ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

30.07.2018

Справа № 910/599/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Бугаєнко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за заявою Департаменту соціальної політики Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про роз’яснення судового рішення

у справі № 910/599/17

за позовом Публічного акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Київської філії ПАТ “Укртелеком”

до Департаменту соціальної політики Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в розмірі 5 561 052,81 грн.

Представники учасників судового процесу: згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство “Укртелеком” в особі Київської філії ПАТ “Укртелеком” (далі – позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту соціальної політики Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації” (далі – відповідач) про стягнення заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в розмірі 5 561 052,81 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 року позов задоволено повністю, стягнуто з Департаменту соціальної політики Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь Публічного акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Київської філії ПАТ “Укртелеком” заборгованість в розмірі 5 561 052 грн. 81 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 83 415 грн. 79 коп.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 апеляційну скаргу залишено без задоволення.

06.06.2017 Господарський суд міста Києва видав накази на примусове виконання рішення.

Постановою Вищого господарського суду України № 910/599/17 від 08.08.2017 касаційну скаргу залишено без задоволення.

18.07.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником Департаменту соціальної політики Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було подано заяву про роз’яснення судового рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2018 розгляд заяви призначено на 30.07.2018.

27.07.2018 представником стягувача подано письмові пояснення.

У судове засідання 30.07.2018 представник заявника (боржника) з’явився, представник стягувача у судове засідання не з’явився.

Зважаючи на те, що відповідно до ч. 3 ст. 245 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про роз'яснення рішення, суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви за наявними в ній матеріалами.

Згідно зі статтею 245 Господарського процесуального кодексу України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз’яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз’яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред’явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз’яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про роз’яснення рішення.

Здійснюючи роз'яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз'яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз'ясненні рішення. Роз'яснено може бути лише таке судове рішення, яке набрало законної сили та не скасоване на момент звернення по його роз'яснення. В іншому разі господарський суд відмовляє в його роз'ясненні, а якщо рішення скасовано в певній частині, - роз'яснює його в тій частині, в якій рішення залишено без змін (залишено в силі), а в решті відмовляє у роз'ясненні. Суд нижчої інстанції також не вправі роз'яснювати судові рішення суду вищої інстанції, в тому числі про зміну чи скасування рішення суду нижчої інстанції.

Однак, з заяви Департаменту соціальної політики Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про роз’яснення рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 у справі №910/15651/16 не вбачається в чому саме полягає неясність рішення, що може перешкодити його виконанню, адже правова природа інституту роз'яснення рішення направлена саме на усунення неможливості його реалізації.

В свою чергу, у поданій заяві заявник просить роз’яснити в який спосіб виконати рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 № 910/599/17 якщо міжбюджетні трансферти (субвенції) в законах України про Державний бюджет на 2016, 2017, та 2018 роки не передбачені.

Відтак, заява про роз’яснення рішення фактично ґрунтується на необхідності роз’яснення порядку виконання рішення за відсутності грошових коштів у відповідача, що суперечить положенням процесуального законодавства про роз'яснення рішення суду.

Суд зазначає, що резолютивна частина судового рішення у справі № 910/599/17 має вичерпні, чіткі, безумовні і такі, що випливають з встановлених фактичних обставин, висновки по суті та в межах заявлених вимог, а питання поставлені в заяві про роз’яснення рішення суду не можуть бути вирішені в порядку ст. 245 ГПК України.

В той же час, суд звертає увагу заявника на наступне.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Згідно з положеннями ст. ст. 18, 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

При цьому, Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" та особливості їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:

державний орган;

державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство);

юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Згідно з ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо стягувач подав не всі необхідні для перерахування коштів документи та відомості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти днів з дня надходження заяви повідомляє в установленому порядку про це стягувача.

У разі неподання стягувачем документів та відомостей у місячний строк з дня отримання ним повідомлення центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повертає заяву стягувачу.

Стягувач має право повторно звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання рішення суду у визначені частиною другою цієї статті строки, перебіг яких починається з дня отримання стягувачем повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

При цьому, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

В той же час, матеріали справи не містять доказів пред’явлення позивачем наказу до примусового виконання.

Відтак, Господарський суд зазначає, що порядок виконання судового рішення не підлягає роз'ясненню в порядку ст.245 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в ухвалі про роз'яснення судових рішень господарський суд не може визначати порядок та умови виконання рішення суду, а також визначати порядок дій боржника, у разі відсутності у останнього грошових коштів

Аналогічну позицію наведено у п.18 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. “Про судове рішення”.

Враховуючи викладене та встановлені обставини, оскільки заявник виносить на роз'яснення судом питання, які не підлягають роз'ясненню в порядку ст.245 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Департаменту соціальної політики Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про роз’яснення рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2017.

Керуючись ст. ст. 234, 245 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Департаменту соціальної політики Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про роз’яснення судового рішення відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складенні повного тексту.

Повний текст ухвали складено: 31.07.2018

Суддя О.А.Грєхова