РІШЕННЯ

31 липня 2018 року Справа № 913/267/18

Провадження №13/913/267/18

Господарський суд Луганської області у складі судді Яресько Б.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформакс", м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 84 942 грн 92 коп.

За участю:

секретаря судового засідання - Сокрути Н.М.

від позивача - Мельничук І.В. представник за довіреністю б/н від 04.06.2018 р.

від відповідача - Зюбан О.Б. представник за довіреністю № ББУ/РА81/СЛ/17 від 11.12.2017 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформакс" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" (далі - відповідач) 84 942 грн 92 коп., з яких: основний борг - 32 932 грн 09 коп., пеня - 27 732 грн 88 коп., 3% річних - 3 808 грн 44 коп., інфляційні втрати в сумі 20 469 грн 51 коп., також просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №1785-РА від 01.04.2016 р., а саме відповідач не виконав оплату за поставлений товар у встановлений строк за договором.

Ухвалою суду від 05.06.2018 р. було відкрито провадження у справі, встановлено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 25.06.2018 р.

Від позивача з позовною заявою надане письмове клопотання від 31.05.2018 №б/н про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, забезпечення якого, доручити Солом'янському районному суду м. Києва.

Суд задовольнив клопотання ТОВ "Інформакс" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судове засідання 25.06.2018 р. прибув представник позивача.

Представники відповідача у судове засідання не з'явились, витребуваних судом документів не надали. В судовому засіданні була оголошена перерва на 10.07.2018 р.

В судове засідання 10.07.2018 р. прибув тільки представник позивача, була оголошена перерва до 31.07.2018 р.

23.07.2018 р. до суду надійшло клопотання відповідача від 19.07.2018 р. про залишення без розгляду позовної заяви ТОВ «Інформакс» в зв'язку із наявним третейським застереженням у договорі.

31.07.2018 р. у судове засідання прибули представники обох сторін.

Представник відповідача підтримав заявлене клопотання щодо залишення без розгляду позовної заяви.

Представник позивача проти задоволення клопотання заперечував, та просив суд розглянути справу по суті та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Справа № 913/267/18 розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання, або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Перше судове засідання по справі було відкрито 25.06.2018 р., заява відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ТОВ «Інформакс» в зв'язку із наявним третейським застереженням у договорі надійшла до суду 23.07.2018 р., тобто пізніше початку розгляду справи по суті.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ТОВ «Інформакс».

Відповідач відзив на позовну заяву і витребувані судом документи не надав, представник відповідача повідомив, що у нього відсутні пояснення по суті спору.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши представників учасників, господарський суд Луганської області,

В С Т А Н О В И В:

Між сторонами по справі 01.04.2016 р. був укладений договір поставки №1785-РА відповідно до умов якого позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інформакс" зобов'язалась поставити, а відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" прийняти та оплатити продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення. До договору поставки укладено три специфікації в яких зазначалось найменування товарів, одиниці їх вимірів, кількість та вартість.

Відповідно до додаткової угоди від 08.04.2016 р. до договору поставки від 01.04.2016 р. №1785-РА сторони прийшли згоди, що починаючи з дати набрання законної сили додаткової угоди від 08.04.2016 р., всі платежі по договору будуть здійснюватись в безготівковій формі.

На виконання договору позивач поставив відповідачу товар:

№ п/пВидаткова накладнаСума, грн
1№ 147 від 15.12.2016 р.89602,80
2№ 148 від 26.12.2016 р.93258,00
3№ 8 від 03.01.2017 р.94371,00
4№ 7 від 03.01.2017 р.90444,00
5№ 10 від 03.01.2017 р.96192,12
6№ 9 від 03.01.2017 р. 102070,80
7№ 20 від 13.01.2017 р. 92703,00
Разом 658641,72

Факт отримання товару на суму 658641 грн 72 коп. відповідачем не заперечується.

Відповідно до п. 5.4 договору відповідач зобов'язаний оплатити товар протягом 5 робочих днів з 30 календарного дня з дати поставки продукції.

У встановлений строк відповідач товар не оплатив.

28.04.2016 р. позивач уклав з ПАТ «Перший український міжнародний банк» договір факторингу з регресом № Ф-КІЕ-233. Відповідно до зазначеного договору факторингу позивач передав Фактору право вимоги за договором поставки №1785-РА.

21.05.2018 р. Фактор відповідно до статті 9 договору факторингу з регресом № Ф-КІЕ-233 та реєстру зворотного викупу № 1 повернув позивачу право вимоги за договором поставки №1785-РА в сумі 32932 грн 09 коп.

Позивач 31.05.2018 р. звернувся до Господарського суду Луганської області з позовною заявою в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" борг за договором поставки №1785-РА в сумі 32932 грн 09 коп., пеню в сумі 27732 грн 88 коп. відповідно до п. 6.8 договору, інфляційні втрати в сумі 20469 грн 51 коп., 3% річних - 3808 грн. 44 коп. відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідач заперечень проти позову, або контр розрахунку суду не надав.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із нормами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частини 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач не виконав в повному обсязі свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару, в наслідок чого існує заборгованість 32932 грн 09 коп.

Позивачем також заявлена вимога щодо стягнення з відповідача пені в сумі 27732 грн 88 коп. відповідно до п. 6.8 договору, інфляційних втрат в сумі 20469 грн 51 коп., 3% річних - 3808 грн. 44 коп. відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст.ст. 547, 548 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237- 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов ТОВ «Інформакс» до ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» пр. Гвардійський буд. 30/1 м. Сєвєродонецьк 934000 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформакс» бульвар Лесі Українки буд. 26 офіс 758 м. Київ 01133 борг - 32 932 грн 09 коп., пеня - 27 732 грн 88 коп., 3% річних - 3 808 грн 44 коп., інфляційні втрати в сумі 20 469 грн 51 коп., судові витрати 1762 грн 00 коп., наказ видати.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 06.08.2018

Суддя Б.В. Яресько