ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2018 Справа № 904/2261/18
за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (71503, Запорізька область, м. Енергодар, а/с 306)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Тармс" (53304, Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Центральна, буд. 24)

про стягнення 12 824,47 грн. пені та 24 247,62 грн. штрафу за договором поставки

Суддя Бондарєв Е.М.

Секретар судового засідання Тайлієва Х.Р.

Представники:

Від позивача: Столярова М.В., довіреність №1129 від 18.05.2017

Від відповідача: Скиба В.В., довіреність №б/н від 19.06.2018

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою № 2384/15 від 18.05.2018 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Тармс" 37 072,09 грн., з яких: 12 824,47 грн. пеня за загальний період з 14.09.2017 по 25.12.2017; 24 247,62 грн. 7% штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 20/05/95 від 14.08.2017 в частині своєчасної поставки продукції, а саме відповідачем було здійснено постачання продукції з порушенням строків:

- 16.11.2017 - поковки в кількості 18 од. на суму 97 845,74 грн. з ПДВ (видаткова накладна № 120 від 16.11.2017);

- 17.11.2017 - поковки в кількості 11 од. на суму 102 417,88 грн. з ПДВ (видаткова накладна № 121 від 17.11.2017);

- 23.11.2017 - поковки в кількості 24 од. на суму 136 820,28 грн. з ПДВ (видаткова накладна № 122 від 23.11.2017);

- 26.12.2017 - 1 поковка на суму 9 310,72 грн. з ПДВ (видаткова накладна № 143 від 26.12.2017).

Ухвалою суду від 07.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 904/2261/18, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 03.07.2018.

Відповідач згідно відзиву позов визнає частково, а саме зазначає, що прострочення відбулося тільки по четвертій поставці, по видатковій накладній №143 від 26.12.2017 на суму 9 310,72 грн. за період з 01.12.2017 по 26.12.2017 на 25 днів. Окрім того, позивач мав право продовжити строк поставки, шляхом надіслання заявки відповідачу до 01.12.2017. Але позивач направив заявку з новим строком поставки в бік його скорочення, що не відповідає п. 5.4 Договору. Отже, з першої по третю поставку відповідачем строки поставки, визначені умовами договору порушено не було. Відповідач також, подав заяву про застосування строків позовної давності. Згідно даної заяви відповідач зазначає, що нарахування господарських штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, строк позовної давності спливає через рік від дня, за який нараховано санкцію, з огляду на що, відповідач просить застосувати позовну давність.

09.07.2018 позивачем надано відповідь на відзив, згідно якої останній підтверджує, що дійсно умовами договору передбачено, що постачальник зобов'язується поставити продукцію в строк до 01.12.2017. Разом з тим, відповідно до п. 5.1, 5.5 Договору поставка продукції за цим договором здійснюється партіями відповідно до заявок покупця, в яких зазначається номенклатура, кількість продукції, що постачається та строки її поставки. Постачальник зобов'язаний здійснити поставку продукції, вказаної в п.1.1 цього договору, а номенклатурі, строки та кількості, зазначені в заявці покупця. Щодо застосування строків позовної давності, позивач зазначив, що оскільки строк виконання зобов'язань відповідачем сплинув 14.09.2017, а перебіг строку позовної давності розпочався з 15.09.2017, то спливає відповідно 15.09.2018. Отже, звернення з позовом до суду, відбулося в межах строку, встановленого законом для звернення з позовними вимогами.

Представник позивача з'явився у судове засідання, підтримав позовні вимоги, надав пояснення по справі, відповів на поставлені питання.

Представник відповідача з'явився у судове засідання, проти задоволення позовних вимог заперечував частково.

В судовому засіданні оголошувалася перерва до 26.07.2018.

В порядку ст.. 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 26.07.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Наукова-виробнича фірма "ТАРМС" (постачальник) та Відокремленим підрозділом "Атоменергомашщ" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (покупець) 14.08.2017 було укладено договір поставки №20/05/95 та додаткові угоди до нього (надалі - Договір).

Згідно п.1.1. Договору постачальник зобов'язався поставити в передбачені даним договором строки покупцю поковку, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити вказану продукцію.

Відповідно до п.3.1 Договору, з урахуванням додаткової угоди №2 від 07.09.2017, загальна сума договору складає 346 394,62 грн. в т.ч ПДВ 57 732,44 грн.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що поставка продукції за цим договором здійснюється до 01.12.2017 партіями відповідно до заявок покупця, в яких зазначається кількість, номенклатура продукції, що постачається, та строки її поставки.

Відповідно до п. 5.5 Договору постачальник зобов'язаний здійснити поставку продукції, вказаної в п.1.1 цього договору в строки, номенклатурі та кількості, зазначені в заявці покупця.

У разі ненадання заявок покупцем, продукція зазначена в п.1.1 Договору, в будь-якому разі повинна бути поставлена постачальником не пізніше 01.12.2017 (п.5.6 Договору).

Згідно з частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (частина перша статті 509 Цивільного кодексу України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На виконання умов договору відповідачем було здійснено поставку продукції передбаченої умовами договору, що підтверджується наданими в матеріали справи видатковими накладними.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем порушено строки поставки продукції. Згідно заявки позивача, відповідач повинен був здійснити поставку продукції до 14.09.2017.

Тоді як згідно видаткових накладних поставка була здійснена:

- 16.11.2017 - поковки в кількості 18 од. на суму 97 845,74 грн. з ПДВ (видаткова накладна № 120 від 16.11.2017);

- 17.11.2017 - поковки в кількості 11 од. на суму 102 417,88 грн. з ПДВ (видаткова накладна № 121 від 17.11.2017);

- 23.11.2017 - поковки в кількості 24 од. на суму 136 820,28 грн. з ПДВ (видаткова накладна № 122 від 23.11.2017);

- 26.12.2017 - 1 поковка на суму 9 310,72 грн. з ПДВ (видаткова накладна № 143 від 26.12.2017).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено наступне: зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За частиною першою статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Згідно п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Згідно п. 7.2 Договору за порушення вказаних у даному договорі строків поставки та/або недопоставку продукції Постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно поставленої та/або недопоставленої продукції за кожен день прострочення, а у випадку, якщо прострочення складає більше 30 днів, постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Позивачем нараховано 12 824,47 грн. пені за загальний період прострочення з 14.09.2017 по 25.12.2017, по кожній накладній окремо.

Перевіривши правильність нарахування заявленої до стягнення суми пені, суд вбачає підстави для задоволення позовної вимоги та стягнення з відповідача 12 824,47 грн.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача 24 247,62 грн. штрафу.

Згідно ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до пп. 3.17.4. п. 3.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Виходячи з необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також того, що позивачем не доведено факту понесення ним збитків в результаті дій відповідача, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру штрафу до 12 123,81 грн.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача 12 824,47 грн. пені та 7% штрафу у розмірі 12 123,81 грн.

Твердження відповідача про пропущення позивачем строків позовної давності спростовуються матеріалами справи, оскільки такі строки пропущено не було, а тому заява про застосовування наслідків строків позовної давності задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "ТАРМС" (53300, Дніпропетровська область, м.Орджонікідзе, вул. Газети "Правда", буд. 39, кв. 44; ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська,3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" (71503, Запорізька область, м. Енергодар, а/с 306, ) пеню в сумі 12 824,17 грн., штраф у сумі 12123,81 грн. та 1 762,00 грн. витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 30.07.2018

Суддя Е.М.Бондарєв