КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2018 р. Справа№ 910/4451/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

секретар судового засідання Котенко О.О.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва"

на рішення господарського суду міста Києва

від 22.06.2018 (повний текст рішення складено 22.06.2018)

у справі №910/4451/18 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва"

до Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва

про стягнення 42425,29 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" звернулось до господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва" про стягнення коштів за фактично надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період квітень 2015 - грудень 2017 в сумі 42425,29 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань з оплати наданих позивачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.06.2018 позовні вимоги Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" задоволено частково. Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва (02660, м. Київ, вул. Запорожця, 26, ) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" (02002, м. Київ, вул. Челябінська, 9-г, ) кошти за фактично надані послуги в розмірі 17204,65 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 714,54 грн.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходив з того, що сторони у справі підтверджують факт надання послуг за період з квітня 2015 по грудень 2017, разом з тим матеріали справи містять докази того, що обсяг послуг, за надання яких нараховується заборгованість не відповідає фактично наданим послугам, адже відповідач неодноразово повідомляв про перелік послуг, виконання яких він забезпечує власними силами або із залученням інших суб'єктів господарювання.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції у справі №910/4451/18 скасувати повністю і ухвалити нове рішення, яким вимоги позивача задовольнити повністю, стягнувши з відповідача всю суму заборгованості за отримані послуги в розмірі 42425 грн. 29 коп.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм процесуального та матеріального права. При цьому скаржник зазначає, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження неякісного надання послуг позивачем або не надання послуг. Крім того скаржник зазначає, що послуги надаються позивачем на утримання будинку у цілому, а не окремо на кожного споживача, і кожний зі споживачів має обов'язок оплачувати їх пропорційно від зайнятої в будинку площі відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2017 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" на рішення господарського суду міста Києва від 22.06.2018 у справі № 910/4451/18; призначено справу до розгляду на 07.08.2018.

Відповідно до ч.10 ст. 270 ГПК України розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" було створено 09.10.2014 на підставі рішення представника територіальної громади міста Києва, Київської міської ради, а 31.02.2015 Дніпровська районна в міста Києві державна адміністрація, на підставі закону України "Про місцеве самоврядування", розпорядженням № 61 закріпила за позивачем на праві господарського відання, управління об'єктами житлового і нежитлового фонду.

До 01.04.2015 балансоутримувачем, надавачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, було Комунальне підприємство "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва", а 01.04.2015 Керуюча дирекція передала на баланс позивача житлове і нежитлове майно.

Відповідно до Закону України від 24.06.2004 №1875-ІV "Про житлово-комунальні послуги", утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи, щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту житлових та нежитлових приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Виконавцем послуг є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

В позовній заяві позивач зазначив, що він є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і надає послуги відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із чинним законодавством України. Позивач обчислює обсяги наданих підприємством та отриманих споживачами послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до кількісних показників, одиницею виміру для обчислення яких є 1 (один) квадратний метр загальної площі, що перебуває у власності або наймі фізичної чи юридичної особи.

Типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869.

Структура, періодичність та строки надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджені розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 09.03.2011 № 307.

Як вбачається з позовної заяви та не заперечується відповідачем, Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва (споживач) займає нежитлове приміщення загальною площею 543, 30 кв.м., у житловому будинку № 10 на бульварі Перова, м. Київ.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 №529 затверджено Типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Позивач стверджує, що діючи в межах існуючого законодавства, яке регулює відносини в сфері надання житлових послуг, він безперервно виконував зобов'язання по наданню послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 01.04.2015 і продовжує виконувати їх на даний час. Крім того, позивачем було розроблено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №849 від 01.04.2015 на нежиле приміщення за адресою: м. Київ, бул. Перова, 10, площею 543,30 кв.м. і направлений 18.05.2015 власнику цього приміщення для підписання. Проте, як зауважує позивач, договір підписано не було.

03.06.2015 на підставі розпорядження №442 від 30.04.2015 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відбулася зміна тарифів на надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

05.12.2016 позивачем оформлено новий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №849 від 01.04.2015 на нежиле приміщення за адресою: м. Київ, бул. Перова, 10, площею 543,30 кв.м. з урахуванням змінених тарифів та направлено його відповідачу.

14.12.2017 позивач втретє направив відповідачу договори, проте, як вказує виконавець послуг, договір так і не було підписано відповідачем.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що як стверджує позивач він надавав та надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території по бул. Перова, 10, натомість відповідач зобов'язань щодо оплати наданих позивачем послуг належним чином не виконує. У той же час, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте, відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач посилається на те, що позивач дійсно виконував зобов'язання по наданню послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 01.04.2015 по теперішній час, проте нарахована заборгованість не відповідає фактично наданим позивачем послугам; відповідач відмовився від підписання договору, направивши на адресу позивача листи із пропозиціями узгодити перелік послуг з урахуванням наявності у відповідача господарських договорів на надання окремих послуг.

З наявних в матеріалах справи листів №603/01-20 від 11.06.2015 та №737/01-20 від 23.07.2015 вбачається, що відповідач повідомляв позивача, що Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 Дніпровського району міста Києва" самостійно проводить прибирання, дератизацію, дезінфекцію, вивіз відходів, полив дворів та газонів як власними силами так й іншими суб'єктами господарювання.

Крім того, відповідачем долучено до матеріалів справи копії штатних розписів, накази про прийняття на роботу двірників, посадові інструкції двірників, табелі обліку робочого часу, копії договорів про дератизацію і дезінсекцію, акти виконаних робіт за спірний період - з 2015 по 2017 роки.

Як зазначено вище, задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що сторони у справі підтверджують факт надання послуг за період з квітня 2015 по грудень 2017, разом з тим матеріали справи містять докази того, що обсяг послуг, за надання яких нараховується заборгованість не відповідає фактично наданим послугам, адже відповідач неодноразово повідомляв про перелік послуг, виконання яких він забезпечує власними силами або із залученням інших суб'єктів господарювання.

Колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції, оскільки посилання відповідача на те, що відповідач забезпечує виконання окремих послуг з утримання займаної площі в будинку власними силами або із залученням інших суб'єктів господарювання не підтверджує неналежне виконання Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Отже, специфіка житлово-комунальних послуг виключає можливість коригування виконавцем послуг обсягу (переліку) послуг з утримання спільного майна багатоквартирного будинку для кожного споживача окремо, та відповідно виключає можливість відмовитися споживачу від оплати відповідних послуг.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження звернення відповідача до позивача з претензією про ненадання, надання неналежної якості послуг з управління багатоквартирним будинком відповідно до ст. 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів за фактично надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період квітень 2015 - грудень 2017 в розмірі 42425,29 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення коштів за фактично надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період квітень 2015 - грудень 2017 в розмірі 25220,67 грн, з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення позову; в іншій частині рішення необхідно залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду стосовно заявленого відповідачем відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. через відсутність належних доказів на підтвердження понесення відповідачем вказаних витрат.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 22.06.2018 у справі №910/4451/18 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення коштів за фактично надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період квітень 2015 - грудень 2017 в розмірі 25220,67 грн.

Викласти резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 Дніпровського району м. Києва (02660, м. Київ, вул. Запорожця, 26, ) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" (02002, м. Київ, вул. Челябінська, 9-г, ) кошти за фактично надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період квітень 2015 - грудень 2017 в розмірі 42425,29 грн., витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1762 грн.».

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 Дніпровського району м. Києва (02660, м. Київ, вул. Запорожця, 26, ) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" (02002, м. Київ, вул. Челябінська, 9-г, ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2643 грн.

Видачу наказів доручити господарському суду міста Києва.

Матеріали справи №910/4451/18 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко

(повний текст постанови складено 07.08.2018)