РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2018Справа № 910/5018/18

За позовомЗаступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради;
До Дочірнього підприємства "Торговий дім "АФТ";
Простягнення 201 170,40 грн.
Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивачане з'явилися;
Від відповідача Тхоряк О.Ф., довіреність від 18.06.2018;
Від прокуратури Сайног Т.С., довіреність від 12.11.2014 № 030248.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради звернувся до суду з позовом про стягнення з Дочірнього підприємства "Торговий дім "АФТ" 121 818,40 грн. пені за порушення строків поставки товарів за договором від 21.09.2017 № 1413 та 79 352,00 грн. штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2018 відкрито провадження у справі № 910/5018/18, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 31.05.2018, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив.

29.05.2018 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за наявними матеріалами у зв'язку з неможливістю направлення представника.

30.05.2018 від позивача надійшла заява про відкладення слухання справи, а також відзив на позовну заяву про невизнання позовних вимог через недоведеність факту порушення прав та охоронюваних інтересів суспільства, непідтвердженність підстав представництва прокурором інтересів держави, зміну економічної ситуації і коливання курсу іноземної валюти, що могло бути підставою для зміни істотних умов договору.

Ухвалою від 31.05.2018 підготовче засідання було відкладено на 19.06.2018.

08.06.2018 прокурором подано відповідь на відзив, де викладено заперечення щодо доводів відповідача.

У підготовчому засіданні 19.06.2018, отримавши від представника відповідача заперечення на позовну заяву та вчинивши всі передбачені процесуальним законодавством дії за ст.ст. 182-183 Господарського процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи для судового розгляду по суті на 10.07.2018.

21.06.2018 надійшло клопотання про розгляд справи за наявними матеріалами у зв'язку з неможливістю направлення представника.

У судовому засіданні 10.07.2018 прокурор у справі заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити повністю, посилаючись на недотримання відповідачем строків поставки товарів, що придбавалися за бюджетні кошти.

Представник відповідача просив у позові відмовити з мотивів, викладених у поданих до суду відзиві та запереченнях, посилаючись на безпідставну відмову позивача у прийнятті товарів та внесенні змін до договору, тяжкий фінансовий стан товариства та ін.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та провівши судові дебати, судом було оголошено перерву у засіданні до 19.07.2018.

19.07.2018 в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оглянувши оригінали документів, копії яких долучено до матеріалів справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради в якості замовника та Дочірнє підприємство "Торговий дім "АФТ" в якості постачальника 21.09.2017 уклали договір про закупівлю товару за державні кошти № 1413, за яким постачальник зобов'язався поставити у строк до 15.11.2017, а замовник зобов'язався прийняти і оплатити товар (цистерни, резервуари, контейнери та посудини високого тиску (контейнери на само управляючих колесах для збору твердих побутових відходів) ДК 021:2015:44610000-9 у кількості 400 одиниць) відповідно до технічного завдання тендерної документації та специфікації.

Договір сторонами було укладено за наслідками проведення позивачем тендеру через розміщення у системі електронних публічних закупівель Prozorro оголошення про проведення закупівель за № UA-2017-08-15-000108-с.

Згідно з 3.1 договору ціна за процедурою закупівлі становить 2 180 000,00 грн.

У п. 4.2 договору закріплено, що розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом оплати замовником після пред'явлення постачальником рахунка на оплату товару, видаткової накладної та після підписання сторонами акту приймання-передачі товару. До рахунку додається акт приймання-передачі товару та видаткова накладна.

Розрахунки за поставлений товар здійснюються на підставі Бюджетного кодексу України. У разі затримки бюджетного фінансування на закупівлю товару, розрахунок за наданий товар здійснюється протягом 7 банківських днів з дати отримання замовником бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок (п. 4.4).

Строк дії договору встановлено у п. 10.1, де вказується, що договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2017.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З аналізу укладеного сторонами договору слідує, що між сторонами виникли правовідносини з договору поставки, що підпадають під регулювання як загальних положень законодавства про зобов'язання, так і спеціальних норм про договір купівлі-продажу.

Спір у справі виник у зв'язку з неналежним виконанням вимог договору в частині дотримання строків поставки та кількості товарів, що мали бути поставлені.

В якості додатку № 1 до договору сторони оформили специфікацію на поставку 400 контейнерів вартістю 2 180 000,00 грн.

21.11.2017 позивач звернувся до відповідача з претензією № 1 від 20.11.2017 про сплату неустойки за порушення строків постачання товарів.

Претензія була отримана відповідачем 24.11.2017.

Обов'язок забезпечити своєчасне постачання товару відповідної якості передбачений у п.п. 6.3.1, п.п. 6.3.2 договору.

Матеріалами справи підтверджується, що 96 одиниць товару відповідач передав позивачеві 28.11.2017 за видатковою накладною № 150 та ще 96 одиниць 12.12.2017 за видатковою накладною № 180.

13.02.2018 позивач звернувся до Миколаївської місцевої прокуратури № 1 з листом № 1295/08.01-01-24/09/42/17 для отриманням правової допомоги у зверненні до суду через порушення договірної дисципліни його контрагентами за укладеними господарськими договорами, у тому числі за договором від 21.09.2017 № 1413. Звернення було мотивоване відсутністю у Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради можливості належного представлення своїх інтересів у суді, який знаходиться в іншому населеному пункті, а також через необхідність сплати судового збору.

Листом від 05.04.2018 № (15-31)4676вих-18 заступник прокурора повідомив позивача про підготовку до пред'явлення позову до Дочірнього підприємства "Торговий дім "АФТ" за договором від 21.09.2017 № 1413.

Функція представництва інтересів держави у суді за органами прокуратури закріплена у ст. 131-1 Конституції України, якій кореспондується ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України.

Суд зазначає, що поняття "інтереси держави" слід розуміти як оціночне і таке, що охоплюється як нормами Конституції України, так й інших правових актів та реалізовується у випадках нездійснення чи неналежного здійснення захисту інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб'єктом владних повноважень.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що заступником прокурора правомірно подано до суду позов в інтересах Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, у зв'язку з чим заперечення відповідача у цій частині відхиляються.

Отже, заявленими у цій справі є вимоги про стягнення 79 352,00 грн. штрафу за понад 30-денне прострочення постачання та 121 818,40 грн. пені за період з 16.11.2017 по 13.02.2018 у урахуванням часткового виконання відповідачем обов'язку з поставки товару 28.11.2017 та 12.12.2017.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 663 Цивільного кодексу України передбачається, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу,

У ст. 610 Цивільного кодексу України вказується, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Доказів належного виконання обов'язку з поставки 400 одиниць товару у строк до 15.11.2017 суду подано не було, а тому відповідач є таким, що порушив зобов'язання за договором поставки.

При цьому, суд зауважує, що відповідач не подав в установлені процесуальним законом строки (в межах підготовчого провадження) фактичних даних на спростування обставин, покладених прокурором та позивачем в основу позову.

Так, відповідач вказував на те, що позивач відмовлявся прийняти товар, проте не підтвердив належними, допустимими і достовірними засобами доказування ці посилання.

Суд враховує, що у претензії № 1 від 20.11.2017 позивач описує ситуацію, яку відповідач вважає обставинами, які унеможливили своєчасне виконання обов'язку з поставки товару у строк до 15.11.2017. Так у претензії зазначено, що 13.11.2017 Дочірнє підприємство "Торговий дім "АФТ" надіслало електронною поштою лист, в якому повідомило, що під час митного оформлення контейнерів було випадково сплутано код товару і замість контейнерів з куполоподібною кришкою отримано товар з плоскою кришкою, що не відповідає тендерній документації.

У цій претензії позивач надав оцінку документам, які відповідач додатково направив йому електронною поштою (транспортну і митну декларацію), вказавши, що вони не підтверджують наявність об'єктивних причин, які б дозволили продовжити термін дії поставки.

Відповідь на цю претензію відповідач не подав.

Доказів вжиття передбачених законодавством заходів щодо внесення змін до договору в частині строків поставки суду також не було подано.

Крім того, відповідач не представив суду жодних документів, які б дозволили встановити його незадовільний фінансовий стан, на якій він посилався і з яких можна було в з'ясувати факт того, що сплата заявлених до стягнення штрафних санкцій становитиме для підприємства надмірний тягарю.

Клопотання про зменшення штрафних санкцій до суду не надходило.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, чинне господарське процесуальне законодавство ґрунтується на принципі змагальності сторін, а у ч. 2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Частиною 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву.

Відповідач вимог ч. 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України не дотримався.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Господарськими санкціями ст. 217 Господарського кодексу України визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, як-то відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафні санкції визначаються ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідальність постачальника по порушення строків поставки встановлена у п. 7.2 договору, а саме: у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язань при закупівлі товару за бюджетні кошти постачальник сплачує замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до розрахунку приєднаного до позовної заяви розмір штрафу за порушення строків поставки продукції із розрахунку її ціни складає 79 352,00 грн., а пені - 121 818,40 грн. , а саме:

- 28 340,00 грн. з 16.11.2017 по 28.11.2017 на суму прострочення в розмірі 2 180 000,00 грн.;

- 23 195,20 грн. з 29.11.2047 по 12.12.2017 на суму 1 656 800,00 грн.;

- 70 283,20 грн. з 13.12.2017 по 13.02.2018 на суму 1 133 600,00 грн.

За уточненим розрахунком суду розмір штрафу за порушення строків поставки продукції із розрахунку її ціни складає 79 352,00 грн., а пені - 121 905,60 грн. , а саме:

- 26 160,00 грн. з 16.11.2017 по 27.11.2017 на суму прострочення в розмірі 2 180 000,00 грн.;

- 23 195,20 грн. з 28.11.2047 по 11.12.2017 на суму 1 656 800,00 грн.;

- 72 550,40 грн. з 12.12.2017 по 13.02.2018 на суму 1 133 600,00 грн.

Оскільки суд не праві виходити за межі позовних вимог, для визначення загальної суми пені, що підлягає до стягнення, у розрахунок включається 26 160,00 грн., 23 195,20 грн. та 70 283,20 грн.

Враховуючи все викладене, позовні вимоги задовольняються частково в сумі 119 638,40 грн. пені. Вимоги про сплату штрафу задовольняються повністю.

У зв'язку з частковим задоволенням позову судові витрати у справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73-80, 236-241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Торговий дім "АФТ" (03680, м. Київ, пров. Радищева, 3, ідентифікаційний код 38855141) на корить Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради (54030, м. Миколаїв, вул. Адмірала Макарова, 7, ідентифікаційний код 03365707) 119 638 (сто дев'ятнадцять тисяч шістсот тридцять вісім) грн. 40 коп. пені, 79 352 (сімдесят дев'ять тисяч триста п'ятдесят дві) грн. штрафу та 2 984 (дві тисячі дев'ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний тест рішення складено 26.07.2018.

Суддя О.В. Мандриченко