УХВАЛА

"31" липня 2018 р. Справа № 909/741/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Бойко С.М.

ОСОБА_1

без виклику сторін.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта»

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 07.09.2017

у справі № 909/741/17

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю Компані-Бал м. Івано-Франківськ

до відповідача: приватного акціонерного товариства Одяг м. Івано-Франківськ

про визнання права оренди нежитлових приміщень згідно договору оренди нежитлових приміщень №20/17 від 01.04.2017 р., усунення перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями та зобовязання не чинити перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями в м. Івано-Франківську по вул. Максимовича, 8

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Івано-Франківської області звернулося ТОВ «Компані-Бал» з позовом до ПрАТ «Одяг» про визнання права оренди нежитлових приміщень згідно договору оренди нежитлових приміщень № 20/17 від 01.04.2017, усунення перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями та зобовязання не чинити перешкод в користуванні цими нежитловими приміщеннями.

Позовні вимоги мотивовані тим, що право користування нежитловими приміщеннями заперечується відповідачем та порушення даного права підлягає судовому захисту.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 07.09.2017 в позові відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.02.2018 рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційні скарги ПрАТ «Одяг» та ТОВ «Компані-Бал» без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 30.05.2018 вищезазначені рішення та постанову залишено без змін, а касаційну скаргу ПрАТ «Одяг» без задоволення.

На адресу Львівського апеляційного господарського суду 23.07.2018 надійшла апеляційна скарга ТОВ «Нова пошта» б/н від 08.06.2018.

У вказаній апеляційній скарзі, апелянт просить суд відновити строк для подання апеляційної скарги, відкрити провадження у справі та скасувати прийняту постанову від 01.02.2018, змінити рішення місцевого господарського суду змінити рішення суду першої інстанції і виключити з мотивувальної частини рішення абзац такого змісту: «Суд вважає твердження відповідача про розірвання договору безпідставним та необґрунтованим, оскільки воно не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому договір оренди нежитлового приміщення №20/17 від 01.04.2017 р. є дійсним».

Відповідно до ст. 272 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

У випадку відкриття апеляційного провадження за такою скаргою суд апеляційної інстанції може зупинити дію раніше прийнятої ним постанови та рішення суду першої інстанції, що оскаржується.

За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 282 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

З аналізу викладених норм випливає, що суд апеляційної інстанції вправі відкрити провадження у справі після закінчення апеляційного провадження, однак лише у тому разі, якщо встановить, що доводи, зазначені апелянтом у апеляційній скарзі не були предметом розгляду під час попереднього апеляційного провадження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, проаналізувавши доводи апеляційної скарги ТОВ «Нова пошта», зазначає таке.

Апелянт у апеляційній скарзі покликається на те, що між ним та ТОВ «Компані-Бал» укладений договір суборенди, однак такий був припинений (розірваний), оскільки ПрАТ «Одяг» вчинив правочин щодо розірвання з ТОВ «Компані-Бал» договору оренди №20/17 від 01.04.2017. А тому, при розірваному договорі оренди не може існувати договір суборенди. Апелянт стверджує, що договір оренди від 01.04.2017, як і договір суборенди від 31.03.2017 припинені.

Крім цього скаржник зазначає, що місцевим господарським судом не досліджено і не зясовано, чому договір оренди №20/17 від 01.04.2017 необхідно вважати чинним та дійсним, а не розірваним та припиненим.

Апелянт також стверджує, що договір суборенди від 31.03.2017 на момент укладення основного договору від 01.04.2017 ще взагалі не існував, а згідно п.1.4 договору суборенди зазначено, що орендар гарантує, що він користується обєктом суборенди на праві договору оренди між ТОВ «Компані-Бал» та ПрАТ «Одяг».

Необхідно зазначити, що всі вищезазначені доводи зводяться фактично до того, що, оскільки відповідач надіслав повідомлення про розірвання договору оренди №20/17 від 01.04.2017, такий вважається припиненим (розірваним).

Разом з тим, судом апеляційної інстанції при здійсненні апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, досліджувалось питання підставності надіслання орендодавцем повідомлення про розірвання договору.

Так, було встановлено, що договір укладено 01.04.2017, а перше повідомлення про його розірвання надіслано 30.06.2017, що означає, що для порушення ст.763 ЦК України та п.6.3 договору оренди № 20/17 від 01.04.2017, заборгованість по орендній платі повинна бути за три місяці- квітень, травень, червень 2017.

Крім цього, судом апеляційної інстанції було встановлено, що ТОВ «Компані-Бал» періодично здійснювало орендні платежі та з огляду на платіжні доручення, які містяться у матеріалах справи, у позивача відсутня заборгованість протягом трьох місяців підряд, а тому підстави для розірвання договору у позивача відсутні.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції зазначає, що ТОВ «Нова пошта» фактично повторно наводить ті аргументи, які були викладені у апеляційній скарзі відповідача та повторно перевірені Верховним судом при розгляді касаційної скарги ПрАТ «Одяг».

У апеляційній скарзі скаржник також зазначає, що між ТОВ «Компані-Бал» та ПрАТ «Одяг» раніше укладався договір оренди №20/16 від 01.09.2016, який не був досліджений як доказ судами. Апелянт стверджує, що цей договір треба оцінювати як доказ про наявність чи відсутність у ТОВ «Компані-Бал» права здавати у суборенду приміщення станом на 31.03.2017.

Одночасно апелянт вказує на те, що судами не було досліджено проведення ремонтних та інших будівельних робіт, здійснені ТОВ «Компані-Бал» без дозволу орендодавця ПрАТ «Одяг», що є підставою для розірвання договору оренди.

При цьому апелянт зазначає, що навіть якщо припустити, що предмет спору стосується виключно договору оренди №20/17 від 01.04.2017, то висновки суду про дійсність договору не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги щодо не дослідження договору оренди №20/16 від 01.09.2016 не відповідають дійсності, оскільки такий договір був предметом розгляду в суді апеляційної інстанції та встановлено, що такий був укладений між сторонами, на виконання такого здійснювались орендні платежі до моменту укладення договору від 01.04.2017, що зрештою не заперечувалось позивачем.

Щодо необхідності дослідження договору №20/16 від 01.09.2016 в ракурсі права ТОВ «Компані-Бал» здавати у суборенду приміщення станом на 31.03.2017, а також факту проведення ремонтних та інших будівельних робіт без дозволу орендодавця, колегія суддів зазначає таке.

Предметом дослідження у спірній ситуації є наявність правових підстав для одностороннього розірвання договору оренди № 20/17 від 01.04.2017 у звязку з заборгованістю по орендній платі орендаря ТОВ «Компані- Бал».

А відтак, суд апеляційної інстанції не може повторно досліджувати право відповідача на розірвання договору з інших підстав, як от - проведення ремонтних та інших будівельних робіт без дозволу орендодавця, а також правомірність укладення договору суборенди, що взагалі не було предметом позовних вимог.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

При цьому, згідно ст. 46 ГПК України змінити підставу або предмет позову має право лише позивач. Суд в силу принципу диспозитивності судового процесу розглядає спір тільки в межах заявлених вимог і не вправі досліджувати обставини, які не є не предметом чи підставою позову.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу також на таке.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах: «Устименко проти України», «Пономарьов проти України») право на справедливий судовий розгляд гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачиться у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Отже, передбачене право особи згідно ст. 272 ГПК України щодо звернення з апеляційною скаргою після завершення апеляційного провадження не є абсолютним, оскільки суд розглядає апеляційну скаргу лише у випадку, якщо особа доведе, що її право порушене, оскільки не враховано доводів, які не були розглянуті під час розгляду апеляційної скарги іншої особи. Однак, суд не має права повторно розглядати спір по суті.

При прийнятті ухвали суд апеляційної інстанції бере до уваги також те, що ТОВ «Нова пошта» не зазначено, яким чином, рішення суду про дійсність та чинність договору порушує право суборендаря на користування приміщеннями.

Так, враховуючи встановлення судами факту чинності та дійсності договору оренди № 20/17 від 01.04.2017, суборендар може безперешкодно і надалі користуватись нежитловими приміщеннями.

Якщо ж з якихось обставин суборендар не бажає орендувати нежитлові приміщення у ТОВ «Компані-Бал», то в силу п. 8.6 договору суборенди, суборендар має право достроково припинити договір шляхом повідомлення орендаря про це не менш, ніж за один місяць до дати такого припинення.

За таких обставин, розглянувши подану апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апелянт ТОВ «Нова пошта» обґрунтовує її тими доказами, яким було надано правову оцінку як судом першої та апеляційної інстанції, так і Верховним Судом, а також іншими доказами, які не стосується предмету та підстави позову.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Нова пошта» на підставі ч.5 ст. 272 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 272 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» б/н від 08.06.2018 (вх. ЛАГС 01-05/2218/18 від 23.07.2018) на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 07.09.2017 у справі № 909/741/17.

2. В адресу апелянта надіслати копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження та апеляційну скаргу з додатками на 41 арк.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя Матущак О.І.

Судді Бойко С.М.

ОСОБА_1