ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/2788/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ярош А.І.,

Суддів: Головея В.М.. ОСОБА_1,

секретар судового засідання: Іванов І.В.,

за участю представників сторін:

Від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № б/н, дата видачі : 04.07.18;

Від позивача - ОСОБА_3, довіреність № б/н, дата видачі : 26.04.16;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом

на рішення Господарського суду Одеської області від 25 квітня 2018 року (проголошено о 16-07, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, повний текст 04.05.18)

по справі №916/2788/17 (суддя Оборотова О.Ю.)

за позовом Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом

до відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю СПЕЦІНФОРМ БЕЗПЕКА

про стягнення збитків 46 729,66 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю СПЕЦІНФОРМ БЕЗПЕКА про стягнення збитків у розмірі 46729,66грн.

В обґрунтування позовних вимог Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом посилається на те, що внаслідок неналежного виконання договору про надання послуг з охорони, на обєкті, який був зданий під охорону сталася крадіжка матеріальних цінностей, а тому ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю СПЕЦІНФОРМ БЕЗПЕКА завдало позивачу збитків, які визначені вартістю викраденого майна.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 25 квітня 2018 року (проголошено о 16-07, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, повний текст 04.05.18) по справі №916/2788/17 (суддя Оборотова О.Ю.) у задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «СПЕЦІНФОРМ БЕЗПЕКА» про стягнення збитків відмовлено повністю.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не надано суду належних доказів того, на обєкті, який був зданий під охорону сталося зникнення матеріальних цінностей, а також взагалі факт вчинення кримінального правопорушення на території позивача.

Крім цього, в порушення умов договору позивачем взагалі не доведено вини ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю СПЕЦІНФОРМ БЕЗПЕКА у зникненні товарно-матеріальних цінностей, оскільки не доведено факту неналежного виконання відповідачем умов Договору.

Також, суд звернув увагу, що вартість матеріальних цінностей визначена позивачем в односторонньому порядку без будь-яких первинних документів та в порушення умов договору щодо повідомлення відповідача про проведення робочої інвентаризаційної комісії.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 25 квітня 2018 року у справі №916/2788/17 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що суд у рішенні по справі № 916/2788/17, неповно з'ясувавши обставини, що мають значення для справи та не застосувавши закон, який підлягає застосуванню, безпідставно та неправомірно зробив висновки, зазначаючи те, що відповідно до п.п. 4.1.6., 4.1.7 Позивач у разі виявлення ознак крадіжки, знищення чи пошкодження майна на об'єкті, повинен організувати роботу комісії у складі уповноважених представників Замовника та Виконавця для проведення з дозволу старшого оперативно-слідчої групи органу внутрішніх справ обстеження об'єктів та інвентаризації майна, а також те, що протоколи засідання інвентаризаційної комісії складені у односторонньому порядку і не містять підписів уповноважених представників ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «СПЕЦІНФОРМ БЕЗПЕКА», а тому не можуть вважатися належними доказами в обґрунтування розміру збитків.

Скаржник вважає, що чинним законодавством України не передбачена можливість залучення до інвентаризаційної комісії інших осіб, окрім працівників підприємства, а отже протоколи засідання інвентаризаційної комісії не повинні містити підписів уповноважених представників ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «СПЕЩНФОРМ БЕЗПЕКА» .

Отже, оскільки суд не застосував норми матеріального права, які регулюють правила здійснення інвентаризації активів та зобов'язань на підприємстві, то відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, така обставина являється підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Також, на думку апелянта, суд неправомірно зазначив, що довідки також складені в односторонньому порядку Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», не містять будь-яких первинних документів, які підтверджують дійсну вартість майна, а тому не можуть бути належними доказами розміру збитків.

Позивач не погоджується з таким висновком, оскільки відповідно до п.1 ст. 10 Закону України від 16.07.99 №996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов'язані проводити інвентаризацію активів і зобов'язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка.

Отже, оцінка активів може підтверджуватися документально за результатами проведення інвентаризації, а довідки, підтверджуючі збитки підприємства, були складені бухгалтерською службою на підставі даних первинного обліку та інвентаризації майна підприємства. Зазначені акти інвентаризації були долучені до матеріалів справи.

Також суд не повно з'ясувавши обставини, що мають значення для справи, належним чином не дослідив перелік обєктів, шо які саме підлягають взяттю під охорону та зробив хибний висновок підкресливши те, що оскільки схема бетонно-розчинного господарства не підписана сторонами, то вона не може вважатися додатком до договору.

На такий висновок суду слід зазначити, що дійсно зазначена схема не являється додатком до договору, і вона аж ніяк не визначала і не визначає перелік об'єктів які були взяті під охорону. Дана схема була складена для зручності здійснення охоронної діяльності і мала на меті визначення маршрутів охорони, які доречі могли мінятися протягом дії договору.

А перелік об'єктів для охорони був визначений додатком №1 до договору «Дислокація об'єктів», де і було зазначене Бетонне господарство БМУ, і в акті обстеження та приймання території об'єктів Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС від 28.12.2016 окрім інших будівель також зазначені об'єкти ЕМУ (електромонтажна дільниця) де і була здійснена крадіжка.

Також за доводами скаржника, суд помилково вважає, що журнал прийому та здачі об'єктів (приміщень) під охорону не може бути належним доказом по справі оскільки сторони для спрощення записів додатково визначили номерами об'єкти охорони без укладення письмової додаткової угоди.

Позивач не згоден з таким висновком суду, оскільки, по-перше, ні одна із сторін не оскаржувала факт додаткового визначення номерами об'єктів охорони, а по-друге припущення того, що повинна бути укладена додаткова угода з цього приводу, порушує основні засади цивільного законодавства, а саме принцип свободи договору, та свободу підприємницької діяльності, які передбачені ст. З Цивільного кодексу України.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 11.06.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на рішення Господарського суду Одеської області від 25 квітня 2018 року по справі №916/2788/17.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ТОВ «СПЕЦНФОРМ БЕЗПЕКА» зазначає, що позивачем не дотримано умов п.4.1.6 договору, та не організовано комісію за участю представників виконавця; не надано належних та допустимих доказів нанесення збитків; крім того, приміщення, в якому була здійснена крадіжка, під охорону позивачем не передавалось. Просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши обставини та матеріали справи, в тому числі наявні в них докази, відповідність викладених у оскаржуваному судовому рішенні висновків цим обставинам і доказам, а також перевіривши додержання та правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, колегія суддів приходить наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.12.2016 року між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Замовник) та ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «СПЕЦІНФОРМ БЕЗПЕКА» (Виконавець) був укладений Договір №25/640 про надання послуг з охорони обєктів ВП ЮУАЕС за допомогою фізичної охорони (Договір).

Відповідно до Договору, Виконавець зобовязується в період з 01.01.2017 року до 31.12.2017 року включно надавати Замовнику послуги з охорони наступних обєктів (Обєкти): полігон ЗБВ БМУ; база БМУ; компресорна БМУ; бетонне господарство БМУ, водоочисні спорудн-1 (ВОС-1); майстерні ділянки централізованого ремонту ЦТАВ; теплоізоляційна майстерня, склад теплоізоляції; база ЦВКГіТМ; гідроділянка ТЦ-2, адміністративна будівля УКБ, вузол звязку на ГТС; бази гідроспецбуд 2-ї черги, 3-ї черги; база СГЕМ; тимчасова база гідромонтажу; база АТПО; база УМР; житловий будинок в с. Костянтинівка, база Курахівського ДАЕМ згідно з дислокацією (Додаток 1), а замовник прийняти і оплатити надані послуги.

Відповідно до п.4.3.3. Договору, ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «СПЕЦІНФОРМ БЕЗПЕКА» зобовязалось забезпечити у межах наданих повноважень охорону обєкта із зберіганням на ньому товарно-матеріальних цінностей Замовника від розкрадання, пошкодження чи знищення.

Згідно п.5.1.1 у разі невиконання п.4.3.3 Договору покласти матеріальну відповідальність на Виконавця за заподіяну шкоду та нанесені збитки внаслідок крадіжок, зломів та інше у розмірі 100% від вартості понесених збитків.

Додатком № 1 до договору сторони погодили перелік та дислокацію обєктів, які підлягають охороні , до яких зокрема, входить обєкт №4 Бетонне господарство БМУ.

Звертаючись із позовом до суду, Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» зазначало, що в період з 16.06.2017р. по 28.07.2017р. на обєктах, що перебували під охороною, встановлено факти крадіжок, в підтвердження чого послався на довідки №0042-74/553 від 18.07.2017р. (а.с. 41), №0042-74/588 від 04.08.2017р. (а.с. 42) та №0042-74/589 від 04.08.2017р. (а.с. 43).

Відповідно до зазначених довідок встановлено, що сума нанесених збитків позивачу склала 46729,66 грн.

Відповідно до п.7.2. Договору, на адресу відповідача було направлено претензію №32/13167 від 13.09.2017р. про сплату збитків у розмірі 46729,66 грн. (а.с. 44), але відповідач відмовив в її задоволенні, про що повідомив у відповіді на претензію №315 від 05.10.2017 р. (а.с. 45-46)

Зазначені обставини стали підставою для звернення до господарського суду Одеської області з відповідним позовом, з метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання , кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України та положень статті 193 ГК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог діючого законодавства. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором; в силу положень частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний оплатити надані йому послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За своєю правовою природою укладений сторонами Договір є договором охорони.

У відповідності до ст. 978 ЦК України за договором охорони охоронець, який є суб'єктом підприємницької діяльності, зобов'язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов'язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

Так, в укладеному між сторонами договорі сторони погодили наступні зобовязання сторін.

Відповідно до п. 4.1.6. Договору, у разі виявлення ознак крадіжки, знищення чи пошкодження майна на обєкті, необхідно організувати роботу комісії у складі уповноважених представників Замовника та Виконавця для проведення з дозволу старшого оперативно-слідчої групи органу внутрішніх справ обстеження обєктів та інвентаризації майна.

Відповідно до п.4.1.7. Договору, Замовник зобовязаний своєчасно залучати уповноважених працівників виконавця до роботи комісії по зняттю залишків та визначенню суми збитку, заподіяного майну Замовника внаслідок неналежного виконання виконавцем зобовязань за Договором. Пунктом 4.1.10 визначено, що замовник зобовязаний передати складські приміщення, кабінети опломбовані (опечатуванні) із записом в об'єктовому журналі. Всі приміщення, які не підлягаючи, опломбуванню(опечатуванню) повинні бути закриті під ключ, який відповідальна особи Замовника передає представнику Виконавця із записом в об'єктовому журналі.

Позивач зазначає, що в період з 16.06.2017 року по 28.07.2017 року на обєктах, що перебували під охороною, встановлено факти крадіжок, в підтвердження чого послався на довідки №0042-74/553 від 18.07.2017р. (а.с. 41), №0042-74/588 від 04.08.2017р. (а.с. 42) та №0042-74/589 від 04.08.2017р. (а.с. 43).

Відповідно до зазначених довідок встановлено, що сума нанесених збитків позивачу склала 46729,66 грн.

Надаючи оцінку зазначеним довідкам, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про критичну оцінку зазначених довідок, оскільки вони складені головним бухгалтером та ЗГД з економіки та фінансів Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», тобто позивачем в односторонньому порядку, що суперечить положенням п.4.1.6, 4.1.7 договору.

За таких обставин, вищезазначені довідки не можуть бути прийняті як належні та допустимі докази, що свідчать про факт скоєння кримінального правопорушення та визначають вартість збитків. Також із зазначених довідок не вбачається обґрунтування дійсної вартості вкраденого майна, а тому не можуть бути належними доказами розміру збитків.

Відповідно до чинних нормативно-правових актів України лише до компетенції органів дізнання, слідства чи судів загальної юрисдикції віднесена компетенція щодо встановлення факту скоєння злочину.

В свою чергу, повідомлення про настання такої події й вноситься уповноваженим органом до Єдиного реєстру досудових розслідувань, однак доказів внесення відповідного повідомлення до реєстру матеріали справи не містять.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що факт крадіжки, на який посилається позивач, ніяким чином не може бути встановлений в рамках господарського провадження, та повинен підтверджуватись належними та допустимими доказами, оскільки господарський суд не може делегувати собі компетенцію судів загальної юрисдикції, так як факт вчинення кримінального правопорушення встановлюється виключно в кримінальному провадженні. Частиною другою статті 8 Закону України Про охоронну діяльність, встановлено, що у договорах про надання послуг з охорони майна відповідно до положень Цивільного кодексу України визначаються умови відшкодування суб'єктом охоронної діяльності шкоди, заподіяної через неналежне виконання ним своїх зобов'язань.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта про те, що пунктом 1 Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженим Наказом міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879, не передбачено участь представників виконавця, оскільки у пункті 1, оскільки сторони самостійно та на власний розсуд погодили умови п.п.4.1.6, 4.1.7 договору, за якими участь виконавця у роботі комісії по виявленню ознак крадіжки, знищення чи пошкодження майна на обєкті, та визначенню суми збитку є обовязковою.

Отже, суд не приймає в якості належних доказів в обґрунтування розміру збитків також і протоколи засідання інвентаризаційної комісії, які не містять підписів уповноважених представників ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «СПЕЦІНФОРМ БЕЗПЕКА», складені в односторонньому порядку Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі статтею 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За змістом частини першої статті 906 Цивільного кодексу України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту статей 614, 623 ЦК України та статті 226 ГК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина.

Судова колегія наголошує, що матеріали справи не містять ані протоколу огляду місця події, складеного правоохоронними органами у день крадіжки, ані будь-яких висновків правоохоронних органів з цього приводу, ані вироку суду стосовно притягнення винної особи до відповідальності.

Відповідно до заяви від 20.06.2017р. позивачем було повідомлено Т.в.о. начальника Южноукраїнського відділення Первомайського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області майору ОСОБА_5 №64/8689, що 16.06.2017р. начальником електромонтажної дільниці (ЕМД) Будівельно монтажного управління ВП ЮУАЕС, ОСОБА_6, близько 07:00 виявлено, що на дверях приміщень №15, 31, 32, будівлі ЕМД, яка знаходиться за адресою Гідрокомплекс, 20Б, м. Южноукраїнськ, зірвані замки і з приміщень вкрадено товарно-матеріальні цінності приблизно на суму 37 000 грн.

Заяви про проведення перевірки щодо викрадення матеріальних цінностей до Южноукраїнського відділення Первомайського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області були направлені позивачем лише 20.06.2017 року та 24.07.2017 року, тобто із значним запізненням, враховуючи, що крадіжки сталися, за поясненнями позивача, з 16.06.2017 по 28.07.2017 року.

Судова колегія наголошує, що матеріали справи не містять даних про результат розгляду вказаних заяв, також відсутні відомості про внесення відповідного повідомлення про факт крадіжки уповноваженим органом до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, судова колегія зауважує, що матеріали справи не містять належних доказів того, у якому саме приміщенні сталась крадіжка, і що відповідач взяв зазначене приміщення під охорону.

Судом першої інстанції цілком обґрунтовано зазначено, що додатком №1 на а.с.39 сторони погодили перелік обєктів, на яких Виконавець зобовязується в період з 01.01.2017 року до 31.12.2017 року включно надавати Замовнику послуги з охорони: полігон ЗБВ БМУ; база БМУ; компресорна БМУ; бетонне господарство БМУ, водоочисні спорудн-1 (ВОС-1); майстерні ділянки централізованого ремонту ЦТАВ; теплоізоляційна майстерня, склад теплоізоляції; база ЦВКГіТМ; гідроділянка ТЦ-2, адміністративна будівля УКБ, вузол звязку на ГТС; бази гідроспецбуд 2-ї черги, 3-ї черги; база СГЕМ; тимчасова база гідромонтажу; база АТПО; база УМР; житловий будинок в с. Костянтинівка, база Курахівського ДАЕМ згідно з дислокацією (Додаток 1), а замовник прийняти і оплатити надані послуги.

Дислокація обєктів (Додаток 1) яка містить 18 обєктів не містить такого обєкту як електромонтажна дільниця (ЕМД). Іншим шляхом ідентифікувати приміщення неможливо, інвентаризаційний номер відсутній.

Твердження апелянта про те, що крадіжка сталася саме в будівлі електромонтажної дільниці (ЕМД), яка відображена на схемі бетонно-розчинного господарства, яка містить 22 обєкта (а.с. 88) не можуть бути судом прийняті до уваги, оскільки, по-перше, зазначена схема (додаток 1 на а.с.88) не підписана сторонами, по-друге, в «Журналі прийому та здачі обєктів (приміщень) під охорону», реєстраційний №Ж.0600.0485, також неможливо встановити, під яким номером вказане приміщення, акт обстеження та приймання території об'єктів Відокремленного підрозділу Южно-Українська АЕС від 28.12.2016, на який посилався апелянт, в якому окрім інших будівель також зазначені об'єкти ЕМУ (електромонтажна дільниця) де і була здійснена крадіжка не доданий до матеріалів справи.

Суд першої інстанції абсолютно правомірно зазначив, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях доведеності тих чи інших обставини справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи №916/2788/17 не містять належних доказів того, на обєкті, який був зданий під охорону сталося зникнення матеріальних цінностей, а також взагалі факт вчинення кримінального правопорушення на території позивача.

Отже, встановлені обставини справи свідчать про недоведеність наявності усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина, що виключає можливість застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, судове рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та таким, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення, та залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись статтями 12 ч.5, 270, п.1 ч.1 ст. 275, ст.276, 282-284,ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 25 квітня 2018 року по справі №916/2788/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках, передбачених ч.3 ст. 287 Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписаний 26.07.2018 року

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді: В.М. Головей

ОСОБА_1