ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року м. Черкаси справа № 925/302/18

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Кучеренко О.І. із секретарем судового засідання Юхименко О.В., за участю прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_1, за посвідченням, за участю представників: від позивача - ОСОБА_2, за довіреністю, від відповідача - ОСОБА_3, за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Черкаси справу за позовом виконувача обовязків керівника Золотоніської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області до Селянського (Фермерського) господарства «Веселка» про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

виконувач обовязків керівника Золотоніської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, звернувся з позовом до Селянського (Фермерського) господарства «Веселка» про витребування з його незаконного володіння земельної ділянки площею 20,0054 га, вартістю 1000270,00 грн, яка розташована в адміністративних межах Ковтунівської сільської ради, Золотоніського району, Черкаської області на користь власника Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області. Свої позовні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що починаючи із 06.06.2017 Селянське (Фермерське) господарство «Веселка» користується спірною земельною ділянкою на підставі державного акту про право постійного користування землею, виданого на імя особи, що померла, а оскільки право користування не передається членам сімї у порядку спадкування, тому фермерське господарство незаконно користується земельною ділянкою. Заявою №(25-29) 2600 вих.-18 від 07.05.2018 прокурор змінив позовні вимоги, просить витребувати з незаконного володіння Селянського (Фермерського) господарства «Веселка» () земельну ділянку площею 20,0054 га, вартістю 1000270,00 грн., кадастровий номер :05:005:0544, яка розташована в адміністративних межах Ковтунівської сільської ради, Золотоніського району, Черкаської області на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (). Прокурор зазначає, що земельна ділянка, надана у 1999 році ОСОБА_4 у постійне користування, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею, перебуває у власності держави. Між власником спірної земельної ділянки та керівником СФГ «Веселка» не укладались договори, положеннями яких передбачалась можливість передачі в порядку спадкування права користування чужими земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), а тому згідно вимог ч.ч.1, 2 ст.407 ЦК України, відсутні правові підстави для визнання за спадкоємцем права користування чужими земельними ділянками. Право користування земельною ділянкою, що виникло в особи лише на підставі державного акту на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право і не входить до складу спадщини. Таким чином, дія державного акту про право постійного користування землею припинилася 05.06.2017 зі смертю засновника СФГ «Веселка» - ОСОБА_4, а право постійного користування земельною ділянкою, яке було у неї, до спадкоємців не перейшло. Крім того, право користування земельною ділянкою не зареєстровано ні за СФГ «Веселка», ні за керівником господарства - ОСОБА_5 Спірна земельна ділянка вибула з власності держави поза волею належного розпорядника землі, оскільки після смерті засновника СФГ «Веселка», дія державного акту про право постійного користування землею припинилася, а земельна ділянка з кадастровим номером :05:005:0544 не повернута та використовується до цього часу фермерським господарством, тому існують всі правові підстави для витребування її з незаконного володіння СФГ «Веселка» на підставі ст. 387 Цивільного кодексу України.

Відповідач направив до суду відзив на позов, у якому проти позову заперечив вважає, що доводи і вимоги прокурора є безпідставними та не ґрунтуються на Законі, а обставини, про які вказує позивач, не відповідають дійсності. Земельна ділянка площею 20,0054га з кадастровим номером :05:005:0544 передавалася в постійне користування ОСОБА_4 з метою створення селянського фермерського господарства, тому на її ім'я був виданий Державний акт ЧР 5-83, володіння і користування здійснювалося фермерським господарством, як юридичною особою і це право СФГ «Веселка» не втратило в тому числі й з прийняттям Земельного Кодексу України в новій, нині діючій редакції та смертю ОСОБА_4, оскільки цей факт не може бути підставою для припинення права постійного користування земельною ділянкою фермерським господарством. Після смерті голови фермерського господарства, на чиє ім'я видано державний акт про право постійного це право зберігається за СФГ «Веселка» та його членами і підлягає переоформленню відповідно до вимог п.6 Перехідних положень Земельного Кодексу України, який не визначає строк переоформлення права постійного користування та не вказує, що переоформлення права постійного користування неможливе після смерті особи - члена фермерського господарства на ім'я якої було видано Державний акт. Безпідставним є посилання прокурора впозовній заяві на норми ст.1225 Цивільного Кодексу України, оскільки право СФГ «Веселка» та його членів на постійне користування земельною ділянкою виникло не у зв'язку зі спадкуванням, а в силу законодавства України, якими врегульовано питання надання та використання земельних ділянок фермерськими господарствами та їх членами, яке належить їм і не припиняється зі смертю особи на чиє ім'я видано державний акт. Спірна земельна ділянка була набута в постійне користування на законних підставах та в порядку і спосіб, що був визначений чинним законодавством, а тому в силу вимог ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод - вимоги прокурора є такими, що порушують право власності СФГ «Веселка» на мирне володіння майном - земельною ділянкою, що була надана в законний спосіб для ведення фермерського господарства. Право користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 01.01.2002, не втрачається внаслідок його непереоформлення господарством, яке за новим Земельним Кодексом України не може набувати права постійного землекористування, а зберігається за ним до приведення прав і обов'язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства (такий висновок міститься в постанові Верховного суду України від 26.09.2011 у справі №6-14цс11 та постанові ВГСУ від 17.03.2015 у справі № 924/1180/14).

У судовому засіданні 19.07.2018 представник відповідача подав клопотання про залишення позову без розгляду. Клопотання мотивоване тим, що позовну заяву було подано виконуючим обов'язки керівника Золотоніської місцевої прокуратури (процесуально-правовий статус якого не визначений жодним Законом України), а не керівником Золотоніської місцевої прокуратури, як це чітко передбачено в ст.24 Закону України «Про прокуратуру» то даний позов є таким, що подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, а позовну заяву підписано особою, яка не мала права підписувати її згідно Закону. А оскільки законом не передбачено, що виконуючий обов'язки керівника регіональних та місцевих прокуратур має право на подання позовної заяви в порядку господарського судочинства, то таке звернення виконувача обов'язків керівника Золотоніської місцевої прокуратури з даним позовом є грубим порушенням ст.19, ст.131-1 Конституції України. У зв'язку з чим, та враховуючи, що розгляд справи за даним позовом судом не був розпочатий, за таких обставин, позов виконувача обов'язків керівника Золотоніської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області до Селянського (Фермерського) господарства «Веселка» про витребування майна з чужого незаконного володіння належить залишити без розгляду.

Відповідно до частини 2 статті 207 Господарського процесуального кодексу України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом. Заслухавши думку учасників справи, суд ухвалив залишити клопотання відповідача без розгляду, у звязку з необґрунтованістю подання даного клопотання при розгляді справи по суті та неможливістю його подання у підготовчому засіданні.

У судовому засіданні прокурор та представник Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував просив у позові відмовити, дотримуючись позиції викладеної у відзиві на позов.

У судовому засіданні 19.07.2018 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши учасників справи та дослідивши надані ними докази, судом встановлено, що згідно рішення районної ради від 22.05.1998 №23/2-10 «Про передачу повноважень по наданню та вилученню земель райдержадміністрації» та згідно пункту 18 підпункту 5 «Положення про районну, районну у місті Києві та Севастополі» Золотоніською районною державною адміністрацією Черкаської області було прийняте Розпорядженням №368 від 17.12.1998 «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_4П.», яким затверджено проект відведення земельної ділянки площею 20,00 га ріллі громадянці ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства із земель запасу в адміністративних межах Ковтунівської сільської ради. На підставі цього розпорядження на імя ОСОБА_4 08 лютого 1999 року було видано Державний акт на право постійного користування землею серія ЧР 5-83, який був зареєстровий в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №34. Селянське (фермерське) господарство «Веселка» було зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як юридична особа 22.02.1999, у цей же день Золотоніською районною державною адміністрацією за реєстраційним №21 був зареєстрований статут Селянського (фермерського) господарства «Веселка». Відповідно до пунктів 1.1-1.4 Статуту господарство створене і діє у відповідності до Законів України «Про селянське (фермерське) господарство», «Про пріоритетність соціального розвитку села та агропромислового комплексу в народному господарстві», «Про власність», «Про підприємництво», законодавства про землю та інших законодавчих актів України. Засновником господарства є громадянка України ОСОБА_4, яка є також головою господарства. Члени сімї та родичі засновника господарства самостійно приймають рішення про участь в діяльності господарства. Фермерському господарству виділено землю згідно Розпорядження голови райдержадміністрації «Про відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства площею 20,00 га ріллі. Згідно пункту 2.1 Статуту головною метою діяльності господарства є отримання прибутку шляхом виробництва сільськогосподарської продукції, її переробки,реалізації та здійснення інших видів діяльності. Господарство є юридичною особою, має розрахунковий рахунок, валютний та інші рахунки в установах банку, круглу печатку та штамп зі своїм найменуванням. У пункті 5.1 Статуту зазначено, що до земель господарства належать земельні ділянки отримані (придбані) засновником господарства у власність, у постійне користування та надані господарству в оренду.

Протягом 1999-2018 років Селянське (фермерське) господарство «Веселка» користувалося спірною земельною ділянкою, звітуючись перед податковими органами про користування та сплату земельного податку за земельну ділянку розміром 20,00 га. Згідно актового запису про смерть від 07.06.2017 ОСОБА_4 померла 05.06.2017, на даний час керівником господарства є ОСОБА_5.

За доводами прокурора даний спір виник внаслідок порушення державного інтересу, зокрема, внаслідок користування земельною ділянкою державної власності, за відсутності у відповідача на те законних підстав, тому прокурор просить витребувати з незаконного володіння Селянського (фермерського) господарства «Веселка» земельну ділянку площею 20,0054 га, кадастровий номер :05:005:0544 на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини, щодо передачі в користування спірної земельної ділянки виникли у 1998 році, у звязку з чим до застосування підлягають закони, які діяли на час надання земельної ділянки в користування та створення СФГ «Веселка», зокрема Закон України «Про селянське (фермерське) господарство» та Земельний кодекс України у відповідній редакції. Так відповідно до статті 2 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство», (в ред. на час виникнення спірних відносин) селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. Головою селянського (фермерського) господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником. Інтереси селянського (фермерського) господарства перед підприємствами, установами та організаціями, окремими громадянами представляє голова господарства. На ім'я голови селянського (фермерського) господарства видається відповідно Державний акт на право приватної власності на землю, Державний акт на право постійного користування землею. Стаття 9 цього Закону передбачає, що реєстрація селянського (фермерського) господарства здійснюється після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку. Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладання договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи, одержує печатку із найменуванням і адресою, відкриває розрахунковий та інші рахунки в установах і вступає у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визначається державними органами та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону. Сільська, селищна, міська Рада народних депутатів заносить до спеціальної погосподарської книги дані про склад господарства, передану у власність та надану у користування господарству земельну ділянку.

Земельний кодекс України (в ред. на час виникнення спірних правовідносин) у статті 7 встановив, що користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, зокрема, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства. А статті 50-52 Земельного кодексу України містять аналогічний порядок отримання земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства, який встановлений у Законі України «Про селянське (фермерське) господарство»

Отже, зважаючи на норми Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» та ЗК України ОСОБА_4 з метою створення фермерського господарства «Веселка» подала заяву про відведення землі, отримала затвердження проекту відведення в постійне користування для ведення фермерського господарства земельної ділянки згідно розпорядженням голови Золотоніської РДА від 17.12.1998 №368, відповідно до акту про перенесення в натуру проекту відведення земель та протоколу закріплення меж землекористування від 22.12.1998, земельна ділянка площею 20га відведена ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства «Веселка», яке було зареєстроване 22.02.1999, у визначеному Законом порядку. Згідно з довідками міськрайонного управлінням Держкомзему у м.Золотоноша та Золотоніському районі Черкаської області №466/06-12 від 27.01.2010, №234/03-12 від 24.01.2011, №454/03-12 від 31.01.2012, вказано, що згідно з земельно-обліковими даними за Селянським (фермерським) господарством «Веселка» обліковуються земельні ділянки у адмінмежах Золотоніського району, зокрема, і спірна земельна ділянка розміром 20,0 га.

Відповідно до статті 116 чинного Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації (частина 1статті 125 ЗК України) Тобто підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Разом з тим, Земельний кодекс України (у ред. на час отримання земельної ділянки) передбачав іншу підставу для виникнення у власника або землекористувача права власності чи користування. Так, відповідно до статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Як вбачається з матеріалів справи для набуття права землекористування було отримано Державний акт на право постійного користування та згідно акту про перенесення в натуру проекту відведення земель та протоколу закріплення меж землекористування встановлено межі земельної ділянки в натурі, тобто дії, з якими Закон повязує виникнення права землекористування. Крім того, це право згідно з земельно-обліковими даними зареєстроване саме за Фермерським господарством «Веселка», що свідчить про належний порядок реалізації свого права землекористування. Також суд вважає за необхідне зазначити, що необхідність державної реєстрації права на земельні ділянки виникла тільки з 1 січня 2013 року, коли почала діяти нова система реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, яка передбачена викладеним у новій редакції Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». В результаті введення в дію нової системи реєстрації - реєстрація правовстановлюючих документів на нерухомість (свідоцтв про право власності, державних актів, договорів оренди та ін.) замінена реєстрацією відповідних речових прав та обтяжень. У разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

Отже, суд прийшов до висновку, що земельна ділянка площею 20,0054 га з кадастровим номером :05:005:0544 згідно Державного акту ЧР 5-83отримана у постійне користування ОСОБА_4, а з часу створення Фермерського господарства саме воно набуло право на користування цією земельною ділянкою, це право підтверджено належними та уповноваженими органами не заперечувалось ними протягом майже 20 років користування і це право СФГ «Веселка» не втратило, ані з прийняттям Земельного Кодексу України в новій, нині діючій редакції (яка передбачає необхідність переоформлення права постійного користування), ні зі смертю ОСОБА_4 Тому, безпідставним є посилання прокурора на норми статті 1225 Цивільного кодексу України, оскільки право Селянського фермерського господарства «Веселка» та його членів на постійне користування земельною ділянкою виникло, не у зв'язку зі спадкуванням, а в силу вказаних норм законодавства України, якими врегульовано питання надання та використання земельних ділянок фермерськими господарствами та їх членами. Державні акти про право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. Право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб'єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 ЗК України, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою. Стаття 141 ЗК України має вичерпний перелік підстав для припинення права користування земельною ділянкою, якими є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати. У поданому позові прокурор не зазначив про наявність жодної з цих підстав для припинення права СФГ «Веселка» на постійне землекористування вказаною земельною ділянкою та не обґрунтував порушення відповідачем інтересів держави. Відповідач, спірну земельну ділянку використовує за цільовим призначенням, як землю сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства та сплачує за неї всі необхідні податкові платежі, що також підтверджено матеріалами справи. Отже, оскільки прокурор не довів та належними доказами не підтвердив, порушення відповідачем вимог земельного законодавства, що призвело до одночасного порушення інтересів держави, внаслідок користування земельною ділянкою державної власності, за відсутності у відповідача на те законних підстав, позовні вимоги до задоволення не підлягають.

При відмові в позові судові витрати покладаються на позивача і відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 30.07.2018

Суддя О.І.Кучеренко