РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року Справа № 906/118/18

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Павлюк І. Ю. , суддя Юрчук М.І.

секретар судового засідання Михальчук В.К.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гор.Інвест Агро" на ухвалу господарського суду Житомирської області, постановлену 21.05.18р. суддею Кравець С.Г., повний текст складено 22.05.18р.

у справі № 906/118/18

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Гор.Інвест Агро"

до ОСОБА_2 сільська рада Черняхівського району Житомирської області

про визнання договору оренди землі від 03.01.2017р укладеним та поновленим на новий строк - 1 рік з 12.02.2018р в редакції позивача додаткової угоди №1 та визнання укладеною додаткової угоди №1 від 12.02.2018р до договору оренди землі від 03.01.2017р.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 21.05.2018 року у справі № 906/118/18, у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Гор.Інвест Агро», яка надійшла до суду 17.05.2018 року. (вх. Господарського суду Житомирської області № 02-44/548/18) про забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, місцевий господарський суд зазначив, що вжиття заборони відповідачу вчиняти дії, які перешкоджають ТОВ «Гор.Інвест Агро» користуватись обєктом оренди та утриматися від будь-яких інших дій повязаних з обєктом оренди після закінчення строку дії Договору оренди, фактично є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог про визнання поновленим на новий строк договору оренди землі від 03.01.2017 року, укладеного між ОСОБА_2 сільською радою Черняхівського району Житомирської області та ТОВ «Гор.Інвест Агро», при тому, що спір не вирішувався по суті. За таких обставин, застосування заходів до забезпечення позову, якими вирішується спір по суті без встановлення дійсних правовідносин між сторонами та обставин справи є неможливим, в силу положень ч.11 ст.137 ГПК України.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява ТОВ «Гор.Інвест Агро» про вжиття, визначених ним заходів забезпечення позову, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову /матеріали оскарження ухвали а.с.1-3/.

Позивач ТОВ «Гор.Інвест Агро», не погоджуючись з постановленою ухвалою, звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Житомирської області від 21.05.2018 року у справі № 906/118/18 скасувати та винести нову ухвалу, якою заяву ТОВ «Гор.Інвест Агро» про забезпечення позову задоволити і заборонити відповідачу ОСОБА_2 сільській раді Черняхівського району Житомирської області та іншим фізичним і юридичним особам вчиняти будь-які дії (в тому числі і щодо обробітку зазначених земельних ділянок іншими особами) з об'єктом оренди у вигляді 714 га, що входять до складу відумерлої спадщини та утриматися від будь-яких інших дій, повязаних з обєктом оренди.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказує:

- засіб забезпечення позову, який позивач просив суд застосувати, жодним чином не вирішує спір по суті, оскільки заборона вчинення дій стосується усіх учасників справи, в тому числі і позивача, і жодним чином не надає жодних переваг позивачу, що відповідно не є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог;

- в заяві про забезпечення позову не ставиться питання про надання дозволу на обробітку землі саме позивачу та збереження за ним землі до вирішення спору, тому посилання суду, що заявою про забезпечення позову позивач ставить питання про фактичне задоволення позовних вимог не відповідає дійсності;

- позивач до заяви про забезпечення позову долучив копію Договору від 12.04.2018 року на управління спадщиною, який укладений між відповідачем та ФГ «Агро-Союз Плюс» на підтвердження того, що відповідачем вживаються заходи щодо ускладнення виконання рішення у даній справі;

- передані відповідачем землі для ФГ «Агро-Союз Плюс» входять до складу тих земель, строк користування яких позивач просить пролонгувати у суду;

- приписами ч.1 ст.138 ГПК України не передбачено подання доказів щодо існування небезпеки заподіяння шкоди, доказів ідентифікації, тощо, як обовязкового елементу заяви про забезпечення позову, що відповідно є домислом суду першої інстанції.

Таким чином, на думку скаржника, висновки, викладені в ухвалі господарського суду Житомирської області від 21.05.2018 року, не відповідають дійсним обставинам справи, які мають важливе значення для розгляду заяви про забезпечення позову, а тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як така, що прийнята із грубим порушенням норм процесуального права /матеріали оскарження ухвали а.с. 48-50/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.07.2018 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гор.Інвест Агро» на ухвалу господарського суду Житомирської області від 21.05.2018 року у справі № 906/118/18, розгляд справи призначено на 25.07.2018 року /матеріали оскарження ухвали а.с. 46-47/.

В судовому засіданні 25.07.2018 року, представник апелянта ТОВ «Гор.Інвест Агро» підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив оскаржувану ухвалу від 21.05.2018 року скасувати, а заяву про забезпечення позову задоволити.

25.07.2018 року відповідач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, останній відмовився від отримання поштової кореспонденції (ухвали суду від 13.07.2018 року) /матеріали оскарження ухвали а.с. 65-67/.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що ухвалою суду від 13.07.2018 року явка представників сторін в судове засідання 25.07.2018 року обовязковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника ОСОБА_2 сільської ради Черняхівського району Житомирської області, оскільки його не явка не перешкоджає перегляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника ТОВ «Гор.Інвест Агро», дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2018 року ТОВ «Гор.Інвест Агро» звернулося до господарського суду Житомирської області із позовом до ОСОБА_2 сільської ради Черняхівського району Житомирської області про визнання Договору оренди землі від 03.01.2017 року між ОСОБА_2 сільською радою Черняхівського району Житомирської області та ТОВ «Гор.Інвест Агро» укладеним та поновленим на новий строк - 1 (один) рік з 12.02.2018 року в редакції Додаткової угоди №1 та визнання укладеною додаткової угоди №1, в редакції позивача від 12.02.2018 року до Договору оренди землі від 03.01.2017 року /матеріали оскарження ухвали а.с. 5-8/.

17.05.2018 року до господарського суду Житомирської області від ТОВ «Гор.Інвест Агро» надійшла заява про забезпечення позову (вх. № 02-44/548/18 від 17.05.2018 року), в якій заявник просить заборонити ОСОБА_2 сільській раді Черняхівського району Житомирської області та іншим фізичним і юридичним особам вчиняти будь-які дії (в тому числі і щодо обробітку зазначених земельних ділянок іншими особами) з об'єктом оренди у вигляді 714 га, що входять до складу відумерлої спадщини та утриматися від будь-яких інших дій повязаних з обєктом оренди.

В обґрунтування заяви ТОВ «Гор.Інвест Агро» зазначило, що 12.04.2018 року відповідачем - ОСОБА_2 сільською радою Черняхівського району Житомирської області в особі сільського голови ОСОБА_3 та ФГ «ОСОБА_4 Плюс» було укладено договір управління спадщиною, предметом якого є 95 земельних ділянок, які входять до складу відумерлої спадщини. Виходячи з цього, позивач вважає, що відповідачем створюватимуться перешкоди ТОВ «Гор.Інвест Агро» у реалізації переважного права на оренду землі через звернення останнього до суду, що призведе до ускладнення виконання рішення суду у даній справі, або зробить виконання такого рішення неможливим. При цьому, позивач вказує, що фактично на підставі акту приймання передачі від 03.01.2017 року земельна ділянка площею 714 га знаходиться у користуванні ТОВ «Гор.Інвест Агро» і відповідачем витребувана не була. Посилається на те, що вчинення будь-яких дій із зазначеною земельною ділянкою відповідачем під час її знаходження у ТОВ «Гор.Інвест Агро» може призвести до того, що збитки, які будуть завдані будь-якими діями відповідача, відшкодовуватимуться позивачем.

Окрім того, позивач зазначає, що вчинення будь-яких дій з боку відповідача, в тому числі і тих, які вже ним вчинені, можуть призвести до порушення переважного права оренди ТОВ «Гор.Інвест Агро» на зазначену земельну ділянку, що значно ускладнить або зробить неможливе виконання рішення у справі за позовом ТОВ «Гор.Інвест Агро».

Позивач вважає, що в разі не вжиття заходів забезпечення позову, наявний ризик того, що відповідач нехтуючи переважним правом позивача на поновлення договору оренди на новий строк, може укласти договір із іншою юридичною або фізичною особою, а тому існує ряд ризиків, які не можливо усунути інакше, а ніж забезпечивши позов позивача /матеріали оскарження ухвали а.с. 10- 11/.

До заяви заявником додані, зокрема: докази сплати судового збору; копія договору на управління спадщиною від 12.04.2018 року; копія акту приймання передачі від 12.04.2018 року /матеріали оскарження ухвали а.с. 12-14/.

21.05.2018 року господарським судом Житомирської області за наслідками розгляду заяви ТОВ «Гор.Інвест Агро» прийнято оскаржувану ухвалу, якою у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

Розглянувши матеріали апеляційного оскарження ухвали, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.136, 137 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 137 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п.п.2, 4 ч.1 ст.137 ГПК України, позов забезпечується: забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч.11 ст. 137 ГПК України).

Колегія суддів зазначає, що позивачем у вказаній справі є ТОВ «Гор.Інвест Агро», яке звернулось з позовом про визнання Договору оренди землі від 03.01.2017 року, укладеним та поновленим на новий строк - 1 (один) рік з 12.02.2018 року між ОСОБА_2 сільською радою Черняхівського району Житомирської області та ТОВ «Гор.Інвест Агро» в редакції Додаткової угоди №1.

Отже, метою подання вказаного позову є захист позивачем свого права на оренду землі за відповідним договором, тобто права користування орендованою землею.

Разом з тим, при поданні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову ТОВ «Гор.Інвест Агро» вказує, що після закінченням строку дії договору оренди земельної від 03.01.2017 року, фактично на підставі акту приймання передачі від 03.01.2017 року, земельна ділянка площею 714 га знаходиться й далі у користуванні позивача, так як остання відповідачем витребувана не була. Крім того, представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції зазначив, що на земельній ділянці площею 714 га ТОВ «Гор.Інвест Агро» частково здійснено польові роботи щодо посіву сільгоспкультур, з метою отримання відповідного врожаю.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що заборона відповідачу здійснювати будь-які дії щодо перешкоди ТОВ «Гор.Інвест Агро» у користуванні обєктом оренди після закінчення строку дії договору оренди землі, фактично призведе до того, що позивач отримує у користування земельну ділянку за відсутності на те укладеного договору оренди, що є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог, тобто недопустимим у відповідності до приписів ч.11 ст. 137 ГПК України.

Окрім того, слід зазначити, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як вже зазначалось, в заяві про забезпечення позову, шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, позивач посилається на те, що, відповідач - ОСОБА_2 сільська рада та Фермерське господарство «Агро-Союз Плюс» уклали Договір від 12.04.2018 року управління спадщиною, предметом якого є 95 земельних ділянок, які входять до складу відумерлої спадщини. У зв'язку з цим, позивач вважає, що відповідачем створюються перешкоди ТОВ «Гор.Інвест Агро» у реалізації переважного права на оренду землі, із-за звернення останнього до суду, що призведуть до ускладнення виконання рішення суду у даній справі, або зроблять виконання такого рішення не можливим. Вчинення будь-яких дій з зазначеною земельною ділянкою відповідачем під час її знаходження у позивача, може призвести до того, що збитки, які будуть завдані будь-якими діями відповідача, будуть відшкодовуватися позивачем.

Разом з тим, в порушення приписів ст.74 ГПК України ТОВ «Гор.Інвест Агро» не надає будь-яких доказів (картографічні матеріали, план-схеми, тощо) на підтвердження того, що земельні ділянки, зазначені у Договорі від 12.04.2018 року, укладеному між ОСОБА_2 сільською радою та Фермерським господарством «Агро-Союз Плюс», є саме тими земельними ділянками, які є предметом договору, вимога про поновлення якого заявлена у даній справі. Крім того, позивач також ніяким чином не ідентифікував земельні ділянки, щодо яких він просить заборонити відповідачу та іншим особам вчиняти будь-які дії, що є також перешкодою на вчинення заходів спрямованих на арешт земельних ділянок.

Колегія суддів зазначає, що припущення позивача в заяві про те, що вчинення відповідачем будь-яких дій зі спірною земельною ділянкою під час її знаходження у позивача, може призвести до того, що збитки, які будуть завдані діями відповідача відшкодовуватимуться ТОВ «Гор.Інвест Агро» без наведення відповідного обґрунтування (підтвердження), не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками місцевого господарського суду, що заява ТОВ «Гор.Інвест Агро» про вжиття визначених товариством заходів забезпечення позову, не містять обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких можливо дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

Відтак, колегія суддів зазначає, що підстави для задоволення заяви ТОВ «Гор.Інвест Агро» про забезпечення позову відсутні.

Заперечення скаржника ТОВ «Гор.Інвест Агро», викладені ним у апеляційній скарзі, не спростовують вищенаведених судових висновків, а тому відхиляються, як необґрунтовані.

Відповідно до ст.ст.74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п.1 част.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень. Ухвала господарського суду Житомирської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст.269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Житомирської області від 21.05.2018р. у справі № 906/118/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гор.Інвест Агро" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Матеріали оскарження ухвали господарського суду Житомирської області від 21.05.2018р. у справі № 906/118/18 повернути господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "27" липня 2018 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Юрчук М.І.