КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2018 р. Справа№ 910/6241/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Кропивної Л.В.

Дідиченко М.А.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Кривошея Д.А., довіреність № 220/55/д від 22.01.2018;

від відповідача - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.06.2018 про повернення позовної заяви у справі №910/6241/18 (суддя Кирилюк Т.Ю.) за позовом Міністерства оборони України до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" про стягнення 402 552, 03 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Міністерство оборони України звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Сокар Україна" про стягнення 402 552, 03 грн. пені за порушення умов договору № 286/1/17/16 від 16.05.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2018 у справі №910/6241/18 позовну заяву Міністерства оборони України залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху та встановлено Міністерству оборони України спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду документа, що підтверджує повноваження Кривошея Д.А. на право подання та підпису позовної заяви від імені Міністерства оборони України.

Вказану ухвалу мотивовано тим, що із довіреності від 22.01.2018 № 220/55/д не вбачається, що Кривошея Д.А. наділений правом подання та підписання позовної заяви від імені Міністерства оборони України.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 06.06.2018 представником Міністерства оборони України В.І. Гордієнко подано заяву, в якій повідомлено про те, що Кривошея Д.А. відповідно до діючої довіреності № 220/55/д від 22.01.2018, наділений повноваженнями, представляти інтереси Міністерства оборони України у тому числі у судових установах у господарських справах/провадженнях, з усіма правами, які надано законом позивачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2018 у справі №910/6241/18 позовну заяву Міністерства оборони України з доданими до неї документами повернуто позивачеві.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що із довіреності від 22.01.2018 № 220/55/д не вбачається, що Кривошея Д.А. наділений правом подання та підписання позовної заяви від імені Міністерства оборони України.

Крім цього, місцевий господарський суд зазначив, що довіреність №220/78/д від 22.01.2018, видана Гордієнко В.І., також не містить вказівку на те, що зазначена особа наділена правом подання та підпису позовної заяви від імені Міністерства оборони України.

Таким чином, за висновком суду першої інстанції, оскільки позивач у визначений судом строк не усунув недоліки, викладені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 22.05.2018 у справі №910/6241/18, позовна заява підлягає поверненню Міністерству оборони України.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що позовна заява від Міністерства оборони України подана уповноваженим належним чином представником, а тому відповідно підстави для її повернення у суду першої інстанції були відсутні.

Представник апелянта - позивача у справі у судовому засіданні 23.07.2018 надав пояснення, якими підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином; про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від відповідача до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов'язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення відповідача, а також з урахуванням того, що неявка його представника в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду - скасуванню, з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (п.3 вказаної статті).

Частиною 1 ст. 61 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов'язки.

Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері (ч. 2 цієї статті).

Частиною п'ятою статті 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Позивачем на підтвердження повноважень у особи, яка підписала позовну заяву - Кривошея Д.А., було додано довіреність від 22.01.2018 № 220/55/д.

Так, представник позивача відповідно до вказаної довіреності, наділений повноваженнями представляти інтереси Міністерства оборони України, в тому числі, в судових установах у господарських справах/провадженнях, з усіма правами, які надано законом, зокрема, позивачу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вказаному представнику були надані повноваження на подання та підписання позовної заяви від імені Міністерства оборони України, оскільки повноваження на представлення інтересів Міністерства оборони України, в тому числі, в судових установах у господарських справах/провадженнях, з усіма правами, які надано законом, зокрема, позивачу, включають в себе такі правомочності як подання та підписання позову.

Відповідно суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі дійшов необґрунтованого висновку про відсутність повноважень у Кривошея Д.А. на подання та підписання позовної заяви від імені Міністерства оборони України.

З огляду на викладені підстави колегія суддів вважає неправомірним висновок місцевого господарського суду також про те, що довіреність № 220/78/д від 22.01.2018, видана Гордієнко В.І., не містить вказівку на те, що зазначена особа наділена правом подання та підпису позовної заяви від імені Міністерства оборони України.

Отже, місцевий господарський суд дійшов необґрунтованого висновку про наявність процесуальних підстав для повернення позовної заяви, чим всупереч приписам Конституції України, обмежив позивача у здійсненні прав, передбачених частиною статтею 55 Конституції України.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки застосування в даному випадку місцевим господарським судом частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України є неправомірним.

За наведених обставин, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Згідно ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Отже, справа підлягає передачі на розгляд до суду першої інстанції.

Підпунктом в) п. 4 ч.1 ст. 282 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду, зокрема, про повернення позовної заяви з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами Господарського процесуального кодексу України.

Отже, під час розподілу судових витрат після розгляду даної справи по суті суд першої інстанції повинен вирішити питання щодо розподілу судового збору, сплаченого скаржником за подання апеляційної скарги, з урахуванням вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.06.2018 про повернення позовної заяви у справі №910/6241/18 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.06.2018 про повернення позовної заяви у справі №910/6241/18 скасувати.

3. Справу №910/6241/18 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 27.07.2018 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Дідиченко