ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" липня 2018 р. Справа № 922/1109/15

Вх. номер 233

Суддя господарського суду Ольшанченко В.І.

при секретарі судового засідання Чкан Д.В.

та за участю представників:

стягувача - гол. юрисконсульта відділу виконавчих проваджень ОСОБА_1 (довіреність від 14.04.2017),

боржника - не з'явився,

ВДВС - не з'явився,

розглянувши скаргу приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (вх. №233 від 01.09.2017) на бездіяльність органу ДВС у справі

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)

до: Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (Харківська обл., с. Подвірки)

про стягнення 25324517,71грн.,

ВСТАНОВИВ:

01.09.2017 приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" (надалі - боржник) звернувся до господарського суду зі скаргою на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просив господарський суд визнати незаконною бездіяльність органу ДВС та зобов'язати змінити назву боржника і закінчити виконавче провадження №48618878 з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 10.06.2015 у справі №922/1109/15.

В обґрунтування скарги боржник посилається на те, що до 30.11.2016 ним було сплачено ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в повному обсязі суму основної заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу №2780/14-КП-32 від 13.02.2014, на яку стягувачем нараховано 5487181,49 грн. інфляційних втрат та 598928,18 грн. процентів річних, а отже, відповідні суми є списаними на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". Також, платіжним дорученням ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" №103 від 26.04.2017 сплачено залишок процентів річних у сумі 22249,01 грн., а платіжним дорученням №102 від 26.04.2017 сплачено 63147,27 грн. судового збору. 30.01.2017 ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" сплачено ПАТ "НАК "Нафтогаз України" залишок суми основного боргу, що підтверджується довідкою щодо взаємних розрахунків за період з 01.01.2014 по 07.08.2017 та реєстром платіжних доручень від 07.08.2017.

Проте, станом на 01.09.2017 ВДВС не вчинено виконавчих дій щодо зміни назви боржника та закінчення виконавчого провадження на підставі п. 16 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.11.2017 у справі №922/1109/15 (суддя Шарко Л.В.) скаргу відповідача на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено. Визнано незаконною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України змінити назву боржника з Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" на "Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" та закінчити виконавче провадження №48618878 з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 10.06.2015 у справі №922/1109/15 (постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.09.2015) на підставі п. 16 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.06.2015 у справі №922/1109/15 скасовано в частині зобов'язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України закінчити виконавче провадження № 48618878 з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 10.06.2015 у справі №922/1109/15 (постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.09.2015) на підставі п. 16 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" та прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні скарги боржника в цій частині відмовлено.

Також, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (62371, с. Подвірки, Дергачівського району, Харківської області, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) судовий збір, сплачений за подачу апеляційної скарги у розмірі 800,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 04.05.2018 ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.11.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 у справі №922/1109/15 скасовано в частині зобов'язань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України закінчити виконавче провадження. Справу №922/1109/15 направлено на новий розгляд до господарського суду Харківської області для розгляду скарги ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Розпорядженням керівника апарату суду №384/2018 від 10.07.2018 призначено повторний автоматизований розподіл скарги по справі №922/1109/15 у звязку із хворобою судді Шарко Л.В.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (заяви) між суддями від 10.07.2018 скаргу по справі №922/1109/15 передано для розгляду судді Ольшанченку В.І.

Боржник та Відділ примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (надалі ВДВС) не надали витребувані судом документи.

Представники боржника та ВДВС не зявилися у судове засідання, хоча боржник та ВДВС були належним чином повідомлені про час, день та місце розгляду скарги.

Стягувач надав письмові пояснення на скаргу на бездіяльність органу державної виконавчої служби (в порядку ст. 42 ГПК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати скаргу за наявними в справі матеріалами, відповідно до ст. 342 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника стягувача, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 24.03.2015 у справі №922/1109/15, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.05.2015 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача 15774156,44 грн. основного боргу, 621177,19 грн. 3% річних, 5487181,49 грн. збитків від інфляції, 63147,27 грн. судового збору. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 3341383,38 грн., 3% річних в розмірі 1094,58 грн. та збитків від інфляції в розмірі 99524,64 грн. відмовлено.

На примусове виконання зазначеного рішення Господарським судом Харківської області видано наказ від 10.06.2015 за № 922/1109/15.

02.09.2015 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявою (вих. №14/2-1348В від 14.07.2015) про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на кошти та майно боржника в межах суми боргу та оголошення заборони на його відчуження з метою забезпечення виконання наказу суду від 10.06.2015р. по справі №922/1109/15.

03.09.2015 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48618878 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 10.06.2015 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" на користь Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" основного боргу в розмірі 15774156,44 грн., 3% річних в розмірі 621177,19 грн., збитків від інфляції в розмірі 5487181,49 грн. та судового збору в розмірі 63147,27 грн.

08.09.2015 за заявою стягувача органом виконавчої служби винесено постанову про арешт майна боржника в межах суми боргу та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.03.2016 у справі №922/1109/15, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.04.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 02.08.2016, розстрочено виконання рішення суду від 24.03.2015 у справі №922/1109/15 на загальну суму 21945662,39 грн. (з урахуванням витрат по сплаті судового збору) на три роки рівними частинами по 609601,74 грн. в місяць в період з березня 2016 року по лютий 2019 року.

28.08.2017 боржник надав до ВДВС заяву про закінчення виконавчого провадження, в якій просив винести постанову про заміну назви боржника в якості сторони виконавчого провадження з «Публічного акціонерного товариства «Харківська ТЕЦ-5» на «Приватне акціонерне товариство ТЕЦ-5» та постанову про закінчення виконавчого провадження №48618878 з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 10.06.2015 у справі №922/1109/15 на підставі п. 16 ч. 1 ст. 39 закону України "Про виконавче провадження".

В обґрунтування своєї заяви боржник зазначив, що ним до 30.11.2016 сплачено стягувачу в повному обсязі суму основної заборгованості, на яку стягувачем нараховано 5487181,49 грн. інфляційних втрат та 598928,18 грн. процентів річних, а отже відповідні суми є списаними на підставі ч. 3 ст. 7 Закону від 03.11.2016 №1730-VIII/

Однак на підтвердження викладеного боржник додав до заяви лише підписану ним самим довідку про взаємні розрахунки за період з 01.01.2014 по 07.08.2017, складений ним реєстр платіжних доручень і довідку про суми заборгованості за договором №2789/14-КП-32 від 13.02.2014 станом на 31.07.2017, копію повідомлення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №8/10-944-17 від 25.05.2017, а також копії платіжних доручень від 26.04.2017 №102 і №103 про сплату відповідно судового збору в сумі 63147,27 грн. і процентів річних в сумі 22249,01 грн.

Але, як зазначає боржник у скарзі, станом на 01.09.2017 ВДВС не було вчинено виконавчих дій щодо зміни назви та закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 115 ГПК України (в редакції на момент прийняття оспорюваних постанов), рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

30 листопада 2016 року набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Закон), яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно з ст. 2 вказаного Закону дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 1 статті 3 вищеназваного Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно з п. 16 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Частина 1 статті 316 ГПК України зазначає, що вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обовязковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

У постанові від 04.05.2018 Верховний Суд вказав, що при новому розгляді справи суду слід врахувати наведене, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і обєктивного встановлення обставин справи, зокрема розміру списаних штрафних санкцій, розміру залишку штрафних санкцій та погашення відповідачем такого розміру, погашення основної заборгованості в розмірі 15774156,44 грн. та наявності або відсутності підстав для стягнення виконавчого збору і, в залежності від встановленого та відповідно з чинним законодавством, прийняти відповідне рішення. Тобто, суди повинні встановити чи відбулося погашення основної заборгованості за отриманий природний газ, на яку нараховано інфляційні та 3% річних, до набрання чинності Законом, а саме до 30.11.2016.

На виконання вказівок Верховного Суду ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.07.2018 було зобовязано учасників судового процесу (сторін та ВДВС) у строк до 25.07.2018 надати до канцелярії господарського суду: розрахунок сплачених сум за кожним видом стягнення із зазначенням та поданням підтверджуючих первинних документів.

Однак, боржник не надав витребуваних судом документів, доказів погашення основної заборгованості за отриманий природний газ, на яку нараховані інфляційні та 3% річних, до набрання чинності Законом, а саме до 30.11.2016, часткової сплати штрафних санкцій та списання їх решти.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Системний аналіз наведеної норми права дозволяє зробити висновок, що обовязок державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження залежить від доведення боржником до його відома факту настання відповідних обставин.

Боржник не довів існування обставин, які є підставою для закінчення виконавчого провадження та виникнення у ВДВС обовязку по винесенню відповідної постанови на підставі лише його заяви, оскільки боржником до заяви від 28.08.2017 про закінчення виконавчого провадження не було додано жодного документу на підтвердження погашення основної заборгованості за отриманий природний газ, на яку нараховані інфляційні та 3% річних, до набрання чинності Законом, а саме до 30.11.2016, часткової сплати штрафних санкцій та списання їх решти.

Таким чином, не настали підстави для винесення ВДВС постанови про закінчення виконавчого провадження, визначені частиною 2 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки діючим законодавством України, зокрема, Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено обовязок державного виконавця зясовувати або самостійно розраховувати суму погашення боржником основної заборгованості за отриманий природний газ, на яку нараховані інфляційні та 3% річних, до набрання чинності Законом, а саме до 30.11.2016, часткової сплати ним штрафних санкцій чи списання їх, а також вирішувати спір між сторонами виконавчого провадження з цього питання.

Згідно з частинами 1 4 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

До того ж, суд звертає увагу боржника, що при розгляді скарг на дії чи бездіяльність органу ДВС суд не встановлює погашення боржником до набрання чинності цим Законом, (тобто до 30.11.2016) заборгованості за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а також списання ним з дня набрання чинності цим Законом нарахованих неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних.

При розгляді скарг на дії чи бездіяльність органу ДВС суд зясовує факти виконання чи ухилення від виконання своїх обовязків, встановлених Законом України "Про виконавче провадження".

Для зясування обставин, які є підставою для винесення ВДВС постанови про закінчення виконавчого провадження згідно з п. 16 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", мають бути застосовані інші інструменти доведення їх, передбачені ГПК України.

За таких обставин, суд вважає скаргу приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (вх. №233 від 01.09.2017) на бездіяльність органу ДВС щодо зобов'язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України закінчити виконавче провадження необґрунтованою, недоведеною та не підлягаючою задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1 - 3, 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", ст.ст. 1, 5, 39 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 13, 232 235, 316, 343 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги щодо зобов'язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України закінчити виконавче провадження.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області.

Повне судове рішення складено 30.07.2018.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://court.gov.ua/.

Суддя Ольшанченко В.І.