померлих громадян до моменту прийняття спадкоємцями спадщини, або визнання її відумерлою в судовому порядку являються сільська, селищна, міська рада за місцезнаходженням такої земельної ділянки, незалежно від того, чи така земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту чи за межами. Відповідні сільська, селищна, міська рада являються управителем спадщини в силу імперативних положень закону і для реалізації їхніх повноважень щодо передачі в оренду земельних ділянок від них не вимагається вчинення будь-яких інших дій.

Однак колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, оскільки передаючи в оренду невитребувані земельні частки (паї) загальною площею 200,60724га, з яких 133,6070 га рілля, 65,8711 га сінокіс, 65,8711га пасовища, які знаходяться на території ОСОБА_2 міської ради Сокальського р-ну Львівської області міська рада не визначила статус даних земель, переданих в оренду.

Окрім того, колегія суддів зазначає про те, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції залишив поза увагою факт не зясування стану оформлення спадщини по вищенаведених ділянках, а саме: наявність спадкоємців, факт неприйняття такої спадщини, відмови від її прийняття, тощо.

Відповідно до вимог ст. 13 ОСОБА_5 України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток власникам земельних часток (паїв) нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведенного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження. При цьому, ч. 2 ст. 5 вказаного ОСОБА_5 передбачено, що сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

Отже, орган місцевого самоврядування не має права розпоряджатися земельною ділянкою, яка хоча і знаходиться в адміністративних межах відповідної ради, проте розташована поза межами населеного пункту. Крім того, це положення стосується нерозподілених , не витребуваних земельних ділянок.

У відповідності до п.12 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004р. №122 лише нерозподілені (невитребувані) земельні частки (паї) передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду.

Таким чином, з наведеного вбачається, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки - частки (паї) перебувають лише у розпорядженні відповідних рад та адміністрацій, а відтак надання таких ділянок у користування здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування відповідно до наданих їм повноважень та до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку. Проте, слід звернути увагу, що у зазначених положеннях йдеться про право сільських, селищних чи міських рад розпоряджатися нерозподіленими (не витребуваними) земельними частками (паями). Однак, у даному випадку ОСОБА_2 міська рада надала в користування земельні ділянки, які є розподілені (витребувані), власники яких померли, а спадкоємці за законом чи заповітом відсутні чи не прийняли спадщину.

Згідно ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов'язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1283 ЦК України, охорона спадкового майна здійснюється в інтересах спадкоємців, від казоодержувачів та кредиторів спадкодавця з метою збереження його до прийняття спадщини спадкоємцями. Нотаріус за місцем відкриття спадщини, а в населених пунктах, де немає нотаріуса, - відповідні органи місцевого самоврядування з власної ініціативи або за заявою спадкоємців вживають заходів щодо охорони спадкового майна. Охорона спадкового майна триває до закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Якщо у складі спадщини є майно, яке потребує утримання, догляду, вчинення інших фактичних чи юридичних дій для підтримання його в належному стані, нотаріус, а в населених пункту, де немає нотаріуса, - відповідний орган місцевого самоврядування, у разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту укладають договір на управління спадщиною з іншою особою (ст. 1285 ЦКУ).

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку що рішення ОСОБА_2 міської ради Сокальського району Львівської області від 28.03.2017 р. № 201 Про надання в оренду невитребуваних пайових земель ПП Ротен на території ОСОБА_2 міської ради прийняте всупереч вимогам чинного законодавства без проведення процедури визнання спадщини відумерлою в порядку ст.1277 ЦК України.

Передані згідно оспорюваного рішення ОСОБА_2 міської ради земельні ділянки знаходяться за межами населеного пункту, що підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, згідно якого вбачається що земельні ділянки згідно рішення ОСОБА_2 міської ради Сокальського району Львівської області від 28.03.2017 року № 201, знаходяться за межами населеного пункту.(вих. № 01-04/4342/18 від 23.07.2018 року ).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що у даному випадку повноваження щодо передачі в оренду ( в користування) земельних ділянок (паїв померлих громадян), які знаходяться за межами населеного пункту ОСОБА_8, відносить до компетенції ОСОБА_2 міської ради.

Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 №02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" зазначено, що підставами для визнання акта недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку із прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову. Вказаний принцип закріплено у ст. 16 ЦК України та статті 1 ГПК України, які передбачають, що кожна особа має право на захист свого порушеного права чи охоронюваних законом інтересу.

Ст. 121 Конституції України, на органи прокуратури покладено представництво інтересів держави в суді у випадках визначених законом.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання суду першої інстанції щодо неправомірності звернення прокурора з даним позовом, оскільки статтями 20, 36-1 ОСОБА_5 України Про прокуратуру визначено, що при виявленні порушень закону прокурор у межах своєї компетенції має право звертатися до суду в передбачених законом випадках. Підставою представництва прокурором інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Ч.ч. 1, 2 статті 29 ГПК України передбачено, що прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ГПК України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Підставою звернення з позовом стало порушення відповідачем-1 - Завидчанською сільською радою вимог чинного законодавства, оскільки за твердженням прокурора, сільською радою було перевищено повноваження під час прийняття спірного рішення.

Враховуючи те, що ст. 15 ЦК України, обумовлює можливість захисту не лише цивільних прав, а й інтересів, прокурор підставо звернувся із позовом в цивільних інтересах, адже орган місцевого самоврядування має цивільний інтерес щодо відумерлого майна, не залежно від того, чи на даний час таке майно визнано відумерлим, чи може бути визнаним таким у майбутньому. Виходячи з норм законодавства, державним інтересом для звернення прокурора до суду із даним позовом є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого питання передачі земельних ділянок у користування, а також захисту суспільних інтересів загалом, права власності на землю . В даному випадку інтерес держави полягає у відновленні правового порядку в частинні визначення меж компетенції органів місцевого самоврядування, відновленні становища, яке існувало до порушення права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 20.03.18 р. у справі № 914/2581/17 винесено за неповного зясування обставин справи, що мають значення для справи, що є підставою згідно ст. 277 ГПК України для його скасування .

Судовий збір за перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 20.03.2018 року у даній справі в апеляційному порядку слід покласти на відповідачів 1,2 в порядку, передбаченому ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 275, 277, 281, 282, 283, 284, 285 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Заступника прокурора Львівської області, м. Львів вх.№01-05/1130/18 від 12.04.2018 року-задоволити.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 20.03.2018 року у справі №914/2581/17 скасувати.

3.Прийняти нове рішення яким позов задоволити повністю.

4.Визнати недійсним рішення № 201 ОСОБА_2 міської ради Сокальського району від 28.04.2017 року ,,Про надання в оренду не витребуваних пайових земель ПП ,,Ротен на території ОСОБА_2 міської ради.

5.Зобовязати ПП ,,Ротен звільнити одержані за договором оренди від 27.04.2017 року та актом приймання-передачі від 27.04.2017 року земельні ділянки загальною площею 200,6072 га, які знаходяться за межами населеного пункту м.Великі Мости Сокальського району.

6.Стягнути з ОСОБА_2 міської ради (вул.Шевченка,6, м.Великі Мости Сокалівського району, ) на користь Прокуратури Львівської області (пр. Шевченка,18/19, м.Львів, 79005)- 1600,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

7.Стягнути з Приватного підприємства Ротен (м.Львів, вул..Городоцька,359, ) на користь Прокуратури Львівської області (пр. Шевченка,18/19, м.Львів, 79005)- 1600,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

8. Стягнути з ОСОБА_2 міської ради (вул.Шевченка,6, м.Великі Мости Сокалівського району, ) на користь Прокуратури Львівської області (пр. Шевченка,18/19, м.Львів, 79005)- 2400,00 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

9. Стягнути з Приватного підприємства Ротен (м.Львів, вул..Городоцька,359, ) на користь Прокуратури Львівської області (пр. Шевченка,18/19, м.Львів, 79005)- 2400,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

10. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287,288 ГПК України.

Повний текст постанови складено і підписано 27 липня 2018 р.

Головуючий суддя Костів Т.С.

суддя Данко Л.С.

суддя Кравчук Н.В.