ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2018 р. Справа № 914/34/18

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Желік М.Б.

суддів Бойко С.М.

Данко Л.С.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ №14/4-750 від 05.06.2018. (вх. №01-05/1790/18 від 14.06.2018.)

на рішення Господарського суду Львівської області від 10.05.2018 (суддя Мороз Н.В., повний текст рішення виготовлено та підписано 21.05.2018)

у справі № 914/34/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго", м.Львів

про стягнення 8 414 167, 97 грн.

За участю представників сторін:

від скаржника Старчик А.А.

від відповідача Білобрам Т.Б., П'ятковська І.П.

Учасникам процесу роз'яснено їх права та обов'язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України. Заяв про відвід складу суду не надходило.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

У судовому засіданні 25.07.2018 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 10.05.2018 у справі № 914/34/18 позов задоволено частково. Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Львівобленерго", м. Львів вул. Козельницька, 3 () на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6 () - 5 550 000, 00 грн. - заборгованості, 880 150, 67 грн. - 6% річних з розстроченням виконання судового рішення на 12 місяців шляхом сплати рівними частинами кожного місяця. Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Львівобленерго", м. Львів вул. Козельницька, 3 () на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6 () - 96 455, 03 грн. - судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Львівської області від 10.05.2018. у справі № 914/34/18 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ звернулося до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій просить, прийняти апеляційну скаргу, рішення господарського суду Львівської області від 10.05.2018 у даній справі в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 6% річних в сумі 32 547,97 грн., інфляційних втрат у розмірі 1 851 469,32 грн., а також наданні розстрочки виконання рішення суду на 12 місяців скасувати; прийняти в цій частині нове рішення, яким задоволити вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 6% річних в сумі 32 547,97 грн., інфляційних втрат у розмірі 1 851 469,32 грн., а в частині розстрочки рішення суду відмовити повністю. В іншій частині рішення господарського суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що розрахунок 6% починається з наступного дня після кінцевої дати по оплаті за векселем, тобто 18.04.2015, а не з моменту прибуття представників позивача до відповідача з відповідною вимогою; вексельні правочини регулюються як нормами спеціального вексельного законодавства, так і загальними нормами цивільного законодавства про угоди та зобов'язання, а тому за відсутності спеціальних норм у вексельному законодавстві до вексельних правочинів застосовуються загальні норми ЦК з урахуванням їх особливостей. Відтак, оскільки зобов'язання за спірним векселем є грошовим, тому на вимогу позивача обов'язковим та законним є застосування положень ст. 625 ЦК України щодо стягнення інфляційних втрат; конвенція з прав людини передбачає, що ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок; при розстрочці слід враховувати матеріальні інтереси сторін, ступінь виконання рішення суду, натомість в даному випадку судом не враховано, що відповідачем із 2015 року не сплачується заборгованість, яка набула систематичного та довготривалого характеру, судом не враховано інфляційних процесів у економіці держави з 2015 року та майнового стану самого позивача, з урахуванням чого рішення про розстрочку є необґрунтованим.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 14.06.2018 справу № 914/34/18 розподілено до розгляду колегії суддів у наступному складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії - судді Бойко С.М., Малех І.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 15.06.2018 у справі №914/34/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та призначено розгляд справи на 11.07.2018.

Представником відповідача 22.06.2018 подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд залишити вимоги апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду без змін, при цьому зазначає, що відповідно до Уніфікованого закону про переказні та прості векселі передбачено поняття пред'явлення векселю до платежу, відтак саме з 20.05.2015 повинен рахуватися відповідний строк; якщо спірні правовідносини сторін врегульовано вексельним законодавством, яким не передбачено стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних у разі прострочення виконання вексельного зобов'язання за рішенням суду, відсутні підстави для застосування до таких правовідносин частини 2 статті 625 ЦК України, аналогічної позиції дотримується ВСУ у своїх постановах від 03.10.2011., 15.05.2018, 22.05.2018, 23.05.2018. Щодо розстрочки виконання рішення суду зазначає, що сума заборгованості відповідача перед позивачем перевищує встановлений Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" розмір необхідний для порушення провадження у справі про банкрутство.

10.07.2018 від представника ПАТ "Львівобленерго" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

13.07.2018 ухвалою Львівського апеляційного господарського суду у зв'язку з перебуванням у відрядженні судді члена колегії Малех І.Б. визнано судове засідання призначене на 11.07.2018 таким, що не відбулося, відтак справу призначено до розгляду на 25.07.2018.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 25.07.2018 позивач та відповідач участь уповноважених представників забезпечили, які надали пояснення по суті вимог апеляційної скарги та просили врахувати їх при винесені постанови.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, відтак рішення господарського суду слід залишити без змін, у зв'язку з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.04.2000 між Українським кредитним банком, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк" та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) укладено договір №Т-102/042000, відповідно до умов якого сторони здійснюють обмін рівноцінних цінних паперів, а саме векселів, зазначених у ст. 2 цього договору, на умовах визначених цим договором.

Згідно п. 2.1 договору, банк зобов'язується передати підприємству у власність векселі, перелік яких зазначений у додатку № 1, який є невід'ємною частиною цього договору, загальною номінальною вартістю 66 715 946,15 грн. Векселі передаються з бланковим індосаментом протягом 10 банківських днів з моменту укладення цього договору. Підпунктом 18-35 додатку №1 до договору №Т-102/042000 від 24.04.2000, банк зобов'язувався передати підприємству векселі векселедавця - ВАТ "Львівобленерго" за №17 - 34, зі строком погашення - за пред'явленням, але не швидше 01.01.2015.

04.05.2000 між Українським кредитним банком та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підписано акт приймання-передачі векселів до договору №Т-102/042000 від 24.04.2000., згідно якого зокрема, передано і векселі за №28, №18, №21, №25, №30, №34.

10.04.2015 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго" листом за вих. №26-2587/1.2-15 від 09.04.2015, яким запропоновано оплатити векселі до 12-00 години 17.04.2015. У листі також зазначено, що у разі несплати векселів у відповідності з чинним законодавством по векселях буде вчинено протест у неплатежі.

У зв'язку з несплатою протягом встановленого строку 15.05.2015. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Антонової В.І. із листом про опротестування векселів, в тому числі векселів №28, №18, №21, №25, №30, №34.

20.05.2015. представники Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" прибули за місцезнаходженням Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" для пред'явлення оригіналів векселів до оплати. Однак, представників позивача не було допущено до Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго", про що представниками ПАТ "НАК "Нафтогаз України" складено акт про відмову у допуску повноважних осіб на підприємство для пред'явлення векселів до платежу від 20.05.2015.

20.05.2015. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І. надіслано відповідачу телеграму з вимогою здійснити оплату векселів до 12 години 21.05.2015. або повідомити нотаріуса про відмову вчинити такі дії.

У зв'язку з невиконанням ПАТ "Львівобленерго" вказаної вимоги, 21.05.2015 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І. вчинено протест простих векселів, в тому числі №28, №18, №21, №25, №30, №34 від 04.05.2000., про що складено акти про протест векселя про неоплату №1183, №1173, №1176, №1180, №1185 та №1189. Актами приймання-передачі від 21.05.2015 приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу передала вищевказані векселі та акти про протест векселя про неоплату позивачу.

03.06.2015 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сидоренко А. В. листом №26-3999/1.2-15 про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за векселями, в тому числі №28, №18, №21, №25, №30, №34 на суму 6 000 000, 00 грн. (по 1 000 000, 00 грн. кожен).

04.06.2015. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сидоренко А. В. видано виконавчі написи №805, №795, №798, №802, №807, №811 про стягнення з відповідача заборгованості за вказаними векселями. Відповідачем частково сплачено заборгованість за векселями, зокрема: за векселем №28 - 50 000, 00 грн., за векселем №18 - 100 000, 00 грн., за векселем №21 - 50 000, 00 грн., за векселем №25 - 50 000, 00 грн., за векселем №30 - 50 000, 00 грн., за векселем №34 - 50 000, 00 грн. Відтак, основна сума заборгованості за векселями, яку позивач просить стягнути з відповідача становить 5 550 000, 00 грн.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Вексель - це цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).(ч. 1 ст. 14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" )

Прості векселі зі строком платежу у визначений строк від пред'явлення повинні бути протягом строків, встановлених ст. 23 Уніфікованого закону, пред'явлені векселедавцю для відмітки. Перебіг строку починається від дати відмітки, підписаної векселедавцем на векселі. Відмова векселедавця зробити датовану відмітку повинна бути засвідчена протестом (ст. 25), дата якого є початком строку від пред'явлення.

Особа, у якої знаходиться вексель, вважається його законним держателем, якщо її право на вексель базується на безперервному ряді індосаментів, навіть, якщо останній із них є бланковим. Якщо останній індосамент є бланковим або на пред'явника (тобто в ньому не зазначено особу, що отримує вексель), законним векселедержателем такого векселя вважається особа, у якої вексель фактично знаходиться. Така особа має всі права за векселем, у тому числі право вимоги платежу за ним. Законний векселедержатель не зобов'язаний доводити наявність і дійсність своїх прав за векселем, вони вважаються наявними і дійсними. Доведення протилежного - обов'язок особи, якій пред'явлено вимогу за векселем. (постанова Пленуму Верховного Суду України від 8 червня 2007 року № 5 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів").

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007 № 5 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів", прямі боржники це - векселедавець простого векселя та акцептант переказного векселя. Вексель має пред'являтися до платежу у визначеному в ньому місці, а якщо останнє не було прямо визначено, - за місцем знаходження платника (акцептанта) переказного векселя або за місцем складання простого векселя (ст.ст. 2, 76 Уніфікованого закону).

Прямий боржник за векселем зобов'язаний довести обґрунтованість своїх заперечень стосовно того, що векселедержатель не пред'явив йому оригінал векселя або не надав можливості перевірити наявність у встановленому місці та у визначений строк у особи, що пред'явила вимогу, оригіналу векселя і прав власності на зазначений цінний папір. Векселедержатель може спростувати ці заперечення шляхом надання будь-яких не заборонених законом доказів (ст.ст. 57 - 59 ЦПК України, ст.ст. 32, 34 ГПК України), у тому числі актів нотаріуса про протест векселя чи про посвідчення факту його пред'явлення до платежу, а також документів, виданих боржником.

Кредитор, який не спростував заперечення прямого боржника про відсутність належного пред'явлення векселя до платежу, вважається таким, що прострочив. До такого кредитора застосовуються наслідки, передбачені ст. 613 ЦК України.

З огляду на часткову проплату за векселями, колегія суддів погоджуючись із висновками суду першої інстанції вважає, що сума основного боргу за простими векселями становить 5 550 000, 00 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача 6% річних у розмірі 912 698, 64 грн., що нараховані, починаючи з 18.04.2015.

Згідно п. 2 абз. 1 ст. 48 Уніфікованого закону, векселедержатель може вимагати від особи, до якої пред'явив позов, сплати відсотків, нарахованих на вексельну суму. Відсотки на суму векселів, як виданих, так і тих, що підлягають оплаті на території України, нараховуються виходячи з розміру облікової ставки НБУ на день подання позову та від дня настання строку платежу (з дня платежу) до дня подання позову відповідно (ст. 2 Закону України "Про обіг векселів в Україні", передбачені ст.ст. 48, 49 Уніфікованого закону).

Однак, ст. 5 Уніфікованого закону передбачає, що у переказному векселі, який підлягає оплаті відразу після пред'явлення або у визначений строк після пред'явлення, трасант може обумовити, що на суму, яка підлягає оплаті, будуть нараховуватися відсотки. У будь-якому іншому переказному векселі така умова вважається ненаписаною. Відсоткова ставка повинна бути вказана у векселі; при відсутності такої вказівки умова вважається ненаписаною.

Держатель може вимагати від особи, проти якої він використовує своє право регресу, у тому числі, відсотки в розмірі шести від дати настання строку платежу (п. 2 ст. 48 Конвенції, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі)

При цьому, як встановлено судом, працівниками ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 20.05.2015 складено акт про відмову у допуску повноважних осіб на підприємство для пред'явлення векселів до платежу, у якому зафіксовано, що уповноважені представники позивача прибули 20.05.2015 до ПАТ "Львівобленерго" для вчинення дії, передбаченої ст. 38 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, а саме пред'явлення до платежу від імені ПАТ "НАК "Нафтогаз України" оригіналів векселів, які були видані ВАТ "Львівобленерго" 04.05.2000.

Векселі для протесту подані ПАТ "НАК "Нафтогаз України" приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Антоновій В.І. 20.05.2015. після прибуття уповноважених представників позивача до відповідача згідно акту від 20.05.2015. Протест самих векселів було вчинено нотаріусом 21.05.2015., що вказує на те, що закінченням дати платежу за простими векселями була дата - 20.05.2015. Таким чином, відповідач зобов'язаний здійснити оплату векселів №28, №18, №21, №25, №30, №34 із вказаної дати.

Відтак, відповідно до ст. 34 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, вексель строком за пред'явленням підлягає оплаті при його пред'явленні, тобто 20.05.2015, що в свою чергу спростовує доводи скаржника.

Із урахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції здійснивши перерахунок сум 6% річних з урахуванням визначеної судом дати прострочення здійсненим господарським судом приходить до висновку про обґрунтованість суми, що підлягає до задоволення у розмірі 880 150, 67 грн.

Щодо нарахування на суму заборгованості інфляційних втрат у розмірі 1 851, 469, 32 грн.

Статтею 48 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, передбачено право векселедержателя вимагати від особи, проти якої він використовує своє право регресу суму неакцептованого або неоплаченого переказного векселя з відсотками, якщо вони були обумовлені; відсотки в розмірі шести від дати настання строку платежу; витрати, пов'язані з протестом і пересиланням повідомлень, а також інші витрати. При цьому зазначено, що якщо право регресу використане до настання строку платежу, то з вексельної суми утримуються облікові відсотки. Ці облікові відсотки обчислюються за офіційною обліковою ставкою (банківською ставкою), яка діє на дату використання права регресу за місцем проживання держателя.

У разі, якщо спірні правовідносини сторін врегульовано вексельним законодавством, яким не передбачено стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних у разі прострочення виконання вексельного зобов'язання за рішенням суду, відсутні підстави для застосування до таких правовідносин частини другої статті 625 ЦК України (постанова Верховного Суду України від 03.10.2011р. у справі №3-91гс11 (справа №45/211).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджуючись із висновками суду першої інстанції не вбачає підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 1 851 469, 32 грн.

Щодо клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 238 ГПК України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

При наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд може розстрочити виконання рішення. При цьому під розстрочкою виконання рішення суду слід розуміти виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Господарсько-процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини за правилами ст. 86 ГПК України.

Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Прийшовши до висновку про обґрунтованість поданого клопотання та наявність підстав для його задоволення колегія суддів виходила з того, що Приватне акціонерне товариство "Львівобленерго" є збитковим підприємством, що підтверджується Звітом про фінансові результати за 2017 рік (розмір збитків склав 63 180 000, 00 грн.). Також у відповідача наявна кредиторська заборгованість перед банками на загальну суму 153 99 745, 63 грн. При цьому, відповідач зобов'язаний кожного місяця здійснювати відповідні платежі на обслуговування кредитних зобов'язань.

Крім того, сума заборгованості відповідача перед позивачем перевищує встановлений ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" розмір, що є достатнім для порушення провадження у справі про банкрутство, відтак виконання рішення суду без надання розстрочки може спричинити негативні наслідки для підприємства боржника - ПАТ "Львівобленерго", яке займає монопольне становище на ринку з постачання електричної енергії у Львівській області. Задоволення ж поданої боржником заяви дозволить активізувати діяльність по стягненню дебіторської заборгованості і таким чином вирішити фінансові проблеми підприємства, а також сприятиме збереженню майнових фондів підприємства.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржуване рішення зазначеним вимогам відповідає. З урахуванням чого, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, та вважає, що оскаржуване рішення господарського суду слід залишити без змін.

Сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий залишається за скаржником.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні вимог апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ №14/4-750 від 05.06.2018. (вх.. №01-05/1790/18 від 14.06.2018.) - відмовити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 10.05.2018 у справі № 914/34/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в суді касаційної інстанції в порядку положень ст. ст. 287, 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено та підписано 27.07.2018.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Бойко С.М.

суддя Данко Л.С