У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

26 липня 2018 року м. Чернігівсправа № 927/542/18

Суддя Господарського суду Чернігівської області Книш Н.Ю., розглянувши заяву від 20.06.2018 №б/н

Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»,

вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ

адреса для листування: а/с 1800, м. Дніпро, 49027

про видачу судового наказу про стягнення з боржника Фізичної особи-підприємця Іродовського Юрія Івановича, АДРЕСА_1, грошової заборгованості в сумі 22640,59грн за договором банківського обслуговування від 02.07.2013 №б/н.

ВСТАНОВИВ:

20.07.2018 до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Іродовського Юрія Івановича грошової заборгованості в сумі 22640,59 грн за договором банківського обслуговування від 02.07.2013 №б/н, а саме: 4221,09 грн заборгованості за кредитом, 7768,86 грн заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01.03.2015 по 27.03.2018, 6880,75 грн пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором за період з 08.01.2014 по 27.03.2018, 3769,89 грн заборгованості по комісії за користування кредитом за період з 06.03.2015 по 27.03.2018.

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням боржником зобов'язань за договором банківського обслуговування від 02.07.2013 №б/н.

Розглянувши подану заявником заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з тексту заяви про видачу судового наказу, заявник стверджує, що 02.07.2013 фізичною особою-підприємцем Іродовський Юрій Іванович (далі- боржник) було підписано заяву про відкриття поточного рахунку і згідно заяви боржник приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів банку 02.07.2013, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування №б/н від 02.07.2013.

Разом з тим, банком до заяви про видачу судового наказу доданий Витяг із «Умов та правил надання банківських послуг», витяг із «Тарифів Банку», в яких відсутні посилання на дату їх прийняття, затвердження, внесення змін (доповнень у випадку їх наявності) з відповідним зазначенням про дату та підстави внесення таких змін (доповнень), інформації щодо періоду чинності наданої до матеріалів справи редакції вказаних Умов, Тарифів.

Заявником в заяві про видачу судового наказу не зазначено дати видачі кредиту боржнику та його суми.

З матеріалів заяви не вбачається наявності обставин і належних доказів отримання боржником грошових коштів у розмірі 4221,09 грн на підставі договору №б/н від 02.07.2013 які заявник просить стягнути з боржника.

Так, заявником у якості доказу наявності заборгованості за договором банківського обслуговування №б/н від 02.07.2013 надано виписку по рахунку за період з 01.01.2000 по 20.06.2018, у якому сума в 4221,09 грн вказана як «Винос кредиту на прострочку по договору №б/н від 03.07.2013», який не доданий до заяви і на який відсутнє посилання заявника.

В той же час подана заявником виписка з 01.03.2015 по 01.04.2015 по рахунку НОМЕР_1 Іродовського Ю.І. не підтверджує правомірність включення до суми кредиту наданого боржнику: суми 39,60грн з призначенням платежу «погашення комісії за користування кредитним лімітом згідно договору банківського обслуговування» та суми 323,89грн з призначенням платежу «погашення процентів за користування кредитним лімітом згідно договору банківського обслуговування», відсутні докази щодо правомірності нарахування суми комісії та процентів які погашаються 01.03.2015 за даними виписки в рахунок кредитного ліміту.

При цьому, надана заявником довідка від 20.06.2018 №08.7.0.0.0/10 про розмір встановлених лімітів за кредитом не є належним доказом на підтвердження наявності заборгованості боржника перед банком.

Крім того, в якості документу, що підтверджує сплату судового збору, заявником додано примірник платіжного доручення № ВОJ61В1KYV від 11.06.2018 на суму 176,20 грн, який фактично містить лише підпис особи та не містить відбитку печатки (штампу) банку, дати проведення банком платежу, інших реквізитів, які б свідчили про здійснення відповідної банківської операції.

Загальні правила, види і стандарти розрахунків юридичних і фізичних осіб та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків, визначені Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 N 22 ( з урахуванням змін та доповнень). Пунктом 3.1 вказаної Інструкції передбачено, що платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 7 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків. Згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 7 до цієї Інструкції ці вказівки містять вимоги щодо заповнення реквізитів розрахункових документів та їх реєстрів. Відповідно до п. 51 додатку 7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті в платіжному дорученні зазначаються число, місяць та рік списання коштів з рахунку платника цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число зазначається цифрами ДД, місяць - словами, рік - цифрами РРРР, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.

У інформаційному листі Державної судової адміністрації України від 10.11.2011 №12-6621/11 (із змінами і доповненнями, внесеними листом Державної судової адміністрації України від 16 серпня 2013 року N 12-4618/13) зазначено, що документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв'язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Отже, допустимим доказом виконання платіжного доручення на списання грошових коштів, що перераховуються, є відповідний платіжний документ з даними щодо його виконання із заповненням всіх обов'язкових реквізитів.

Таким чином заявником не надано до заяви про видачу судового наказу №б/н від 20.06.2018 належним чином оформленого документа, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно поданої до суду заяви про видачу судового наказу в якості заявника заначено Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК».

Заявником, в підтвердження права підписання заяви про видачу судового наказу надано довіреність №8332-К-Н-О від 31.08.2017, видану Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» в особі виконуючого обов'язки голови правління ПАТ КБ «Приватбанк» Пахачук Галини Данилівни. В той же час, заявником до матеріалів заяви про видачу судового наказу надано копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», в якій особа, яка має право вчиняти юридичні дії від імені товариства значиться керівник - Крумханзл Петр.

В той же час, заявником не подано належних доказів на підтвердження повноважень керівника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Пахачук Галини Данилівни, якою видано довіреність від 31.08.2017 за № 8332-К-Н-О, на підставі якої діє представник Савіхіна А.М., яка є підписантом заяви про видачу судового наказу від 20.06.2018.

Суд зазначає, що згідно з п. 5 ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред'явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У ст. 257 Цивільного кодексу України зазначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 259 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

З долученого Банком до заяви про видачу судового наказу розрахунку заборгованості вбачається, що 02.04.2015 Банком було віднесено несплачену (спірну) суму кредиту до простроченої заборгованості, тоді як Банк звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу 17.07.2018 (про що свідчить інформація Meest Експрес на конверті за номером відправки 541389 про направлення заяви про видачу судового наказу на адресу Господарського суду Чернігівської області), тобто з пропуском загальної позовної давності у три роки, встановленої законом, щодо стягнення основної суми заборгованості (кредиту). Окрім того, як вбачається із наведеного Банком розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом за період 01.03.2015 по 27.03.2018 та заборгованості по комісії за користування кредитом за період з 06.03.2015 по 27.03.2018 заявником також пред'явлені вимоги в частині їх стягнення з пропуском загального строку позовної давності встановленої законом з огляду на звернення заявника до суду тільки 17.07.2018 року.

Стосовно видачі судового наказу в частині вимог про стягнення з боржника пені в сумі 6880,75 грн за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором №б/н від 02.07.2013, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Як зазначено вище, окрім суми основного боргу, заявником заявлено до боржника вимогу щодо стягнення пені в сумі 6880,75 грн, яка є штрафною санкцією в розумінні приписів ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, а отже за своєю правовою природою не є основним зобов'язанням, тобто вимога заявника в цій частині не відповідає ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Як встановлено судом, заява Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про видачу судового наказу не відповідає вимогам, встановленим до її форми та змісту, оскільки в порушення вимог п. 5 ч. 2, п.1 ч.3 та п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, заявником не зазначено повного переліку доказів, на яких ґрунтуються його вимоги до боржника, не подано документ, що підтверджує сплату судового збору та не надано достатніх документів на підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За змістом п. 1, п. 3, п.5 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу, з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред'явлення позову в суд за такою вимогою.

При цьому, суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи, що заява Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про видачу судового наказу складена з порушенням приписів ст. 148, п. 5 ч. 2, п.1 ч.3 та п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, з пропуском строку встановленого законом для пред'явлення позову в суд за відповідними вимогами, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу має бути відмовлено.

Керуючись ст. 148, 150, п. 1, п. 3, п.5 ч. 1 ст. 152, 153, 234, 235, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд-

У Х В А Л И В:

Відмовити Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Іродовського Юрія Івановича, грошової заборгованості в сумі 22640,59грн за договором банківського обслуговування від 02.07.2013 №б/н.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підписана 26 липня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання в порядку ст.256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://www.court.gov.ua. або в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.Ю.Книш