ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

03 серпня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/2491/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Головея В.М.,

Діброви Г.І.,

розглянувши апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на її подання ОСОБА_2

на рішення Господарського суду Одеської області

від 21 червня 2016 року (повний текст складено 21.06.2016р.)

по справі № 916/2491/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Группа компаній «ГЛАВСТРОЙ»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАНСТРОЙ»

Товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг

про визнання недійним договору,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.06.2016р. у справі №916/2491/15 (суддя Власова С.Г.) відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю "Группа компаній "ГЛАВСТРОЙ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАНСТРОЙ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг про визнання недійним договору про переведення боргу та передавання прав та обов'язків від 13.08.2014р.

12.04.2018р. від ОСОБА_2 до Господарського суду Одеської області надійшла апеляційна скарга на рішення Господарського суду Одеської області від 21.06.2016р. у справі №916/2491/15.

17.04.2018р. вказана апеляційна скарга надійшла до Одеського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 23.04.2018р. у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Одеської області від 21.06.2016р. у справі №916/2491/15.

Постановою Верховного суду від 23.06.2018р. у справі № 916/2491/15 ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 23.04.2018р. скасовано, справу №916/2491/15 передано на розгляд Одеського апеляційного господарського суду.

Відповідно до ст.316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду від 19.07.2018р. №877 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2018р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів Головея В.М., Разюк Г.П. у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Колоколова С.І.

Приймаючи рішення, суд касаційної інстанції зазначив, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції не врахував вимог частини 3 статті 260 ГПК України, а тому дійшов передчасних висновків про існування підстав для відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, відмови у відкритті апеляційного провадження у справі з посиланням на частину 4 статті 260 та пункт 4 частини 1 статті 261 ГПК України.

При цьому, колегія суддів Верховного суду відхилила доводи скаржника, які стосуються переоцінки поважності наведених ним підстав поновлення строку на апеляційне провадження, з огляду на межі розгляду справи судом касаційної інстанції, визначені статтею 300 ГПК України.

З урахуванням вказівок, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 19.07.2018р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Одеської області від 21.06.2016р. у справі №916/2491/15 залишено без руху, встановлено скаржнику строк для усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги, а саме: надати до суду обґрунтування інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 21.06.2016р. у справі №916/2491/15, ніж ті, що зазначені в апеляційній скарзі протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Як вже було зазначено судом апеляційної інстанції, в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення, апелянт посилається на наступне.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.06.2016р. у справі №916/2491/15 було відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 01.03.2018р. у іншій справі №916/613/17 встановлено той факт, що ОСОБА_2 не приймав участі при розгляді справи №916/2491/15 як учасник ТОВ "Группа компаній "ГЛАВСТРОЙ", не мав можливості у повній мірі захистити свої права засновника та надати відповідні пояснення стосовно предмету спору, хоча договір, який був предметом розгляду справи, на думку апелянта, зачіпає його права як одного із засновників вказаного товариства.

Відтак, апелянт вказує, що Одеським апеляційним господарським судом у справі №916/613/17 встановлено, що рішення Господарського суду Одеської області від 21.06.2016р. у справі №916/2491/15 безпосередньо стосується прав та обов'язків ОСОБА_2, проте, до розгляду даної справи його залучено не було.

Апелянт зазначає, що копію повного тексту оскаржуваного рішення від 21.06.2016р. було направлено поштовими засобами зв'язку адвокату ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_2, та отримано лише 02.04.2018р., що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту "Укрпошта". Відтак, на думку скаржника, строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції необхідно рахувати саме з 02.04.2018р.

Залишаючи вказану апеляційну скаргу без руху, колегія суддів прийшла до висновку, що зазначені скаржником у апеляційній скарзі підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 21.06.2016р. у справі №916/2491/15, не є поважними, з огляду на наступне.

У клопотанні про поновлення строку апелянт вказує, що копію оскаржуваного рішення було отримано ним 02.04.2018р. При цьому, ОСОБА_2 зазначає, що під час розгляду справи у суді першої інстанції не мав права в повній мірі захистити свої права та надати відповідні пояснення на предмет спору.

Проте, судова колегія не погодилась із зазначеними доводами, оскільки матеріали справи свідчать, що позовна заява у даній справі від Товариства з обмеженою відповідальністю "Группа компаній "ГЛАВСТРОЙ" (вхід.№2622/15 від 18.06.2015р.) була підписана керівником підприємства - ОСОБА_2 (т.1 арк. спр. 5).

Більш того, під час розгляду справи по суті судом першої інстанції, ОСОБА_2 та представник ТОВ "Группа компаній "ГЛАВСТРОЙ" за довіреністю ОСОБА_4., неодноразово брали участь у судових засіданнях, про що свідчать відповідні протоколи судових засідань.

Таким чином, керівник ТОВ "Группа компаній "ГЛАВСТРОЙ" ОСОБА_2 був обізнаний про існування відповідної спору, оскільки власне був підписантом позовної заяви у даній справі.

Відтак, твердження апелянта про те, що він не мав можливості у повній мірі захистити свої права засновника та надати відповідні пояснення стосовно предмету спору не відповідають дійсності.

Крім того, судова колегія вказує, що матеріали справи містять заяву представника ТОВ "Группа компаній "ГЛАВСТРОЙ" ОСОБА_4 (т.3 арк. спр. 20), яка свідчить про те, що рішення Господарського суду Одеської області від 21.06.2016р. у справі №916/2491/15 було отримано представником позивача ще 22.06.2016р.

При цьому, апеляційний господарський суд зазначає, що довіреність на громадянина ОСОБА_4 була видана ТОВ "Группа компаній "ГЛАВСТРОЙ" в особі директора ОСОБА_2.

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає до уваги посилань скаржника на те, що копію оскаржуваного рішення було отримано ним лише 02.04.2018р.

Ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 19.07.2018р. представник скаржника отримав 23.07.2018р., що вбачається з відповідної відмітки на клопотанні про видачу судового рішення від 20.07.2018р.

01.08.2018р. від представника ОСОБА_2 до Одеського апеляційного господарського суду надійшло клопотання про поновлення строку, яким апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 21.06.2016р. та визнати причини строку поважними.

У вказаному клопотанні скаржник посилається на рішення конституційного суду України від 02.11.2004р. №15-рп/2004, відповідно до якого суди здійснюють правосуддя з метою забезпечення прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Апелянт зазначає, що право на судовий захист передбачає можливість звернення всіх учасників судового провадження до судів апеляційної та касаційної інстанції.

Поміж іншого, скаржник вказує, що право на ефективний судовий захист закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права 1966 року та у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Крім того, апелянт посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі Мушта проти України, який встановив порушення п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки заявниця, звертаючись до суду касаційної інстанції, діяла з належною сумлінністю та не було її вини в тому, що вона не подала касаційну скаргу в межах строку, встановленого законодавством; крім того, за обставин справи застосування процесуальних обмежень національним судом не було очевидним та передбачуваним для заявниці, тому не відповідало принципу юридичної визначеності.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду від 02.08.2018р. №921 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2018р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів Головея В.М., Діброви Г.І. у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Разюк г.П.

Проаналізувавши доводи скаржника, викладені у вказаному клопотанні, судова колегія вказує наступне.

Статтею 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Виходячи з приписів ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", порядок застосування та користування встановленими правами на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження рішення суду регламентується відповідними процесуальними нормами, в даному випадку - нормами ГПК України.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Крім того, судова колегія зауважує наступне.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенцї про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до практики Суду держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями ст. 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (див. рішення у справах "Делкурт проти Бельгії", "Пелевін проти України"). Однак, при цьому, Суд зазначає, що право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. рішення у справах "Мельник проти України", "Мушта проти України").

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Крім того, колегія суддів вказує, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії").

При цьому, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України").

Таким чином, посилання апелянта, викладені в повторному клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, з урахуванням вищезазначених положень законодавства, не є обґрунтованими.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги встановлені апеляційним господарським судом обставини щодо неповажності підстав пропуску скаржником строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та враховуючи, що апелянтом не наведено інших об'єктивних обставин щодо поважності причин пропуску строку на оскарження, судова колегія приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотань про відновлення строку на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 21.06.2016р. у справі №916/2491/15.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що наведені апелянтом підстави пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 21.06.2016р. у справі №916/2491/15 не є поважними, колегія суддів приходить до висновку про відмову у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2.

За таких обставин, враховуючи приписи ч. 4 ст. 260, п. 4 ч. 1 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою фізичної особи ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Одеської області від 21.06.2016р. у справі №916/2491/15 слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Керуючись статтями 234, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні клопотань ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовити.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Одеської області від 21.06.2016р. у справі №916/2491/15.

Матеріали справи передати до Господарського суду Одеської області.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Я.Ф. Савицький

Суддя В.М. Головей

Суддя Г.І. Діброва