РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.07.2018Справа № 910/5289/18

За позовомПублічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ»
до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця»
простягнення 30238,78 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» про стягнення 30238,78 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що внаслідок незабезпечення Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» збереження вантажу під час перевезення утворилась недостача, про що складено комерційні акти №456404/24/412 та №456404/27/413.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України); встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом п'яти днів з дня отримання відзиву на позов.

23.05.2018 через службу діловодства господарського суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення для відшкодування збитків, а саме:

- позивачем не надано жодних доказів на підтвердження сплати вартості вугілля, яке було прийняте залізницею до перевезення, а також доказів проведення позивачем компенсації в розмірі 30238,38 грн;

- згідно даних комерційних актів пошкодження захисних пломб не виявлено, вагони у технічному відношенні справні, водночас, комерційні акти не містять відомостей щодо опису обставин про незбережене перевезення, що свідчить про відсутність вини перевізника у виникненні спірної нестачі вантажу;

- крім того, в обґрунтування відсутності вини перевізника у виникненні спірної нестачі вантажу, відповідач послався на ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якою надано визначення періоду проведення антитерористичної операції, на розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07.11.2014 № 1085-р та зазначив, зокрема, про таке: «за технологією руху місцевого та транзитного вантажу вагони зі станцій Красноармійського вузла, до якого входить станції Родинська, Курахівка, Добропілля направляються у вивізних поїздах на сортувальну станцію Красноармійська. Станція Красноармійськ з вагонопотоків Красноармійського вузла формує поїзди дальніх призначень. Згідно з планом формування поїздів вагони призначенням Енергодар включаються в поїзди призначенням Чаплине. Затримка вагонів по даних станціях сталася через тривале знаходження вагонів під накопиченням внаслідок зменшення обсягів перевезення та зменшення обсягів роботи підприємств на території Донецької області. На спад вагонопотоку зі здачею по стику Чаплине також впливає закриття ділянки Ясинувата, Авдіївка, яка була пошкоджена через бойові дії. Дільниці шляху по теперішній час робітниками дороги повністю не обстежені та не відремонтовані, внаслідок бойових дій».

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Згідно із ст. 909 Цивільного кодексу України, ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 22 Статуту залізниць України (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457) за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 6 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно ч. 1 ст. 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах (п. «а» ч. 2 ст. 129 Статуту).

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» за накладною №52591286 від 26.10.2017 завантажило вугілля кам'яне марки Г 0-100 у вагон №54038658 в кількості 70000 кг, за накладною №52589546 від 25.10.2017 - у вагон №59676155 в кількості 67000 кг, та передало вказаний вантаж для перевезення відповідачу.

Згідно з накладними навантаження на рівні бортів. Вантаж у вологому стані.

За вказаними накладними залізниця прийняла у ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» на станції Добропілля Донецької залізниці вищезазначене вугілля для перевезення і зобов'язалась доставити його на станцію Бурштин Львівської залізниці ДТЕК Бурштинська ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго».

Під час перевезення на станції Верхівцеве Придніпровської залізниці 30.10.2017 були складені комерційні акти №456404/24/412, №456404/27/413.

Відповідно до комерційного акту №456404/24/412 при контрольному переважуванні вагону №54038658 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось: брутто - 85900 кг, тара - 23700 кг, нетто - 62200 кг, що менше вантажного документу на 7800 кг. Над 1, 2, 3 люками виявлене поглиблення довжиною 4500 мм, шириною 2800 мм, глибиною 500-600 мм, над 6-7 люками виявлене поглиблення 3000 мм, шириною 2800 мм, глибиною 500-700 мм. В місці поглиблення маркування відсутнє. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені. Просипання вантажу не було. У розділі Є зроблена відмітка станції призначення, згідно з якою, під час перевірки, різниці проти цього акту не виявлено. До номеру акту доданий індекс /412.

Відповідно до комерційного акту №456404/27/413 при контрольному переважуванні вагону №59676155 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось: брутто - 82400 кг, тара - 23500 кг, нетто - 58900 кг, що менше вантажного документу на 8100 кг. Над 2, 3, 4, 5 люками виявлене поглиблення довжиною 4500-5000 мм. Просипання вантажу не було. У розділі Є зроблена відмітка станції призначення, згідно з якою, під час перевірки, різниці проти цього акту не виявлено. До номеру акту доданий індекс /413.

Стверджуючи про невиконання відповідачем покладених на нього законом та договором перевезення зобов'язань щодо збереження спірного вантажу під час перевезення, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача вартості нестачі вантажу. Відповідно до переуступних написів, здійснених на накладній №52591286 від 26.10.2017 та накладній №52589546 від 25.10.2017, генеральним директором та головним бухгалтером ПАТ «ДТЕК Західенерго» підтверджено, що право на пред'явлення позову передано ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (відправник, позивач).

Позивач здійснив розрахунок вартості недостачі вантажу у вагоні №54038658, яка склала 14705,79 грн (6,4 т х 2297,78 грн = 14705,79 грн), у вагоні №59676155, яка склала 15532,99 грн (6,76 т х 2297,78 грн = 15532,99 грн), а всього 30238,78 грн (14705,79 грн + 15532,99 грн = 30238,78 грн). При здійсненні вказаного розрахунку позивач врахував дані довідки відправника (ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ») про вартість вантажу, копія якої наявна в матеріалах справи.

Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення вартості недостачі вантажу у заявленому розмірі підлягають задоволенню з таких підстав.

В матеріалах справи наявні залізничні накладні №52591286 від 26.10.2017 та №52589546 від 25.10.2017, згідно з якими завантаження вантажу (вугілля кам'яне марки Г 0-100, вантаж у вологому стані) у вагони №54038658 та №59676155 було здійснене відправником - Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Добропільська ЦЗФ», одержувачем вказано Бурштинську ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго», станціями та залізницями відправлення та призначення вказано відповідно Добропілля Донецької залізниці та Бурштин Львівської залізниці. Вказані накладні також містять відмітку про те, що маса вантажу була визначена на вагонних вагах (150 т) заводський №78 та №144.

Стаття 24 Статуту залізниць України надає залізницям право перевіряти правильність відомостей, зазначених відправником у залізничній накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Як вбачається з матеріалів справи, перевізник скористався своїм правом перевірити правильність відомостей, зазначених у залізничних накладних №52591286 від 26.10.2017 та №52589546 від 25.10.2017. Правильність внесених відомостей підтверджена прийомоздавальником Нікітенко Н.В.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України, Правила перевезення вантажів - нормативний акт, що конкретизує передбачені Статутом положення, які регламентують участь та обов'язки сторін у процесі перевезення вантажів.

Пунктом 5 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу (затверджені наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 №542) встановлено, що перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов'язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із «шапкою»).

Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої.

Крім того, відповідно до п. 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, з метою забезпечення збереженості всіх вантажів, які перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Як підтверджується комерційними актами №456404/24/412 та №456404/27/413 від 30.10.2017, поверхня вантажу у вагонах №54038658 та №59676155 нижче бортів 100-200 мм, маркована одною поздовжньою борозною катка ущільнювача.

На станції Верхівцеве Придніпровської залізниці була проведена перевірка маси вантажу у вагонах №54038658 та №59676155 на 150 т статичних вагах станції, якою встановлено, що:

- у вагоні №54038658 маса нетто вантажу становить 62200 кг, що менше маси, зазначеної в залізничній накладній №52591286 від 26.10.2017, на 7800 кг, про що було зроблено відповідну відмітку в наведеній залізничній накладній, складено комерційний акт №456404/24/412 від 30.10.2017;

- у вагоні №59676155 маса нетто вантажу становить 58900 кг, що менше маси, зазначеної в залізничній накладній №52589546 від 25.10.2017, на 8100 кг, про що було зроблено відповідну відмітку в наведеній залізничній накладній, складено комерційний акт №456404/27/413 від 30.10.2017.

Згідно з п. 2 Правил складання актів (затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002, № 334), комерційні акти складаються для засвідчення певних обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу. Дані в комерційних актах зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У тих випадках, коли різниця у масі вантажу, визначеній на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення його маси нетто, комерційний акт не складається, а оформлення видачі вантажу провадиться у порядку, передбаченому Правилами видачі вантажів, затвердженими наказом Мінтрансу від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083 (далі - Правила видачі вантажів).

Нормами п.п. 6, 9 Правил складання актів передбачено, що в акті повинно бути зазначено номери відправки, вагона, рід вагона, кількість пломб (ЗПП) і відбитки на них, кількість місць і маса вантажу за документами та виявлені перевіркою. У разі визначення маси на вагонних вагах зазначаються маса брутто, тари (з бруса або перевірена) вагона та нетто вантажу. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено.

Відповідно до п. 10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи, старший прийомоздавальник) і прийомоздавальник станції, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці.

Судом встановлено, що комерційні акти №456404/24/412 та №456404/27/413 від 30.10.2017 були складені та оформлені з дотриманням вимог Правил складання актів.

Разом з тим, у комерційному акті №456404/24/412 від 30.10.2017 засвідчено, що у вагоні №54038658 навантаження вантажу нижче бортів 100-200 мм, маркування одною поздовжньою борозною катка ущільнювача, над 1, 2, 3 люками виявлене поглиблення довжиною 4500 мм, шириною 2800 мм, глибиною 500-600 мм, над 6-7 люками виявлене поглиблення 3000 мм, шириною 2800 мм, глибиною 500-700 мм. На поверхні вантажу маркування відсутнє. Вагон в технічному відношенні справний. Люки щільно зачинені. Слідів просипання вантажу немає.

У комерційному акті №456404/27/413 від 30.10.2017 засвідчено, що у вагоні №59676155 навантаження вантажу нижче бортів 100-200 мм, маркування одною поздовжньою борозною катка ущільнювача, над 2, 3, 4, 5 люками виявлене поглиблення довжиною 4500-5000 мм. На поверхні вантажу маркування відсутнє. Вагон в технічному відношенні справний. Люки щільно зачинені. Слідів просипання вантажу немає.

Отже, наведені комерційні акти підтверджують, що спірні вагони прибули у справному технічному стані, тобто не мали технічних несправностей, які могли б призвести до втрати вантажу під час перевезення.

Також наведені комерційні акти підтверджують, що відправник дотримався вимог п.п. 5, 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, оскільки поверхня вантажу була «нижче бортів», «вкатана, маркована борозною».

Зважаючи на викладене, доводи відповідача у відзиві на позовну заяву про відсутність вини перевізника у виникненні спірної нестачі вантажу з посиланням на те, що «згідно з даними комерційних актів не виявлено пошкодження захисних пломб (ЗЗП), вагони у технічному відношенні - справні. У комерційних актах немає відомостей щодо опису обставин про незбережене перевезення», судом відхиляються як безпідставні. Стосовно захисних пломб, то згідно даних наведених комерційних актів вагони були «без пломб (ЗПП)», а отже твердження позивача про те, що не було виявлено пошкодження захисних пломб не відповідають дійсності.

Таким чином, вищевикладеними обставинами встановлюється та підтверджується, що виїмка та нестача вантажу відбулась саме під час перевезення та з вини перевізника (відповідача).

Статтею 110 Статуту залізниць України визначено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажу іншому підприємству.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу, якщо, зокрема, вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі і завантаженому засобами відправника, та якщо не має ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Згідно ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Всупереч наведеним приписам ст. 113 Статуту залізниць України відповідач не довів жодними належними та допустимими доказами того, що нестача прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничних накладних №52591286 від 26.10.2017 та №52589546 від 25.10.2017 у вагонах №54038658 та №59676155 виникла не з його вини.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення (ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України).

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року,

Вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. Там же зазначено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить для вантажів у вологому стані 2 % маси, зазначеної в перевізних документах. Залізнична накладна № 51950731 від 14.09.2017 містить зазначення про те, що вантаж - вугілля кам'яне марки Г 0-100 знаходився у вологому стані.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Таким чином, здійснивши перевірку наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку вартості нестачі вантажу, суд дійшов висновку, що позивачем на підставі довідки про вартість вантажу відправника (ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ»), згідно якої вартість 1 тони вугільної продукції в накладній №52591286 від 26.10.2017 у вагоні №54038658 та в накладній №52589546 від 25.10.2017 у вагоні №59676155 становить 2297,78 грн з ПДВ, вірно здійснено розрахунок вартості нестачі вантажу в зазначених вагонах на загальну суму 30238,78 грн.

Як встановлено судом, вага вантажу у вагоні №54038658 становила 70000 кг, тоді як фактично виявилось - 62200 кг, а отже, недостача становить 7800 кг (70000 кг - 62200 кг = 7800 кг).

Сума норми природної втрати вантажу відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів склала 1400 кг (2 % від 70000 кг), з урахуванням якої недостача вантажу у вагоні №54038658 складає 6400 кг (7800 кг - 1400 кг = 6400 кг (6,4 т)).

Таким чином, загальна сума недостачі вантажу у вагоні №54038658 з урахуванням суми норми природної втрати становить 14705,79 грн (6,4 т, недостача вантажу з урахуванням суми норми природної втрати х 2297,78 грн, вартість однієї тони вантажу з ПДВ = 14705,79 грн).

Також судом було встановлено, що вага вантажу у вагоні №59676155 становила 67000 кг, тоді як фактично виявилось - 58900 кг, а отже, недостача становить 8100 кг (67000 кг - 58900 кг = 8100 кг).

Сума норми природної втрати вантажу відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів склала 1340 кг (2 % від 67000 кг), з урахуванням якої недостача вантажу у вагоні №59676155 складає 6760 кг (8100 кг - 1340 кг = 6760 кг (6,76 т)).

Таким чином, загальна сума недостачі вантажу у вагоні №59676155 з урахуванням суми норми природної втрати становить 15532,99 грн (6,67 т, недостача вантажу з урахуванням суми норми природної втрати х 2297,78 грн, вартість однієї тони вантажу з ПДВ = 15532,99 грн).

Загальна сума недостачі вантажу у вагонах №54038658 та №59676155 становить 30238,78 грн (14705,79 грн + 15532,99 грн = 30238,78 грн).

Згідно приписів ст.ст. 110, 113 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від неї причин.

Оскільки відповідачем не доведено, що нестача прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничних накладних №52591286 від 26.10.2017 та №52589546 від 25.10.2017 у вагонах №54038658 та №59676155 виникла не з його вини, то саме на відповідача покладається відповідальність за нестачу спірного вантажу.

Частиною 1 ст. 224 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько - правову відповідальність лише за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

З вказаних норм чинного законодавства вбачається, що обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є: наявність протиправної дії чи бездіяльності особи; заподіяння збитків в результаті такої дії чи бездіяльності особи; причинного зв'язку між протиправною дією чи бездіяльністю особи та заподіяними збитками; вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Особа є невинуватою, якщо доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання (ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України).

З огляду на наведені норми права та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що в спірному випадку позивачем належними і допустимими доказами доведено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення для застосування до відповідача такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди, зокрема, у вигляді відшкодування вартості нестачі вантажу.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку відшкодувати завдані позивачу збитки.

Посилання відповідача на те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження сплати вартості вугілля, яке було прийняте залізницею до перевезення, а також на те, що позивачем проведення компенсації в розмірі 30238,78 грн не доведено належними доказами, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки завдана позивачу нестачею вантажу шкода полягає у саме у втраті його майна, і така втрата підтверджена матеріалами справи, а також матеріалами справи підтверджено наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та завданою позивачу шкодою, наявність вини відповідача, що полягає у незабезпеченні збереження вантажу.

Крім того, суд відхиляє посилання відповідача на обставини, зокрема, затримки вагонів по відповідних станціях внаслідок зменшення обсягів перевезення та зменшення обсягів роботи підприємств на території Донецької області, закриття ділянки Ясинувата, Авдіївка, яка була пошкоджена через бойові дії, зазначення про те, що дільниці шляху по теперішній час робітниками дороги повністю не обстежені та не відремонтовані, внаслідок бойових дій, оскільки наведені обставини не можуть розцінюватись судом як підстава для звільнення відповідача від відповідальності.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариство «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» 30238,78 грн вартості недостачі вантажу є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 236 - 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (79007, м. Львів, вул. Гоголя, буд. 1; ідентифікаційний код 40081195) на користь Публічного акціонерного товариство «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (85003, Донецька область, м. Добропілля, вул. Київська, 1, ідентифікаційний код 00176472) 30238 (тридцять тисяч двісті тридцять вісім) грн 78 коп вартості недостачі вантажу, 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп витрат зі сплати судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М. Смирнова