ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"10" липня 2018 р. м. Київ Справа № 911/1330/17

У справі за позовом Головного управління Держгеокадастру у Київській області

до Володарської районної державної адміністрації Київської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1

про визнання недійсними і скасування розпоряджень та визнання недійсним державного акта

Суддя А.Ю.Кошик

За участю представників:

Позивача: не з'явився

Відповідача: не з'явився

3-ї особи: не з'явився

Обставини справи:

Рішенням Господарського суду Київської області від 26.06.2017 у справі № 911/1330/15 позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсним та скасовано розпорядження Володарської районної державної адміністрації від 15.10.2009 № 545 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку в межах Біліївської сільської ради за межами села Біліївка». Визнано недійсним та скасовано розпорядження Володарської районної державної адміністрації від 21.06.2010 року № 345 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 для обслуговування господарських будівель та споруд на території Біліївської сільської ради». Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_1. Стягнуто з Володарської районної державної адміністрації на користь Головного управління Держгеокадастру у Київській області 4 800 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного Господарського суду від 18.10.2017 року у справі № 911/1330/15 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 26.06.2017 року у справі № 911/1330/17 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Київської області від 26.06.2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 03.04.2018 року у справі № 911/1330/17 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного Господарського суду від 18.10.2017 року та рішення Господарського суду Киїсвької області від 26.06.2017 року у справі № 911/1330/17 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Відповідно до п. 5.5. розділу 5 Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Київської області затверджених рішенням зборів суддів Господарського суду Київської області від 23.06.2017 № 18 розподіл судових справ, рішення в яких скасовувались апеляційною чи касаційною інстанціями з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, здійснюється у порядку, передбаченому для позовних заяв, за виключенням судді, колегії суддів, судове рішення яких скасоване.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 911/1330/17 визначено суддю Кошика А.Ю.

15.12.2017 року набрали чинності зміни до Господарського процесуального кодексу України, внесені Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, відповідно до підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

За таких обставин, ухвалою Господарського суду Київської області від 07.05.2018 року відкрито провадження в порядку нового розгляду у справі № 911/1330/17, підготовче засідання призначено на 22.05.2018 року.

До канцелярії суду 16.05.2018 року представником 3-ї особи подано пояснення по суті спору.

До канцелярії суду 16.05.2018 відповідачем подано заперечення проти позовної заяви.

До канцелярії суду 21.05.2018 року відповідачем подано заяву про проведення судового засідання без участі відповідача.

У зв'язку з лікарняним судді А.Ю. Кошика судове засідання, призначене на 22.05.2018 року не відбулося, ухвалою Господарського суду Київської області від 01.06.2018 року підготовче засідання у справі № 911/1330/18 перенесено на 14.06.2018 року.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, у підготовче засідання 14.06.2018 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, у підготовче засідання 14.06.2018 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою від 14.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.07.2018 року.

В судове засідання 10.07.2018 року представники позивача та інших учасників провадження не з'явились. Позивачем не повідомлено про поважність причин неявки та не надано пояснень по суті спору з врахуванням постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 03.04.2018 року у справі у справі № 911/1330/17. Відповідачем подано клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Як вбачається з обставин спору, у квітні 2017 року Головне управління Держгеокадастру у Київській області (далі - ГУ Держгеокадастру) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Володарської районної державної адміністрації Київської області (далі - Володарська райдержадміністрація) про визнання недійсним та скасування розпорядження від 15.10.2009 року № 545 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку в межах Біліївської сільської ради за межами села Біліївка», розпорядження від 21.06.2010 року № 345 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 для обслуговування господарських будівель та споруд на території Біліївської сільської ради» та про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

Позовна заява мотивована тим, що оспорювані розпорядження видані відповідачем з перевищенням власних повноважень. Крім того, передана у власність ОСОБА_1 земельна ділянка розташована у межах земель, належних на праві колективної власності Спілці селян «Вітчизна».

Рішенням Господарського суду Київської області від 26.06.2017 року у справі № 911/1330/17 позов задоволено з тих підстав, що спірні розпорядження видано відповідачем із перевищенням наданих йому законом повноважень, щодо земельної ділянки, яка перебувала у колективній власності Спілки селян «Вітчизна».

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2017 року рішення Господарського суду Київської області від 26.06.2017 року у справі № 911/1330/17 залишено без змін із тих же підстав.

За наслідками касаційного перегляду (за касаційною скаргою ОСОБА_1), Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 03.04.2018 року прийнято у справі у справі № 911/1330/17 постанову, якою рішення судів попередніх інстанцій у справі № 911/1330/17 були скасовані, справу предано до суду першої інстанції на новий розгляд.

Як встановлено під час попереднього розгляду спору у справі № 911/1330/17, розпорядженням Володарської райдержадміністрації від 15.10.2009 року № 545 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку в межах Біліївської сільської ради за межами села Біліївка» надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку загальною площею 17,1539 га для обслуговування господарських будівель та споруд в межах Біліївської сільської ради за межами села Біліївка.

У подальшому розпорядженням Володарської райдержадміністрації від 21.06.2010 року № 345 затверджено технічну документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передано земельну ділянку площею 16,8604 га у власність ОСОБА_1 для обслуговування господарських будівель та споруд в межах Біліївської сільської ради за межами села Біліївка.

На підставі зазначеного розпорядження ОСОБА_1 отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

Суд касаційної інстанції під час перегляду рішень судів попередніх інстанцій у справі № 911/1330/17 встановив, що саме наведені розпорядження та Державний акт на право власності на землю є предметом спору у даній справі. Також суд касаційної інстанції відзначив, що задовольняючи позовні вимоги, скасовуючи розпорядження та визнаючи недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, господарські суди виходили із порушення вимог земельного законодавства при передачі у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій у справі № 911/1330/17, суд касаційної інстанції зазначив, що за змістом ст. 21 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній до 15.12.2017 року (яка діяла на момент попереднього розгляду спору), сторонами в судовому процесі є суб'єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення.

В той же час, з огляду на ст. 27 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній до 15.12.2017 року (яка діяла на момент попереднього розгляду спору), третіми особами є особи, на чиї права та обов'язки може вплинути рішення з господарського спору, тобто відповідні особи мають перебувати з однією зі сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін.

Також касаційна інстанція відзначила, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість в результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред'явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Причому предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співучасника у справі, а не третьої особи.Отже, не є можливим покладення на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-яких матеріально-правових обов'язків, а також установлення чи захист їхніх прав. Таким чином, є неможливим винесення рішення або ухвали суду про права чи обов'язки цих третіх осіб.

Проте вирішуючи по суті спір між ГУ Держгеокадастру та Володарською районною державною адміністрацією Київської області про визнання недійсними та скасування розпоряджень від 15.10.2009 року № 545, від 21.06.2010 року № 345 та про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку, господарські суди попередніх інстанцій не врахували та не надали оцінки тій обставині, що оспорюваний Державний акт на право власності на землю видано фізичній особі, яку залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Водночас вимагаючи визнати недійсним Державний акт про право власності на земельну ділянку, позивач оспорює набуття права власності на земельну ділянку цією особою (з огляду на правову позицію, викладену Верховним Судом України у постанові від 09.02.2016 року у справі № 0870/562/12).

Господарський суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, залучив цю фізичну особу як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, без урахування приписів чинного на час прийняття оскаржуваних у справі судових рішень процесуального законодавства. Не встановивши та не залучивши належного відповідача, до якого має бути звернена ця позовна вимога, місцевий господарський суд розглянув справу односторонньо, із порушенням вимог пункту 1 частини 1 статті 65 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній до 15.12.2017, що призвело до прийняття незаконного рішення, апеляційний господарський суд уваги на це не звернув.

Разом із тим колегія суддів зазначає, що згідно з приписами статті 1 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній до 15.12.2017 (на час звернення із позовом), підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Тобто до господарського суду вправі звернутися особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, при цьому має бути визначено, які саме права позивача порушено відповідачем та якими законодавчими актами передбачено право позивача на звернення із заявленим позовом.

Як визначено ст. 316 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Під час нового розгляду справи № 911/1330/17 на виконання вказівок постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.04.2018 року судом вжито заходів щодо залучення особи, підстави набуття права власності на землю фактично оспорюють ся у справі № 911/1330/17 - громадянина ОСОБА_1

Як визначено ст. 48 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача (ч.1).

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (ч. 2).

У зв'язку з відсутністю клопотання позивача про залучення ОСОБА_1 в якості співвідповідача чи про заміну неналежного відповідача, з огляду на ч.ч. 1, 2 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент нового розгляду справи) питання про залучення ОСОБА_1 відповідачем у справі вирішити не можливо.

В той же час, судом досліджено та встановлено, що під час розгляду позову Головного управління Держгеокадастру у Київській області до Володарської районної державної адміністрації Київської області у справі № 911/1330/15 про визнання недійсними та скасування розпорядження Володарської районної державної адміністрації від 15.10.2009 № 545 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку в межах Біліївської сільської ради за межами села Біліївка» та від 21.06.2010 року № 345 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 для обслуговування господарських будівель та споруд на території Біліївської сільської ради», визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_1, передбачається не лише оскарження дій Володарської районної державної адміністрації Київської області (інакше позов мав би предметом лише протиправність дій відповідача), а й вирішення питання про цивільне право ОСОБА_1 (у вигляді ввизнання недійсними розпоряджень та Державного акту), відповідний спір є комбінованим і передбачає дослідження обставин як до Володарської РДА в частині протиправності дій, в частині відміни правових підстав набуття ОСОБА_1 прав на земельну ділянку, відповідна особа має бути відповідачем і спір має цивільно-правовий характер.

Таким чином, з огляду на обсяг і зміст позовних вимог у справі № 911/1330/15, наслідком розгляду заявлених позовних вимог є вирішення спору про цивільне право громадянина ОСОБА_1, який у спірних правовідносинах виступає фізичною особою-громадяником і відповідні правовідносини не пов'язані з господарською діяльністю.

Як визначено ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов'язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов'язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов'язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України «Про третейські суди», якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб'єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Таким чином, спір про цивільно-правовий інтерес особи, яка не має статусу суб'єкта підприємницької діяльності і який не пов'язаний з господарською діяльністю, не підлягає розгляду в господарському суді.

Як визначено п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч.2).

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору (ч. 3).

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (ч. 4).

Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена (ч. 5).

Таким чином, з огляду на зміст та обсяг заявлених позовних вимог, крім дослідження обставин щодо оскарження правомірності дій Володарської РДА, за наслідками розгляду спору також передбачається вирішення спору про цивільне право громадянина ОСОБА_1, який у спірних правовідносинах виступає фізичною особою-громадяником і відповідні правовідносини не пов'язані з господарською діяльністю, тому відповідний позов не підлягає розгляду в господарському суді і належить до цивільної юрисдикції.

Також суд на клопотання ОСОБА_1 зазначає, що територіальна підсудність та підвідомічсть справ є різними поняттями і в даному випадку мова йде саме про порушення підвідомчості спору, на що ст. 31 Господарського процесуального кодексу не поширюється. В будь-якому випадку, оскільки спір не містить ознак про його пов'язаність з діяльністю, правами чи інтересами суб'єкта господарювання, розгляд відповідного спору в господарському суді не передбачено.

За наслідками нового розгляду справи № 911/1330/17, з врахуванням вказівок постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.04.2018 року суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з непідвідомчістю спору господарському суду.

При цьому, суд роз'яснює позивачу, що спір стосується цивільно-правового інтересу громадянина і не пов'язаний з господарською діяльністю, тому має розглядатись за правилами цивільного судочинства в суді загальної юрисдикції.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Таким чином, провадження у справі № 911/1330/17 підлягає закриттю, оскільки спір не підлягає розгляду в господарському суді. Оскільки, закриття провадження у справі не пов'язано з відмовою позивача від позову, сплачена сума судового збору підлягає поверненню позивачу згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в повному обсязі в сумі 4800 грн.

Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі №911/1330/17 за позовом Головного управління Держгеокадастру у Київській області до Володарської районної державної адміністрації Київської області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання недійсними і скасування розпоряджень та визнання недійсним державного акта.

2. Повернути Головному управлінню Держгеокадастру у Київській області з Державного бюджету України 4800 грн. судового збору.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у строки та в порядку, визначеному § 1 глави 1 розділу згідно IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик