ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року Справа № 915/611/18

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Алексєєва А.П.,

при секретарі судового засідання Степановій І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: приватного аграрно-промислового підприємства “КОЛОС”, 48612, Тернопільська область, Заліщицький район, село Кошилівці (),

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю “ІМПЕРІЯ-АГРО”, 54003, м. Миколаїв, вул. Велика Морська, 143 (),

про: стягнення 48772,60 грн.,

представники сторін у судове засідання не з’явились

ВСТАНОВИВ:

Приватне аграрно-промислове підприємство “КОЛОС” звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “ІМПЕРІЯ-АГРО” про стягнення грошових коштів у сумі 48772,60 грн., з яких:

- 48150,00 грн. – заборгованість за непоставлений товар,

- 237,40 грн. – 3% річних,

- 385,20 грн. – інфляційні втрати.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається в тому числі на приписи ст.ст. 11, 14, 526, 527, 530, 610, 625, 626, 627, 693, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 193, 222 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 22.06.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні на 23.07.2018 року (з урахуванням ухвали суду від 25.06.2018 року про виправлення описки).

Позивач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзив по суті спору не подав. Ухвали суду від 22.06.2018 року та від 25.06.2018 року, надіслані на юридичну адресу відповідача, повернуті поштовою установою до суду з поміткою “адресат вибув”.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

23.07.2018 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

23.02.2018 року відповідач, як постачальник виставив позивачу, як покупцю рахунок № 1992 (а.с. 10) на оплату товару – карбамід імп., кількістю 34,5 тон., вартістю 8916,67 грн. за тону, загальною вартістю 369150,00 грн. (8916,67 х 34,5 + ПДВ20%).

Даний рахунок був у повному обсязі оплачений позивачем 23.02.2018 року, що підтверджується банківською випискою (а.с. 11).

05.04.2018 року відповідач поставив позивачу карбамід укр. (28.03.2018 АЦУ-Кол), кількістю 30 тон, вартістю 8916,67 грн. за тону, загальною вартістю 321000,00 грн. (8916,67 х 30 + ПДВ20%), що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № 3490 від 05.04.2018 року (а.с. 12).

10.05.2018 року позивач надіслав на юридичну адресу відповідача вимогу від 03.05.2018 року про повернення протягом 7 днів з дня отримання вимоги грошових коштів у сумі 48150,00 грн. (369150,00 - 321000,00) Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення зазначена вимога отримана відповідачем 22.05.2018 року (а.с. 13-14).

Оскільки у визначений строк грошові кошти в сумі 48150,00 грн. відповідачем повернуті не були та відповіді на вимогу відповідач не надав, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати в тому числі з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Отже, між сторонами було укладено договір купівлі-продажу у спрощений спосіб, а всі істотні умови договору були узгоджені у вищезазначеному рахунку на оплату № 1992 від 23.02.2018 року.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 48150,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 237,40 грн. та інфляційних втрат у сумі 385,20 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено вище, вимога позивача про повернення грошових коштів у сумі 48150,00 грн. отримана відповідачем 22.05.2018 року (а.с. 14), тобто передбачений ч. 2 ст. 530 ЦК України семиденний строк закінчився 29.05.2018 року.

Позивачем нараховано відповідачу 3 % річних за період з 06.04.2018 року по 04.06.2018 року (60 днів) та інфляційні втрати за квітень 2018 року.

Розрахунок суми трьох відсотків річних та інфляційних втрат є арифметично правильним, період нарахування визначено позивачем вірно.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судовий збір у сумі 1762,00 грн. відповідно до ст. 129 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 237, 238, 241 ГПК України

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного аграрно-промислового підприємства “КОЛОС” до товариства з обмеженою відповідальністю “ІМПЕРІЯ-АГРО” – задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “ІМПЕРІЯ-АГРО” (54003, м. Миколаїв, вул. Велика Морська, 143, ) на користь приватного аграрно-промислового підприємства “КОЛОС” (48612, Тернопільська область, Заліщицький район, село Кошилівці, ):

- 48150,00 грн. – заборгованість за непоставлений товар,

- 237,40 грн. – 3% річних,

- 385,20 грн. – інфляційні втрати.

- 1762,00 грн. – судовий збір.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного господарського суду в порядку визначеному главою 1 розділу 4 ГПК України із врахуванням його перехідних положень.

Рішення набирає законної сили згідно положень ст. 241 ГПК України.

Повний текст рішення складено і підписано 27.07.2018 року.

Суддя                                                                      А.П. Алексєєв