РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.07.2018Справа № 910/3614/18

Господарський суд міста Києва у складі: головуючий - суддя Князьков В.В.,

за участю секретаря судового засідання Скокіна О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Державного підприємства «Старосамбірське лісомисливське господарство», Львівська обл., м. Старий Самбір

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОВЕНТ», м. Київ

про стягнення 231 278,54 грн., -

За участю представників:

від позивача: Щербан І.Б.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Старосамбірське лісомисливське господарство" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕРОВЕНТ" про стягнення заборгованості в розмірі 231 278,54 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за договорами поставки товару №38 від 12.05.2015 в частині здійснення оплати поставленого товару на суму 132 778,54 грн. та №42 від 19.06.2015 в частині здійснення оплати поставленого товару на суму 98 500,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2018 позовну заяву Державного підприємства "Старосамбірське лісомисливське господарство" залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 16.05.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.06.2018.

04.06.2018 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позову заперечив з підстав того, що лісопродукцію передбачену умовами договорів не отримував. На підтвердження вказаних заперечень відповідач зазначає, що долучені позивачем до матеріалів справи копії електронних перевізних документів (залізничних накладних) не містять відміток у графі №53 про одержання відповідачем товару.

У судовому засіданні 06.06.2018 задоволено клопотання представника позивача та відкладено судове засідання на 27.06.2018.

26.06.2018 представником позивача через відділ документообігу (канцелярія) суду була подана відповідь на відзив відповідача, в якій фактично зазначені обставини щодо надіслання позивачем Регіональній філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» листа-запита про надання завірених залізничних накладних №36755007 від 16.05.2015, №36803484 від 20.05.2015, №37247772 та №37246998 від 24.06.2015, №37276433 та №37270220 від 26.06.2015 та неотримання відповіді на цей запит від філії.

27.06.2018 судове засідання відкладено на 25.07.2018 та продовжено позивачу строк для подачі доказів.

17.07.2018 представником позивача через відділ документообігу (канцелярія) суду було подано клопотання про витребування у Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» залізничних накладних з відмітками про одержання вантажу.

25.07.2018 представником позивача через відділ документообігу (канцелярія) суду було подано клопотання про долучення до матеріалів справи залізничних накладних із заповненими реквізитами у графі №53 «Підтвердження одержання вантажу».

У судовому засіданні представник позивача: відмовився від клопотання про витребування доказів; просив визнати поважними причини неподання доказів до матеріалів справи у встановлений судом строк та поновити його; підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

За наслідками розгляду клопотання позивача про визнання поважними причин неподання доказів до матеріалів справи у встановлений судом строк, господарський суд, керуючись ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, постановив протокольну ухвалу про поновлення процесуального строку для доказів, поданих позивачем 25.07.2018 та їх приєднання до матеріалів справи.

Відповідач уповноваженого представника до судового засідання не направив, хоча судом були вчинені всі дії щодо належного повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОВЕНТ» про розгляд справи (конверти із ухвалами про: відкриття провадження у справі від 11.04.2018; закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті від 16.05.2018; виклик у судове засідання від 06.06.2018 та 27.06.2018 - повернуті до суду відділенням поштового зв'язку з відмітками "за закінченням встановленого строку зберігання" та приєднані до матеріалів справи).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наявність у матеріалах справи відзиву на позовну заяву, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка належним чином повідомленого відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України судом під час розгляду справи здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою.

У судовому засіданні судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступні фактичні обставини справи.

12.05.2015 та 19.06.2015 між Державним підприємством "Старосамбірське лісомисливське господарство" (надалі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЕРОВЕНТ» (надалі - покупець) укладено договори поставки товару №38 та №42 відповідно (надалі - Договори), за умовами п.п. 1.1. яких, постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цими договорами, передати у власність покупцю замовлений товар (лісоматеріали та інший товар, відповідно до специфікації - додаток №1 до договорів далі - товар), а покупець зобов'язується своєчасно прийняти замовлений товар, та здійснити його оплату на умовах даних договорів.

Ціна, кількість товару, що підлягають виготовленню та поставці, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами визначаюся у специфікації - додатку №1 до цих договорів. Загальна кількість товару остаточно визначається по фактично відвантаженій кількості згідно накладних. (п.п. 2.1. та 2.2. Договорів)

Відповідно до п.п. 3.1. вказаних Договорів, загальна сума цих договорів відповідно до специфікацій - додатків до цих договорів №1 становить: 132 778,54 грн., в тому числі ПДВ (22 129,75 грн.) та 98 500,00 грн., в тому числі ПДВ (16 416,67 грн.) відповідно.

Пунктами 5.1. вказаних Договорів сторони обумовили, що поставка товару здійснюється відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року, з врахуванням особливостей встановлених цими договорами. У разі виникнення розбіжностей між текстами договорів та термінологією "Інкотермс", перевага надається текстам договорів.

Постачальник поставляє товар на умовах СРТ, станції визначені у специфікаціях - додатках №1 до цих договорів. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця в момент передачі товару перевізнику на станції відправлення, що підтверджується відміткою в залізничній накладній.

За умовами п.п. 7.2. Договорів оплата за товар здійснюється покупцем на підставі цих договорів згідно плану фінансування (додатки №3). Покупець сплачує постачальнику вартість поставленого товару та доставки товару в межах суми цих договорів, але не більше фактичної вартості поставленого товару та фактичної вартості доставки товару відповідно до підтверджуючих документів.

Відповідно до змісту додатків №3 до Договорів сторони погодили план фінансування, відповідно до якого 95% від суми договору мають бути сплачені протягом 30 календарних днів з дня поставки товару, а 5% від суми договору - протягом 45 календарних днів з дня поставки товару.

Пунктами 10.1. Договорів встановлено, що вони набувають чинності з моменту їх підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діють до 31.12.2015р., а в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між сторонами. Якщо за один місяць до закінчення терміну дії цих договорів жодна із сторін не повідомила іншу сторону про свій намір припинити дію цих договорів, їх дія автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах.

На виконання умов Договорів Державним підприємством "Старосамбірське лісомисливське господарство" було здійснено поставку лісоматеріалів Товариству з обмеженою відповідальністю «АЕРОВЕНТ», а саме:

1. за Договором №38 від 12.05.2015:

- згідно специфікації №1 від 15.05.2015 та залізничної накладної №36755007 від 16.05.2015 відвантажено лісоматеріали (будліс хвойних порід) в кількості 56,56 м3 на загальну суму 75 831,27 грн., що визначена у рахунку №54 від 15.05.2015;

- згідно специфікації №2 від 20.05.2015 та залізничної накладної №36803484 від 20.05.2015 відвантажено лісоматеріали (будліс хвойних порід) в кількості 45,44 м3 на загальну суму 56 947,27 грн., що визначена у рахунку №56 від 20.05.2015.

2. за Договором №42 від 19.06.2015:

- згідно специфікації №1 від 24.06.2015 та залізничної накладної №37247772 від 24.06.2015 відвантажено лісоматеріали (баланси хвойних порід) в кількості 50,00 м3 на загальну суму 25 000,00 грн., що визначена у рахунку №72 від 25.06.2015;

- згідно специфікації №2 від 24.06.2015 та залізничної накладної №37246998 від 24.06.2015 відвантажено лісоматеріали (баланси хвойних порід) в кількості 49,91 м3 на загальну суму 24 995,00 грн., що визначена у рахунку №73 від 25.06.2015;

- згідно специфікації №3 від 25.06.2015 та залізничної накладної №37276433 від 26.06.2015 відвантажено лісоматеріали (баланси хвойних порід) в кількості 48,36 м3 на загальну суму 24 180,00 грн., що визначена у рахунку №75 від 25.06.2015;

- згідно специфікації №4 від 25.06.2015 та залізничної накладної №37270220 від 26.06.2015 відвантажено лісоматеріали (баланси хвойних порід) в кількості 48,73 м3 на загальну суму 24 365,00 грн., що визначена у рахунку №76 від 25.06.2015.

Разом за договорами №38 від 12.05.2015 та №42 від 19.06.2015 позивачем було поставлено відповідачу товару на суму 231 278,54 грн. (132 778,54 грн. + 98 500,00 грн.)

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази повної або часткової сплати відповідачем отриманого товару за спірними Договорами на загальну суму 231 278,54 грн.

З метою досудового врегулювання спору, на адресу відповідача позивачем було надіслано претензію №93 від 28.03.2016 про оплату товару на суму 231 278,54 грн. протягом 7-ми днів з моменту отримання вказаної вимоги. В матеріалах справи також відсутні докази належного реагування відповідача на вказану претензію позивача.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошових зобов'язань з оплати поставленого товару за Договорами, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості в розмірі 231 278,54 грн.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає Договори поставки №38 від 12.05.2015 та №42 від 19.06.2015 як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

За своїм змістом та правовою природою укладені сторонами Договори є договорами поставки, які підпадають під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договорам, до вказаних правочинів також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи, а саме: залізничними накладними №36755007 від 16.05.2015, №36803484 від 20.05.2015, №37247772 та №37246998 від 24.06.2015, №37276433 та №37270220 від 26.06.2015 підтверджено, що позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято у власність товар без зауважень щодо кількості та якості, внаслідок чого у відповідача виникло зобов'язання вказаний товар оплатити.

Згідно з ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до змісту додатків №3 до Договорів сторони погодили план фінансування, відповідно до якого 95% від суми договору мають бути сплачені протягом 30 календарних днів з дня поставки товару, а 5% від суми договору - протягом 45 календарних днів з дня поставки товару.

Пунктами 5.2. вказаних Договорів встановлено, що постачальник поставляє товар на умовах СРТ, станції визначені у специфікаціях - додатках №1 до цих договорів. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця в момент передачі товару перевізнику на станції відправлення, що підтверджується відміткою в залізничній накладній.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, пунктів 5.2. Договорів та додатків №3 до них, з огляду на наявність відміток про підтвердження одержання вантажу Товариством з обмеженою відповідальністю «Трансвагон» - особою за дорученням власника цього вантажу, у залізничних накладних, відповідач повинен був повністю оплатити поставлений товар протягом 45 календарних днів з дня поставки товару, що визначений у кожній відповідній залізничній накладній. Відтак, станом на час розгляду справи строк виконання відповідачем грошових зобов'язань, щодо яких заявлено позов, настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вказує позивач, та що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, загальний розмір заборгованості відповідача за договорами №38 від 12.05.2015 та №42 від 19.06.2015 станом на дату розгляду справи становить 231 278,54 грн. Доказів повної чи часткової оплати заборгованості відповідачем надано не було.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, за визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Одночасно з цим, всупереч викладеним вище нормам закону, відповідачем не спростовано наданих позивачем доказів, зокрема, не надано до матеріалів справи будь-яких належних та допустимих доказів погашення заборгованості в розмірі 231 278,54 грн.

При цьому, судом не приймаються заперечення відповідача викладені у відзиві щодо неотримання лісопродукції передбаченої умовами Договорів, оскільки вказані доводи відповідача спростовуються наявними у матеріалах справи залізничними накладними №36755007 від 16.05.2015, №36803484 від 20.05.2015, №37247772 та №37246998 від 24.06.2015, №37276433 та №37270220 від 26.06.2015 із заповненими реквізитами у графі №53 «Підтвердження одержання вантажу».

Таким чином, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Державного підприємства "Старосамбірське лісомисливське господарство" та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОВЕНТ» заборгованості в сумі 231 278,54 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд даної справи в розмірі 3 469,18 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства «Старосамбірське лісомисливське господарство» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОВЕНТ» про стягнення 231 278,54 грн. - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОВЕНТ» (03680, м. Київ, вул. Пшенична, буд. 4; ідентифікаційний код 32110708) на користь Державного підприємства «Старосамбірське лісомисливське господарство» (82000, Львівська обл., Старосамбірський район, м. Старий Самбір, вул. Дрогобицька, буд. 2; ідентифікаційний код 00992421) заборгованість з оплати поставленого товару в сумі 231 278 (двісті тридцять одна тисяча двісті сімдесят вісім) грн. 54 коп. та судовий збір у розмірі 3 469 (три тисячі чотириста шістдесят дев'ять) грн. 18 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06.08.2018.

Суддя В.В. Князьков