КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2018 р. Справа№ 910/20286/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Пантелієнка В.О.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання Чміль Я.Є.

та представників учасників провадження у даній справі у відповідності до протоколу судового засідання від 24.07.2018

розглянувши апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області

на ухвалу господарського суду міста Києва від 17.05.2018

у справі № 910/20286/16

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області

до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Кристал" (третя особа-1) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Холдінгскло" (третя особа-2)

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2018 у справі № 910/20286/16 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експерту поставлені наступні питання: - чи є об'єкти, розташовані за адресою: Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Шмідта, 3 ("Костянтинівський завод скловиробів ім. 13 розстріляних робітників"), цілісним майновим комплексом на момент проведення експертного дослідження? Покладено витрати, пов'язані з проведенням експертизи, на даній стадії розгляду справи на позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області. Зобов'язано сторін надати в розпорядження експерта на його вимогу всі необхідні документи та доступ до об'єкта експертного дослідження для належного проведення судової експертизи. Провадження у справі № 910/20286/16 зупинено на час проведення експертизи.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2018 у даній справі відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області на ухвалу господарського суду міста Києва від 17.05.2018 у даній справі.

На підставі протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 03.07.2018, у зв'язку з самовідводом суддів Скрипки І.М., Гончарова С.А., Шаптали Є.Ю. апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області передано колегії суддів у складі головуючого судді: Доманської М.Л., суддів: Пантелієнко В.О., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2018 у даній справі прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області на ухвалу господарського суду міста Києва від 17.05.2018 у справі № 910/20286/16 у новому складі суду; розгляд апеляційної скарги призначено на 24.07.2018.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

У судовому засіданні 24.07.2018 представник Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та ліквідатор ТОВ "Торгівельна компанія "Кристал" заперечили проти задоволення вимог апеляційної скарги та просили суд залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Інші учасники судового процесу у судове засідання не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про день та місце розгляду апеляційної скарги.

Стаття 43 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Частиною 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Судова колегія, обговоривши на місці вказані обставини, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності інших учасників провадження у справі, які не з'явилися у судове засідання, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2016 року регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - відповідач) про зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.01.2017, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2017, припинено провадження у справі № 910/20286/16.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.08.2017 ухвалу господарського суду міста Києва від 24.01.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 скасовано, а справу № 910/20286/16 передано на розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.10.2017 припинено провадження у справі № 910/20286/16.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2017 ухвалу господарського суду міста Києва від 09.10.2017 скасовано, а справу № 910/20286/16 передано на розгляд до суду першої інстанції.

Оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції призначив судову експертизу, проведення якої доручив Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експерту поставив наступне питання: - чи є об'єкти, розташовані за адресою: Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Шмідта, 3 ("Костянтинівський завод скловиробів ім. 13 розстріляних робітників"), цілісним майновим комплексом на момент проведення експертного дослідження?

З даним судовим рішенням апелянт не погодився.

Розглянувши апеляційну скаргу та дослідивши матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення, колегією суддів встановлено наступне.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем, як органом управління спірним державним майном - цілісним майновим комплексом "Костянтинівський завод скловиробів ім. 13 розстріляних робітників", що розташований за адресою: 85114, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Шмідта, 3, вимог ч. 3 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та п. 11 Порядку повернення цілісних майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди, затвердженого наказом Фонду державного майна України № 847 від 07.08.1997 (далі - Порядок).

У зв'язку з цим позивач просить суд зобов'язати відповідача:

- визначити державне підприємство, у повне господарське відання якого буде передано цілісний майновий комплекс "Костянтинівський завод скловиробів ім. 13 розстріляних робітників", що повертається з оренди;

- видати наказ, яким позивач передає, а відповідач приймає до сфери свого управління державне майно - цілісний майновий комплекс "Костянтинівський завод скловиробів ім. 13 розстріляних робітників", відповідно до вимог п. 11 Порядку.

Суд першої інстанції, призначаючи експертизу, посилався на те, що позивач просить суд зобов'язати відповідача вчинити дії щодо такого об'єкту нерухомого майна, як цілісний майновий комплекс "Костянтинівський завод скловиробів ім. 13 розстріляних робітників", беручи до уваги відсутність конкретно визначеного переліку майна, що віднесене до цілісного майнового комплексу, у зв'язку зі зруйнуванням будівель і споруд та можливою втратою спірним майном статусу цілісного майнового комплексу, а тому суд дійшов висновку про необхідність встановлення тієї обставини, чи є спірне майно цілісним майновим комплексом.

Суд в оскаржуваній ухвалі посилається на відсутність конкретно визначеного переліку майна, щодо якого заявлено даний позов, проте на вирішення експерта ставиться питання щодо невизначеного кола об'єктів, щодо яких експерт має встановити, чи є спірне майно цілісним майновим комплексом.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що коло процесуальних питань, які намагається вирішити суд першої інстанції у даній справі, через призначення експертизи щодо статусу спірного майна, не стосується суті спору, а до предмету доказування у справі № 905/2409/14 в даному випадку відноситься визначення конкретного кола об"єктів, щодо яких заявлено позов.

Так, судовою колегією встановлено, що 10.10.2000 між РВ ФДМ України та ТОВ "Торгівельна компанія "Кристал" було укладено договір оренди № 665 державного майна - цілісного майнового комплексу "Костянтинівський завод скловиробів ім. 13 розстріляних робітників", розташованого за адресою: 85114, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Шмідта, 3.

Рішенням господарського суду Донецької області від 27.10.2015 у справі № 905/1430/15, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 12.09.2016, розірвано договір оренди від 10.10.2000 № 665 нерухомого майна, що належить до державної власності; зобов'язано ТОВ "Торгівельна компанія "Кристал" повернути державне майно цілісний майновий комплекс "Костянтинівський завод скловиробів ім. 13 розстріляних робітників", розташований за адресою: 85114, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Шмідта, 3, до державної власності у сферу управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за актом приймання-передачі протягом 30 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили.

Вказане рішення набрало законної сили.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України та ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Як визначено ч. ч. 4, 5, 7 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для господарського суду.

На даний момент рішення господарського суду Донецької області від 27.10.2015 у справі № 905/1430/15 не виконано. Вказане підтвердили представники учасників судового процесу, які були присутні у судовому засіданні. Разом з тим, представник Міністерства економічного розвитку і торгівлі України зазначив про те, що його організація не знає, яке саме майно від ТОВ "Торгівельна компанія "Кристал" вони мають прийняти. Проте, на запитання суду чи зверталось до господарського суду Донецької області Міністерство економічного розвитку і торгівлі України чи ТОВ "Торгівельна компанія "Кристал" про роз'яснення рішення господарського суду Донецької області від 27.10.2015 у справі № 905/1430/15 в частині зобов'язання ТОВ "Торгівельна компанія "Кристал" повернути державне майно цілісний майновий комплекс "Костянтинівський завод скловиробів ім. 13 розстріляних робітників", розташований за адресою: 85114, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Шмідта, 3 до державної власності у сферу управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за актом приймання-передачі протягом 30 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили, представники учасників провадження у даній справі у судовому засіданні 24.07.2018 зазначили, що звернень до суду з цього приводу з їх боку не було.

На запитання суду до арбітражного керуючого ОСОБА_2, чи були вчинені ним вичерпні заходи щодо отримання документів, зазначених у п. 1.1., 1.2. Договору оренди від 10.10.2000 № 66, останній відповів, що до ОП «Костянтинівський завод скловиробів» не звертався з запитом з цього приводу.

Предметом даного судового розгляду є вимоги орендодавця відповідного державного майна до уповноваженого органу управління об'єктом державної власності про спонукання виконати відповідні управлінські функції у зв'язку з ухиленням від їх здійснення (на думку заявника).

У відповідності до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу від 17.05.2018 у справі № 910/20286/16 слід скасувати, а справу направити до господарського суду міста Києва для подальшого розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 255, 269, 270, 271, 275, 277, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області на ухвалу господарського суду міста Києва від 17.05.2018 у справі № 910/20286/16 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 17.05.2018 у справі № 910/20286/16 скасувати.

3. Направити справу № 910/20286/16 до господарського суду міста Києва для подальшого розгляду справи.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови підписаний 27.07.2018.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді В.О. Пантелієнко

С.І. Буравльов