ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 905/1000/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючий, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Корпусенка А.О.

за участю представників: Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" Занудіна С.М., дов. від 05.07.2018 №90; Наконеченого О.М., дов. від 05.07.2018 №89; ТОВ "Ялта Град Строй" Куренного С.В., ордер АА №100775.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017

(Головуючий суддя - Стойка О.В.; судді - Попков Д.О., Татенко В.М.)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялта Град Строй"

до Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про стягнення 2 522 552,84 грн,-

ВСТАНОВИВ:

1. У травні 2017 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Ялта Град Строй", м. Київ (Далі - ТОВ "Ялта Град Строй", Позивач) із позовом до Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Покровськ, Донецька область (Далі - ДП "Донецький облавтодор", Відповідач) про стягнення 2 522 552,84 грн. заборгованості за виконані протягом вересня - листопада 2012 року підрядні роботи.

2. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору субпідряду №2-38/3 від 01.06.2012 щодо своєчасності (строків) і повноти оплати виконаних робіт.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням господарського суду Донецької області від 25.07.2017 у задоволенні позовних вимог у справі №905/1000/17 відмовлено в повному обсязі.

4. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що: відповідачем в обумовлений п.4.1 договору строк, а саме, протягом 20 банківських днів на підставі довідок про вартість виконаних робіт та витрат (форма №КБ-3), а також актів приймання виконаних робіт (форми КБ-2), оплата виконаних робіт в повному обсязі здійснена не була, у зв'язку з чим позивач на адресу останнього направив вимогу №22/01-17 від 12.01.2017 про сплату заборгованості у розмірі 2 522 552,84 грн, яка на час розгляду справи залишається не сплаченою, доказів зворотного до суду не надано, отже, позов щодо стягнення основної заборгованості є обґрунтованим, але задоволенню не підлягає, оскільки позивач звернувся до суду після спливу позовної давності про застосування якої зазначено відповідачем.

5. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017 Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялта Град Строй", м. Київ задоволено. Рішення господарського суду Донецької області від 25.07.2017 у справі № 905/1000/17 - скасовано. Прийнято нове рішення, яким задоволено позовні вимоги ТОВ "Ялта Град Строй", м. Київ до Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Покровськ, Донецька область про стягнення 2 522 552,84 грн. заборгованості за виконані протягом вересня - листопада 2012 року підрядних робіт. Стягнуто з Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (85307, Донецька область, м. Покровськ, вул. Захисників України, буд. 2, ) на користь ТОВ "Ялта Град Строй" (02098, м. Київ, вул. Шумського, буд. 5, оф. 372/2, ) заборгованість в сумі розмірі 2 522 552,84 грн., судовий збір за подання позовної заяви в сумі 37 838,30 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 41 622,12 грн.

6. Постанова апеляційного господарського суду мотивована тим, що: через невиконання відповідачем своїх договірних обов'язків у останнього перед позивачем утворилась заборгованість у сумі 2 522 552,84 грн, доказів оплати якої суду не надано та погодився з висновком суду першої інстанції щодо наявності у відповідача перед позивачем вищенаведеної заборгованості за виконані роботи;

6.1. апеляційний господарський суд не погодився з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог через сплив строку позовної давності та встановив, що з урахуванням ч.ч. 1, 3 ст. 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривався, що підтверджується наданою у справу та копією листа відповідача від 05.08.2014 за № 1-24/298 та оглянутим у судовому засіданні оригіналом цього листа, а також вимогою від 20.06.2014 за вих. № 137/06-14, що передувала отриманню листа, з доказами направлення її відповідачу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

7. Відповідач звернувся до Суду касаційної інстанції зі скаргою, у якій просить скасувати наведену постанову суду другої інстанції та залишити в силі судове рішення першої інстанції.

8. Підставою для скасування скаржник вважає невірне застосування та порушення норм матеріального та процесуального права:, зокрема, ст. 22, 36, 101, 105 Господарського процесуального кодексу України в редакції чинній до 15.12.2017, ст. 264 Цивільного кодексу України.

8.1. Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції прийняв додаткові докази позивача без достатньої правової підстави, при цьому докази відповідача відхилені без належного обґрунтування.

Короткий зміст вимог інших учасників у справі

9. До Верховного суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ТОВ "Ялта Град Строй" поза межами строків встановлених у ст. 295 ГПК України.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

10. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.05.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ДП "Донецький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017 у справі № 905/1000/17.

10.1. Призначено до розгляду касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на 12 липня 2018 року о 12 год. 15 хв. у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О.Копиленка, 6, в залі судових засідань № 330.

11. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з такого.

12. Відповідно ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

13. Згідно з п. 9 ч. 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній з 15.12.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

14. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

15. Відповідно до ч. 1 ст. 838 ЦК України, підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

16. Під час розгляду справи судами встановлено, що 01.06.2012 між сторонами даного спору був укладений договір субпідряду №2-38/3 (Далі - Договір), за умовами п.п. 1.1, 1.2 якого, позивач зобов'язався протягом 2012 року виконати роботи з реконструкції автомобільної дороги Н-20 Слов'янськ - Донецьк - Маріуполь, км+ 94+092 - км 95+200, відповідно до розрахунку договірної ціни, що є невід'ємною частиною договору, а відповідач - надати позивачу будівельний майданчик, проектно-кошторисну документацію, прийняти роботи і повністю сплатити вартість виконаних робіт.

17. Сторони у п. 10.1. Договору погодили, що останній набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2012; ціна Договору становить 11 809 602,79 грн, у т.ч. ПДВ - 1 968 267,13грн (п. 3.1 Договору в редакції Додаткової угоди від 03.09.2012); розрахунки проводяться шляхом оплати відповідачем протягом 20 банківських днів на підставі довідки про вартість виконаних робіт та витрат (форма №КБ-3) а також акту приймання виконаних робіт (форми КБ-2в), підписаними уповноваженими представниками сторін, при умові надходження від замовника - Служби автомобільних доріг в Донецькій області, коштів за виконані роботи на рахунок відповідача (п. 4.1 Договору).

18. Сторони у Договорі дійшли згоди, що позивач компенсує відповідачу витрати, пов'язані з забезпеченням технічною документацією, організацією, коригуванням, прийманням робіт та ін. (послуги генпідряду) у розмірі 1% від вартості виконаних робіт ( п. 4.2 Договору), а за умовами п. 6.1.1 Договору, відповідач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати виконані роботи, при умові надходження від замовника - Служби автомобільних доріг в Донецькій області, на рахунок відповідача коштів за виконані роботи.

19. Сторонами, також погодили договірну ціну на реконструкцію автошляху Слов'янськ - Донецьк - Маріуполь, км 94+092 - км 95+200, згідно якої вартість робіт становить 11 809 602,79 грн.

20. Згідно ч. 1 ст. 839 ЦК України, підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

21. Судами встановлено, що на виконання договірних умов позивачем у червні, вересні, листопаді 2012 року були виконані обумовлені Договором роботи, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в), які не містять будь-яких заперечень відповідача стосовно обсягу виконаних робіт або їх якості та довідками про вартість виконаних будівельних робіт (форма № КБ-3), які підписані керівниками сторін та скріплені печатками підприємств, без будь-яких зауважень та претензій щодо об'єму, якості та визначеної вартості, завірені печатками підприємств, що свідчить про прийняття відповідачем виконаних робіт на загальну суму 11 676 601,67 грн.

22. Також сторонами на виконання п.4.2 Договору, у якості заліку зустрічної однорідної вимоги на суму 71 309,13 грн, підписані акти приймання-здавання виконаних робіт (надання послуг) №№: 119 від 07.09.2012 на суму 29 195,08грн. з ПДВ, 120 від 07.09.2012 на суму 3 448,22 грн з ПДВ, 121 від 07.09.2012 на суму 4 194,66 грн з ПДВ, 122 від 07.09.2012 на суму 586,48 грн з ПДВ, 123 від 07.09.2012 на суму 896,16 грн з ПДВ, 124 від 07.09.2012 на суму 25 851,59 грн з ПДВ, 125 від 07.09.2012 на суму 4 299,06 грн з ПДВ, 146 від 16.11.2012 на суму 2 855,88 грн з ПДВ.

23. Судами встановлено що підписанням актів приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, відповідач погодився з переліком виконаних робіт та їх вартістю, у судових засіданнях попередніх інстанційвідповідача зазначені обставини не оспорював, однак зобов'язання з оплати за виконані роботи у визначений умовами п. 4.1 Договору строк відповідач у повному обсязі не виконав, у зв'язку з чим позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу №22/01-17 від 12.01.2017 про сплату заборгованості в розмірі 2 522 552,84 грн, яка залишена відповідачем без відповіді та виконання.

24. У зв'язку із невиконання відповідачем своїх договірних обов'язків у останнього перед позивачем утворилась сума заборгованості в розмірі 2 522 552,84 грн, доказів оплати якої суду не надано.

25. Встановивши наведені обставини, суди обох інстанцій дійшли висновків щодо наявності у відповідача перед позивачем заборгованості в розмірі 2 522 552,84 грн за виконані роботи.

26. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності про застосування якого заявлено відповідачем.

27. Як встановив суд першої інстанції, заява відповідача про застосування строку позовної давності мотивована тим, що з урахуванням підписаних між сторонами документів оплату відповідач мав здійснити не пізніше грудня 2012 року, а беручи до уваги останню оплату від 01.10.2013 у сумі 4 млн. грн, з урахуванням положень ст.264 Цивільного кодексу України, позивач мав звернутись до суду з відповідними вимогами не пізніше початку жовтня 2016, у той час як позовну заяву згідно квитанції про доставку пошти кур'єрською організацією №004129 було передано для доставки до господарського суду лише 02.05.2017.

28. Позивач заперечував проти заяви відповідача та зазначав про те, що строк позовної давності був перерваний визнанням заборгованості (лист відповідача від 05.07.2014р. №1-24/298, отриманий електронною поштою у відповідь на вимогу товариства від 20.06.2014р. № 137/06).

29. Як встановив апеляційний господарський суд, позивачем, на підтвердження переривання позовної давності були надані суду першої інстанції належним чином засвідчені копії листа відповідача від 05.08.2014 за № 1-24/298, а також вимоги від 20.06.2014 за вих. № 137/06-14, що передувала отриманню листа, з доказами направлення її відповідачу.

30. При цьому відповідач факт отримання від позивача вимоги про погашення заборгованості, так само як і надання відповіді на неї заперечив з посиланням на те, що у період з 04.08.2014 по 08.08.2014 листування підприємством не здійснювалось (жодного листа у ці дні підприємством не було відправлено), крім того за номером 1-24/298 лист був відправлений у травні 2014 іншому адресату.

31. Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України в редакції чинній до 15.12.2017, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

32. Апеляційний господарський суд, задовольняючи позовні вимоги виходив з доведеності позивачем переривання строку позовної давності в порядку ст. 264 ЦК України, оскільки наявний в матеріалах справи лист відповідача від 05.08.2014 за №1-24/298 підпадає під ознаки дій відповідача, що свідчать про визнання ним боргу.

33. У статтях 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

34. Згідно вимог ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

35. Відповідно до ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

36. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

37. За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

38. Доводи скаржника, який вважає, що суд апеляційної інстанції прийняв додаткові докази позивача без достатньої правової підстави, відхиляються колегією суддів, з огляду на таке.

39. Як свідчить зміст прийнятої апеляційним господарським судом постанови, з урахуванням вимог ст. ст. 99, 101 ГПК України в редакції чинній до 15.12.2017 було здійснено повторний розгляд справи, з встановленням усіх обставин справи та наданням цим обставинам відповідної оцінки, як це передбачено ст. ст. 4-7, 43 ГПК України у редакції чинній до 15.12.2017.

40 Так, суд апеляційної інстанції зазначив, що у судовому засіданні апеляційної інстанції позивачем було надано для огляду оригінали вимоги від 20.06.2014 за вих. № 137/06-14 щодо сплати суми заборгованості та листа відповідача від 05.08.2014 за № 1-24/298, які долучені судовою колегією до матеріалів справи та встановлено, що належним чином засвідчені копії цих документів вже було надано суду першої інстанції.

41. Наведені дії суду другої інстанції повністю узгоджуються із приписами процесуального закону, зокрема, ст. ст. 33, 34, 36, 43 ГПК України в редакції чинній до 15.12.2017, оскільки надання оригіналів документів до суду апеляційної інстанції, належні копії яких було надано до суду першої інстанції, не може свідчити про залучення вказаних документів без належної правової підстави.

42. Судом другої інстанції встановлено, що згідно вказаного листа за підписом директора підприємства відповідача ОСОБА_7, ДП "Донецький облавтодор" не заперечує проти заборгованості за Договором перед ТОВ "Ялта Град Строй" в сумі 2 684 60,54 грн; представник відповідача стосовно наданих позивачем доказів пояснити не зміг, лише підтвердив, що на дату, зазначену в листі (05.08.2014) директором підприємства відповідача дійсно був ОСОБА_7; клопотання про призначення експертизи з приводу дослідження цього підпису не заявив.

43. Отже, слід погодитись з апеляційним господарським судом про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, який на підставі належних та допустимих доказів, дійшов вірного висновку про підтвердження позивачем переривання строку позовної давності в порядку ст. 264 ЦК України, оскільки наявний в матеріалах справи лист від 05.08.2014 за № 1-24/298 є підтвердженням дій відповідача, що свідчать про визнання ним боргу, а відтак про переривання строку позовної давності.

44. Доводи скаржника щодо порушення судом апеляційної інстанцій процесуальних норм в частині повноти оцінки доказів судова колегія вважає безпідставними, враховуючи позицію Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994.

45. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

46. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

47. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 300 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

48. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017) за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

49. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017).

50. Перевіривши правильність застосування господарським судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та залишення постанови Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017 у справі № 905/1000/17 без змін.

51. У зв'язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенні без змін постанови суду апеляційної інстанцій, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 3 09, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017 у справі №905/1000/17 залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017 у справі №905/1000/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

Н.Г. Ткаченко