РІШЕННЯ

Іменем України

06 серпня 2018 року

м. Чернігів

Справа № 927/341/18

Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді Цимбал-Нарожної М.П.,

здійснив за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження розгляд справи №927/341/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

вул. Б.Хмельницького,6, м. Київ,01001

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Віанна груп»

вул. Доценка,10, м. Чернігів,14032

про стягнення 904,95 грн

без виклику сторін

Позивач – Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віанна груп» про стягнення 904,95 грн, у тому числі: 136,76 грн 3% річних за період з 23.07.2014 по 30.10.2014, 768,19 грн інфляційних за період з липня 2014 року по вересень 2014 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок несвоєчасної оплати отриманого у листопаді-грудні 2013 року газу відповідно до договору № 13/4044-БО-39 від 06.11.2013, відповідач допустив прострочення виконання зобов’язання, чим порушив умови господарського зобов’язання, зокрема п. 6.1. договору.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 927/341/18. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження (без виклику сторін) відповідно до ст.120, 176 ГПК України, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованої кореспонденції № 584, № 446.

Відповідач заперечень, пояснень та клопотань у встановлений судом строк не подав.

Сторонами будь-яких інших заяв та клопотань не заявлено.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

06.11.2013 між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (далі - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віанна груп» (далі - Покупець) укладено договір № 13/4044-БО-39 купівлі-продажу природного газу (далі – Договір), відповідно до умов якого Продавець зобов’язувався передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під статтю 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а Покупець зобов’язувався прийняти та оплатити цей природний газ (надалі-газ), на умовах цього Договору (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору Продавець передає Покупцеві з 01 листопада 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом 74 тис. куб.м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб.м): листопад – 31,5, грудень 42,5.

Розділом 5 Договору «Ціна газу» сторони визначили наступне: ціна (граничний рівень) на газ та послуги з його транспортування установлюються НКРЕ. Ціна за 1000 куб.м. газу становить 3459,00 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ – 2%;

- податок на додану вартість за ставкою – 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами – 295,60 грн, крім того ПДВ – 20% - 59,12 грн, всього з ПДВ – 354,72.

До сплати за 1000 куб. м. природного газу – 3823,78 грн, крім того ПДВ – 20% - 764,76 грн, всього з ПДВ – 4588,54 грн (п. 5.1.,5.2. договору).

Пунктом 6.1. договору сторони Договору передбачили, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з п. 7.1. договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов’язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством України, а також цим договором.

Строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), утому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п’ять) років (п. 9.3. договору).

Відповідно до п. 11.1. Договору договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 листопада 2013 року і діє в частині поставки газу до 31 грудня 2013 року, а частині розрахунків – до їх повного здійснення.

На підставі актів приймання – передачі природного газу від 30.11.2013 на суму 69952,22 грн., від 31.12.2013 на суму 96639,16 грн позивачем поставлено, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 166591,38 грн (з ПДВ).

Згідно з банківськими виписками від 19.12.2013 та від 26.12.2013 відповідач оплатив вартість поставленого газу в сумі 69952,22 грн та 80000 грн відповідно. Залишок несплаченої вартості газу становила 16639,16 грн.

Рішенням господарського суду Чернігівської області у справі 927/1734/14 від 02.12.2014, яке набрало законної сили 13.12.2014, стягнуто з відповідача – ТОВ «Віанна груп» на користь позивача ПАТ НАК «Нафтогаз України» заборгованість за отриманий у листопаді-грудні 2013 року газ в сумі 16639,16 грн.

За прострочення зобов’язання по оплаті вартості газу позивачем нараховані інфляційні в сумі 158,19 грн за період прострочення з липня 2014 року до вересня 2014 року та 136,76 грн 3% річних за період прострочення з 23.07.2014 до 30.10.2017.

Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права у зв’язку з невиконанням умов договору відповідачем.

За юридичною природою, укладений договір між сторонами є договором поставки.

Згідно зі ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статей 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів статті 526 ЦК України та статті 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - стаття 530 ЦК України.

Положеннями статті 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України врегульовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду Чернігівської області у справі № 927/1734/14 від 02.12.2014 з відповідача на користь позивача стягнуто 16639,16 грн боргу за договором № 13/4044-БО-39 від 06.11.2013, 1468,31 грн пені, 294 грн 3% річних за період прострочення виконання зобов’язання з 14.12.2013 по 22.07.2014 та 2274,41 грн інфляційних за період прострочення виконання зобов’язання з грудня 2013 року по червень 2014 року включно.

Рішення набрало законної сили 13.12.2014.

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою «Совтрансавто-Холдинг» проти України визначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової впевненості, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в закону силу, не може бути поставлено під сумнів.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Законодавець визначає обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв'язку з чим таке зобов'язання є триваючим.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16 та у постанові Верховного суду від 06.07.2018 у справі № 910/8131/17.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов’язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов’язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов’язок доведення факту належного виконання рішення суду від 02.14.2014 у справі №927/1734/14 закон покладає на відповідача (боржника).

Відповідач доказів належного виконання судового рішення не надав, відзив на позов, контр розрахунок розміру заборгованості не надав, доводи позивача не спростував.

Здійснивши перевірку розрахунку 3% річних, заявлених позивачем за період прострочення виконання грошового зобов’язання з 23.07.2014 по 30.10.2014, судом встановлено, що розрахунок здійснено вірно, відповідно норм чинного законодавста, а відтак підлягають задоволенню.

За перерахунком суду інфляційні за період липень-жовтень 2014 року становлять 688,54грн. В стягненні іншої суми слід відмовити.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір в сумі 1606,92 грн.

Керуючись ст. 129,236-239,240,241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віанна групп», про стягнення 904,95 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віанна групп», вул. Доценка,10, м. Чернігів, 14032 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, , 688,54 грн інфляційних, 136,76 грн 3 % річних.

3. Відмовити Публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», у стягненні 79,65 грн інфляційних.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віанна групп», вул. Доценка,10, м. Чернігів, 14032 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, , 1606,92 грн судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя                                                   М.П. Цимбал-Нарожна