ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2018р. справа №913/150/18

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
на рішення господарського суду Луганської області
ухваленого 31.05.2018р. (повний текст підписано 31.05.2018р.) у м. Харкові
по справі №913/150/18 (суддя Корнієнко В.В.)
за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз», м. Сєвєродонецьк Луганської області
про стягнення 2278,40грн.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз», м. Сєвєродонецьк Луганської області (далі Відповідач) про стягнення 2278,40грн. за договором купівлі-продажу природного газу №16-149-РО від 12.01.2016р., у тому числі 2111,19грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань з оплати природного газу, поставленого у січні-вересні 2016р. та 167,21грн. - 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання з оплати такого природного газу, поставленого у січні-вересні 2016р.

2. Ухвалою Господарського суду Луганської області від 03.04.2018р. відкрито провадження у справі №913/150/18 та визначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

3. Рішенням Господарського суду Луганської області від 31.05.2018р. (повний текст підписано 31.05.2018р.) у справі №913/150/18 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволені частково - стягнуто з Відповідача 1055,60грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань з оплати природного газу, поставленого у січні-вересні 2016р,. 167,21грн. - 3% річних та 1762,00грн. витрат зі сплати судового збору.

4. Означене рішення суду було обґрунтоване доведеністю матеріалами справи факту неналежного виконання Відповідачем своїх договірних зобовязань щодо повної та своєчасної оплати вартості отриманого ним природного газу в січні-вересні 2016р. за договором купівлі-продажу природного газу №16-149-РО від 12.01.2016р. Своєю чергою, частковість задоволення позовних вимог була зумовлена задоволенням клопотання Відповідача про зменшення розміру пені та її зменшення на 50% - до суми 1055,60грн.

ІІ. ОСОБА_5 зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Луганської області від 31.05.2018р. у справі №913/150/18 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки в сумі 1055,60грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Також апелянт просить покласти на Відповідача витрати зі сплати судового з розгляду апеляційної скарги.

6. Підставою для скасування рішення суду першої інстанції Скаржник зазначає неповне зясування обставин, що мають значення для справи, а також визнання встановленими недоведені обставини, які мають значення для справи, оскільки зменшуючи розмір неустойки суд повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, ступеню виконання зобовязання, причини неналежного виконання або невиконання зобовязання, співрозмірності розміру неустойки до суми заборгованості тощо. Між тим, Відповідач не надав належних доказів в обґрунтування свого клопотання про зменшення суми пені та суд керуючись лише своїм внутрішнім переконання, посилаючись на важкий фінансовий стан Відповідача, зменшив розмір нарахованих санкцій, що є порушенням ст.233 Господарського кодексу України. Окрім того, Скаржник зазначає, що нараховані штрафні санкції не є надмірно великими в порівнянні з невиконаним зобовязанням за договором купівлі-продажу природного газу.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Відповідача:

7. Відповідачем 10.07.2018р. (після спливу визначеного апеляційним судом в ухвалі від 23.06.2018р. строку для надання відзиву до 03.07.2018р.) був надісланий поштовою організацією відзив на апеляційну скаргу, без клопотання про поновлення процесуального строку на його подання та обґрунтування наявності поважних причин для цього, внаслідок чого такий відзив в порядку ч.2 ст.118 Господарського процесуального кодексу України залишається апеляційним судом без розгляду.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

8. Відповідно до ч.1 ст.253 Господарського процесуального кодексу України судом апеляційної інстанції у господарських справах є апеляційний господарський суд, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий господарський суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

9. Указом Президента України №454/217 від 29.12.2017р. «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» (набрання чинності 16.01.2018р. з публікацією в Офіційному віснику України №5 за 2018р.) постановлено ліквідувати, у тому числі Донецький апеляційний господарський суд та утворити Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

10. Згідно з п.3 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.6 ст.148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Наразі, відповідної публікації про початок роботи Східного апеляційного господарського суду на момент прийняття цієї постанови здійснено не було.

11. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 22.06.2018р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_3, ОСОБА_2

12. Враховуючи викладене в п.п.8-11 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Донецького апеляційного господарського суду у складі ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_3 і ОСОБА_2 відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

13. Ухвалою від 23.06.2018р. зазначена судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №913/150/18, а ухвалою від 06.07.2018р., після проведення підготовчих дій, призначила розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в порядку письмового провадження в світлі приписів ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи, що відповідного клопотання від учасників справи не надходило, а судова колегія з власною ініціативи не вбачає необхідності розгляду означеної апеляційної скарги з повідомленням учасників справи. Учасники справи були повідомлені про розгляд означеної апеляційної скарги в порядку письмового провадження.

14. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

15. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 12.01.2016р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» (Покупець) було укладено договір на купівлю-продаж природного газу №16-149-РО (договір - а.с.а.с.12-16), відповідно до п.1.1 якого Продавець зобовязується передати у власність Покупцю у 2016р. природний газ, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Згідно з п.1.2 договору, газ, що продається за договором, використовується Покупцем виключно для подальшої реалізації релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності).

16. У п.2.1 укладеного договору сторони узгодили, що Постачальник передає Споживачу з 01.01.2016р. по 31.03.2016р. (включно) газ обсягом до 35,000тис.куб.м., у тому числі по місяцях (тис.куб.м.): січень - 15,000, лютий - 11,000, березень - 9,000.

17. Відповідно до п.3.2 договору, приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

18. Згідно з п.5.1 договору, ціни (граничні рівні цін) на природний газ установлюються Кабінетом Міністрів України і на період до 31.03.2016р. становлять 3600,00грн. за 1000куб.м природного газу.

18.1. Своєю чергою, відповідно до п.6.1 договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 25-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

18.2. Крім того, у п.6.2 договору сторони погодили, що оплата за газ здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП. За наявності заборгованості за попередні періоди Покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця.

19. Відповідно до п.7.2 договору, у разі якщо до 25 числа місяця (п.6.1 договору), наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині реалізації газу, Покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, Покупець зобовязується сплатити Продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

20. Згідно з п.11.1 договору, останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін і діє в частині реалізації газу з 01.01.2016р. до 31.03.2016р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

21. Також до матеріалів справи Позивачем було залучено додаткові угоді №1 від 31.03.2016р. (а.с.а.с.17, 18), №2 від 30.04.2016р. (а.с.а.с.19, 20) та №3 від 27.09.2016р. (а.с.21).

21.1. Так, в додатковій угоді №1 від 31.03.2016р., а згодом в додатковій угоді №2 від 30.04.2016р. було викладено п.5.1 договору в наступній редакції: «ціни (граничні рівні цін) на природний газ установлюються Кабінетом Міністрів України та на період з 01.04.2016р. до 31.04.2016р. (включно) становлять 3600,00грн. за 1000куб.м., в тому числі ПДВ 20%» та відповідно «ціни (граничні рівні цін) на природний газ установлюються Кабінетом Міністрів України та на період з 01.05.2016р. становлять 3913,00грн. за 1000куб.м., в тому числі ПДВ 20%».

21.2. У додатковій угоді №2 від 30.04.2016р. було змінено п.2.1 укладеного договору, а саме: «Продавець передає Покупцю з 01.01.2016р. по 31.09.2016р. (включно) газ обсягом до 31,923тис.куб.м., у тому числі по місяцях (тис.куб.м.): січень - 12,116, лютий - 8,882, березень 5,988, квітень 1,937, травень 1,000, червень-вересень 0,500».

21.3. Також згідно з додатковою угодою №1 від 31.03.2016р., п.6.1 договору було викладено в такій редакції: «оплата планових обсягів газу здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 25-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу.» Також означеною додатковою угодою було змінено строк дії договору до 30.04.2016р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

21.4. Додатковою угодою №2 від 30.04.2016р було змінено строк дії договору - до 30.09.2016р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

22. Місцевим судом було встановлено, що на виконання умов договору, у січні-вересні 2016р. Позивачем передано у власність Відповідача газ, про що сторонами щомісячно складалися акти приймання-передачі природного газу (а.с.а.с.25-33).

Як вбачається з довідок, сформованих Позивачем (а.с.а.с.34, 35), Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» в повному обсязі розрахувалось за отриманий у січні-вересні 2016р. природний газ в загальній сумі 80448,68грн. Між тим, як вірно було зазначено місцевим судом, останній (Відповідач) розрахувався за такий природний газ, всупереч приписів п.6.1 договору, з простроченням, що і стало підставою для нарахування пені та 3% за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за договором.

23. Своєю чергою, у відзиві на позовну заяву відповідач просив суд максимально зменшити розмір пені в звязку із скрутним фінансовим становищем, що сталося в звязку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, надавши витяги з газети Верховної Ради України «Голос України» з оголошеннями (а.с.а.с.63-65), а також копію балансу (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2017р. (а.с.61) та звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2017р. (а.с.62)

Суд першої інстанції також встановив, що внаслідок проведення АТО на території Луганської області Відповідач фактично був позбавлений права володіння та користування майном, яке перебуває у його власності та господарському віданні та його відокремлених структурних підрозділів, зокрема: адміністративна будівля за адресою по вул. Шевченка, 102, м. Луганськ, 91055, Луганська дільниця Товариства по вул. Совєтській, 82, м. Луганськ, Алчевське МРУЕГГ - філія ПАТ «Луганськгаз», Антрацитівське МРУЕГГ - філія ПАТ «Луганськгаз», Краснодонське МРУЕГГ - філія ПАТ «Луганськгаз», Краснолуцьке МРУЕГГ - філія ПАТ «Луганськгаз», Стахановське МРУЕГГ - філія ПАТ «Луганськгаз», Свердловське МРУЕГГ - філія ПАТ «Луганськгаз» та було позбавлене можливості здійснювати виробничо-господарську діяльність на відповідних територіях. Означене вбачається з наданих разом з відзивом на позовну заяву витягів з газети Верховної Ради України «Голос України» (а.с.а.с.63-65).

Окрім цього, відповідно до звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2017р. збиток Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» за 2017р. склав 115599тис.грн.

24. Вказані в п.п.15-23 цієї постанови обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються так само, як і встановлена місцевим судом обставина нездійснення Відповідачем своєчасної оплати на користь Позивача в сумі стягуваної заборгованості.

Зважаючи на вказані обставини, спірні правовідносини розглянуті місцевим судом, зокрема, в контексті приписів норм Цивільного та Господарського кодексів України, які регламентують відповідальність за прострочення грошових зобовязань.

VІ. Оцінка апеляційного суду:

25. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного субєктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

26. Сутність розглядуваного спору полягає у примусовому стягненні з Відповідача нарахованих відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України на суму несвоєчасно виконаних грошових зобовязань з оплати природного газу у січні-вересні 2016р. 3% річних та пені, стягнення якої передбачено п.7.2 договору на купівлю-продаж природного газу №16-149-РО від 12.01.2016р.

27. Субєктивне право вимоги стягнення відповідних нарахувань за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, на захист якого спрямовано заявлений позов, ґрунтується на договорі про купівлю-продаж природного газу №16-149-РО від 12.01.2016р. Враховуючи встановлену ст.204 Цивільного кодексу України та не спростовану в межах цієї справи та в порядку ст.215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов'язків сторін.

28. Беручи до уваги правову природу укладеного договору на купівлю-продаж природного газу №16-149-РО від 12.01.2016р., кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом за нормами Цивільного та Господарського Кодексів України, з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з розрахунків в межах купівлі-продажу. Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких вирішувалось питання відносно розглядуваного спору.

29. Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

30. Так, приймаючи до уваги дати поставок та умови оплати природного газу (п.6.1 договору), остаточний розрахунок за природний газ поставлений Позивачем у січні-вересні 2016р., як вірно було встановлено місцевим господарським судом, мав бути здійснений Відповідачем не пізніше 24-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, тобто не пізніше 24-го числа кожного місяця поставки (січень-вересень 2016р.). Своєю чергою, останній (Відповідач) у повному обсязі розрахувався за отриманий природний газ з порушенням строків встановлених договором на купівлю-продаж природного газу №16-149-РО від 12.01.2016р. (довідки Позивача), що свідчить про неналежне (із допущеним простроченням) виконання такого грошового зобовязання у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а сам Відповідач вважає таким, що прострочив виконання такого грошового зобовязання у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу.

31. За змістом ст.ст.549, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст.216-218 Господарського кодексу України наслідком прострочення виконання грошового зобов'язання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати 3% річних та пені, нарахування якої в розглядуваному випадку передбачено п.7.2. договору на купівлю-продаж природного газу №16-149-РО від 12.01.2016р.

32. Своєю чергою, доводи апеляційної скарги зводяться до необґрунтованого висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для зменшення стягуваної суми пені, здійсненого місцевим судом в оскаржуваному рішенні. Колегія суддів апеляційного суду з цього приводу зазначає наступне.

32.1. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України суд як орган державної влади управнений діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, право суду при прийнятті рішення на зменшення у виняткових випадках розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, реалізується судом в контексті дотримання ним норм ст.233 Господарського кодексу України та ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, які вимагають дослідження та встановлення наступних обставин: ступінь виконання зобов'язань боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; наявність збитків внаслідок невиконання зобов'язань та співвідношення розміру збитків із розміром стягуваних штрафних санкцій.

32.2. У світлі наведених приписів, апеляційний суд відхиляє доводи Скаржника відносно невстановленості судом винятковості обставин та невірного застосування ст.233 Господарського кодексу України, оскільки як вбачається з матеріалів справи та вірно враховано місцевим судом, внаслідок проведення антитерористичної операції на території Луганської області та втрати контролю над майном, яке перебуває у власності та господарському віданні Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз», що перебувало на території проведення антитерористичної операції, останній фактично був позбавлений можливості здійснювати господарську діяльність та отримувати прибуток з квітня 2014р., виконувати поточні (договірні) та інші вже існуючі зобов'язання. З наданого Відповідачем звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2017р. збиток останнього за 2017р. склав 115599тис.грн., що підтверджують його вкрай незадовільний фінансовий стан.

32.3. Суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи Скаржника відносно свого статусу жодною мірою не впливають на оцінку обґрунтованості зменшення пені, адже ст.233 Господарського кодексу України та ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України не містять жодних обмежень у можливості їх застосування по відношенню до Позивача, тим більше, що зменшення розміру пені на 50% (до суми 1055,60грн.) як раз вказує на врахування і майнових інтересів останнього, відомості щодо фінансового становища якого навіть не були представлені місцевому суду.

33. Відтак, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які (доводи і вимоги апеляційної скарги) в даному випадку не підтверджують ухвалення переглядуваного рішення із порушеннями визначених ст.277 Господарського процесуального кодексу України підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.

34. За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.126, 129, 269, 270, 273, 275-277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ на рішення Господарського суду Луганської області від 31.05.2018р. (повний текст підписано 31.05.2018р.) у справі №913/150/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Луганської області від 31.05.2018р. (повний текст підписано 31.05.2018р.) у справі №913/150/18 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 01.08.2018р.

Головуючий, суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_2

Надрук. 4 примірн.: 1-2 - сторонам, 3 - у справу, 4- ГСЛО

Надіслано судом до ЄДРСР 01.08.2018р.