ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.07.2018

Справа № 910/7014/18

За позовом Приватного акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод”

до Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця”

про стягнення грошових коштів,

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кукота О.Ю.

Представники сторін: не викликались.

СУТЬ СПОРУ:

04 червня 2018 року до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод” (позивач) надійшла позовна заява № 11/04/40 від 29.05.2018 року до Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” (відповідач) про стягнення збитків у вигляді нестачі вантажу в сумі 20 935,44 грн. (двадцять тисяч дев’ятсот тридцять п’ять гривень 44 копійки).

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідності із залізничними накладними №40585259 по посилочній накладній № 40577108 та № 40521999 по посилочній накладній № 40526436 на адресу позивача зі станції відправлення "Чорноморськ-Порт-експорт" Одеської залізниці прибули вагони №№ 53535480, 53509667 з вантажем високо летуче коксівне вугілля Wellmore, вантажовідправником якого є Державне підприємство “Морський торговельний порт “Чорноморськ”. Вказаний вагони №№ 53535480, 53509667 було видано вантажоодержувачу - позивачу із складанням комерційних актів № 482803/4 від 15.01.2018 року та № 482803/7 від 17.01.2018 року, в яких зазначено, що при комерційному огляді вагонів №№ 53535480, 53509667 встановлена недостача вантажу у вагоні № 53535480 - 3,05 тон, у вагоні № 53509667 - 1,60 тон, при переважуванні виявилося: брутто 89000кг, нетто 65900кг, тара 23100кг, що менше ваги накладної на 3050кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає, поверхня вантажу нижче рівня бортів на 20см, слабке маркування вапном, плівкою проти видування не вкривалось, у вагоні маються поглиблення над 2-м, 3-м, 4-м люками 450см*280см*30см, над 5-м, 6-м, 7-м люками 450см*280см*60см, маркування порушено. При комерційному огляді вагону № 53509667 встановлено, що при переважуванні виявилося: брутто 90250кг, нетто 67150кг, тара 23100кг, що менше ваги накладної на 1060кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, укочена, не маркована, вкрита снігом, плівкою проти видування не вкривалась. У вагоні над 3-5 люком ліворуч мається поглиблення 450см*160-200см*70см. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/7014/18, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено відповідачу строк у п'ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

27.06.2018 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 2007/62 від 22.06.2018 року, в якому проти позовних вимог заперечив в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження заподіяння збитків та документів, які підтверджують оплату вантажу, у зв’язку з чим заявлена до стягнення сума збитків є недоведеною.

24.07.2018 року через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позов № 11/04/475 від 17.07.2018 року, в якій позивач заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві та зазначив, що в матеріалах справи є рахунки безпосереднього власника та відповідно особи, за чиїм дорученням було укладено договір перевезення - ПрАТ «МК «Азовсталь», таким чином, вартість вантажу підтверджується належними рахунками №№ 91417975, 91417976 першого власника вугілля, за доручення якого діяв вантажовідправник. Крім того,на підтвердження завданих збитків, як належний доказ рахунків № 91417975 від 08.01.2018 року, № 91417976 від 09.01.2018 року про сплату товару позивач надав копії реєстрів та банківських виписок від 26.02.2018 року та від 28.02.2018 року, отже вартість вантажу у спірному вагоні була сплачена у повному обсязі.

За ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2017 року між Публічним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод", як покупцем, та Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь", як постачальником, було укладено договір №0103/11606, за умовами якого постачальник зобов’язується передати, а покупець – прийняти та оплатити сировинні, паливно-енергетичні, матеріально-технічні матеріали (ресурси) на умовах передбачених цим договором.

За умовами п. 2.1. договору кількість, номенклатура ресурсів вказуються в специфікаціях до цього договору, є його невід'ємною частиною (далі - специфікація).

Відповідно до специфікації № 5 від 07.01.2018 року до договору № 0103/11606 від 01.11.2017 року постачальник передає, а покупець приймає та оплачує ресурси: високо-летуче коксівне вугілля Wellmore. Вантажоодержувач: ПАТ “АКХЗ”, ст. Авдіївка, Донецької залізниці. Ресурси поставляються по території України. Умови поставки - FСА порт Чорноморськ, ст. Чорноморськ- Порт-експорт Одеської залізниці відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов’язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов'язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі.

Відповідно до п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (далі - Правила оформлення перевізних документів), на кожне відправлення вантажу відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну).

Згідно з п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів, відправником заповнюються, зокрема, такі графи накладної як "Маса вантажу, визначена відправником" - заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Маса вказується у кілограмах (маса брутто вантажу), загальна маса відправки (прописом) , а також "Спосіб визначення маси".

Відповідно до залізничних накладних №40585259 по посилочній накладній № 40577108 та № 40521999 по посилочній накладній № 40526436 на адресу позивача зі станції відправлення "Чорноморськ-Порт-експорт" Одеської залізниці прибули вагони №№ 53535480, 53509667 з вантажем високо летуче коксівне вугілля Wellmore, вантажовідправником якого є Державне підприємство “Морський торговельний порт “Чорноморськ”.

Вказані вагони №№ 53535480, 53509667 було видано вантажоодержувачу - позивачу із складанням комерційних актів № 482803/4 від 15.01.2018 року та № 482803/7 від 17.01.2018 року.

В комерційному акті № 482803/4 від 15.01.2018 року зазначено, що при комерційному огляді вагону № 53535480 встановлена недостача вантажу 3,05 тон, при переважуванні виявилося: брутто 89000кг, нетто 65900кг, тара 23100кг, що менше ваги накладної на 3050кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає, поверхня вантажу нижче рівня бортів на 20см, слабке маркування вапном, плівкою проти видування не вкривалось, у вагоні маються поглиблення над 2-м, 3-м, 4-м люками 450см*280см*30см, над 5-м, 6-м, 7-м люками 450см*280см*60см, маркування порушено.

В комерційному акті № 482803/7 від 17.01.2018 року зазначено, що при комерційному огляді вагону № 53509667 встановлена недостача вантажу 1,60 тон, при переважуванні виявилося: брутто 90250кг, нетто 67150кг, тара 23100кг, що менше ваги накладної на 1060кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, укочена, не маркована, вкрита снігом, плівкою проти видування не вкривалась. У вагоні над 3-5 люком ліворуч мається поглиблення 450см*160-200см*70см.

У зв'язку з нестачею прийнятого до перевезення вантажу залізницею позивач просить стягнути з відповідача збитки, які були завдані йому при перевезенні в сумі 20 935,44 грн.

За змістом ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

У відповідності до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з "Загальними положеннями" Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (ст. 5 Статуту).

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ст. 924 Цивільного кодексу України).

В силу ст. 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначенихСтатутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Частиною 1 статті 110 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 року передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Частинами 1, 3 статті 314 Господарського кодексу України передбачено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, у разі втрати або нестачі вантажу перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. (ст. ст. 113, 114 Статуту залізниць України).

За приписами ст. 22 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування збитків, які їй було завдано в результаті порушення її цивільного права. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

В ст. 225 Господарського кодексу України визначено вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування таких правових наслідків порушення зобов'язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. Відсутність хоча б одного з вище перелічених елементів, які створюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов'язань.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Статтею 52 Статуту встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до п. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. №334, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Комерційні акти № 482803/4 від 15.01.2018 року та № 482803/7 від 17.01.2018 року за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 року, а тому визнаються судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

За розрахунками позивача загальна вартість збитків, які виникли у зв’язку з нестачею вантажу при перевезенні,становить 20 935,44 грн.

З огляду на наведені норми права та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що в даному випадку, який стосується заявлених позивачем, вимог про стягнення з відповідача збитків у зв’язку із нестачею вантажу при перевезенні, позивачем належними і допустимими доказами доведено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення для застосування до відповідача такої міри відповідальності, як стягнення збитків.

Суд відхиляє твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, оскільки понесення позивачем збитків полягає у втраті його майна, і така втрата підтверджена матеріалами справи.

Приймаючи до уваги встановлений судом факт втрати частини вантажу, та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення суми збитків, які виникли у зв’язку з нестачею вантажу при перевезенні, в розмірі 20 935,44 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” (, адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Приватного акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод” (, адреса: 86065, Донецька обл., м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: збитки у вигляді нестачі вантажу - 20 935,44 грн. (двадцять тисяч дев’ятсот тридцять п’ять гривень 44 копійки) та судовий збір - 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 31.07.2018р.

Суддя О.В. Котков