ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року           справа № 925/445/18

Господарський суд Черкаської області в складі:

Головуючий суддя – Єфіменко В.В.,

з секретарем судового засідання – Горбатюк С.В.

представники сторін :

від позивача – не з’явився;

від відповідача – не з’явився;

розглянувши у підготовчому засіданні матеріали справи

за позовом Канівського комунального підприємства теплових мереж, м.Канів

до Уманського державного педагогічного університету ім. Павла Тичини, м.Умань

про стягнення заборгованості та господарських санкцій за теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Канівське комунальне підприємство теплових мереж звернувся до суду із позовом в якому просив стягнути з відповідача - Уманського державного педагогічного університету ім. Павла Тичини на користь позивача:

-           1033649,73 грн. боргу;

-           9350,77 грн. втрат внаслідок інфляції;

-           4550,03 грн. 3% річних;

-           51063,31 грн. пені за неналежне виконання зобов’язань по грошовим розрахункам по договорам на постачання теплової енергії від 06.04.2018 №1-1/2018; № 1-2/2018; № 1-3/2018, а судові витрати покласти на відповідача.

20.06.2018 від позивача до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог в якій позивач просив виключити стягнення із заявленої до суми боргу за теплопостачання в розмірі 1033649,73 грн., і стягнути з відповідача на користь позивача:

- 9350,77 грн. втрат внаслідок інфляції;

- 4550,03 грн. 3% річних;

- 51063,31 грн. пені.

20.06.2018 позивач подав до суду клопотання по повернення переплаченої суми судового збору в сум 14717,21 грн. через зменшення розміру позовних вимог.

03.07.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив прийняти рішення, яким зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

17.07.2018 позивач подав Заперечення на відзив відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, у Запереченнях на відзив відповідача просив суд винести рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та провести судове засідання без участі його представника.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився.

17.07.2018 від відповідача надійшло клопотання про розгляд судового засідання без участі його представника, оскільки відповідачем подані всі необхідні заперечення та клопотання.

Справа розглядається за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, приходить до наступного.

За приписами ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача боргу та господарські санкції за неналежне виконання умов договору на постачання теплової енергії.

За приписами ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ст.11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (стаття 626 ЦК України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ч.1 ст.181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З матеріалів справи вбачається, що 06 квітня 2018 р. між Позивачем та Відповідачем укладено договір № 1-1/2018 на постачання теплової енергії (а.с.7-9).

06 квітня 2018 року між Позивачем та Відповідачем укладено договір № 1-2/2018 на постачання теплової енергії (а.с.13-15).

06 квітня 2018 року між Позивачем та Відповідачем укладено договір №

1-3/2018 на постачання теплової енергії (а.с.16-18).

Пунктами 10.1. вищеперелічених договорів визначено, що відповідно до частини 3 статті 631 ЦК України Сторони встановили, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання, тому договір набирає чинності з 01.01.2018 і діє до 31 грудня 2018 р., а в частині розрахунків до повного їх виконання.

Відповідно до умов договорів Позивач взяв на себе зобов'язання постачати Відповідачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах для потреб опалення навчального корпусу Канівського коледжу культури і мистецтв - відокремленого структурного підрозділу університету за адресою м Канів, вул. Ю.Іллєнка та гуртожитку за адресою м. Канів, вул. Енергетиків, 18, а споживач зобов'язався щомісячно оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) .

Відповідно до п. 4.1 Договорів розрахунковим періодом є календарний місяць. Таким чином розрахунки за спожите тепло здійснюються Споживачем на рахунок Теплопостачальної організації щомісячно.

Відповідно до актів приймання-передачі теплової енергії, умов Договорів Позивач належним чином забезпечив постачання Відповідачу теплової енергії для потреб опалення гуртожитку та навчального корпусу в м. Каневі на загальну суму 1233649,16 грн. (а.с.19-24).

Станом на 01.05.2018 заборгованість за теплопостачання Відповідача перед Позивачем складала 1033649,73 грн.

20.06.2018 Позивачем надана суду виписка про рух коштів по рахунку Позивача в установі банку та Акт звіряння розрахунків станом на 15.06.2018, з яких вбачається, що розмір боргу за теплопостачання відсутній (а.с. 62-63).

Відтак, суд приходить до переконання, що в частині стягнення боргу в сумі 1033649,73 грн. спір між сторонами відсутній.

Пунктами 7.4.3 Договорів № 1-1/1018, 1-2/1018, 1-3/1018 від 06.04.2018 сторони узгодили, що Відповідач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію - пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня в розмірі подвійної ставки НБУ.

Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено Законом, або Договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ст. 234 ГК України визначає, що сплата штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання не звільняє боржника від виконання зобов'язання в натурі.

Пеня - це різновид неустойки і характеризується наступними ознаками: можливість встановлення за такий вид порушення зобов'язання, як прострочення виконання зобов'язання (порушення умови про строки); обчислення у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання; триваючий характер - нарахування пені за кожний день прострочення.

Ст.625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив норми виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, внаслідок невиконання Відповідачем зобов'язання по вищевказаному Договору, у Позивача виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, і право на позов про стягнення штрафних санкцій виникає за кожен день з моменту порушення зобов'язання до моменту його усунення.

За приписами ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Суд приходить до переконання, що позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення господарські санкції за порушення Відповідачем зобов’язань по грошовим розрахунках.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивач довів свої позовні вимоги, які підлягають до часткового задоволення і з Відповідача на користь позивача необхідно стягнути:

- 9350,77 грн. втрат внаслідок інфляції;

- 4550,03 грн. 3% річних;

- 51063,31 грн. пені (а.с.27-37).

20.06.2018 Позивачем подано до суду клопотання про повернення переплаченої суми судового збору в розмірі 14717 грн. 21 коп. посилаючись на зменшення Позивачем розміру позовних вимог та ст..7 Закону України «Про судовий збір».

Суд, дослідивши заявлене Позивачем клопотання вважає його обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 202,210, п.2 ч.1 ст.231-241 ГПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути 9 350,77 грн. втрат внаслідок інфляції; 4 550,03 грн. 3% річних; 51 063,31 грн. пені та 1 762 грн. витрат по сплаті судового збору з Уманського державного педагогічного університету ім. Павла Тичини (; вул.Садова,2, м.Умань, Черкаська область, 20300) на користь Канівського комунального підприємства теплових мереж (; вул.Енергетиків,30, м.Канів, Черкаська область, 19000).

В частині стягнення 1033649,73 грн. боргу провадження у справі закрити.

Повернути Канівському комунальному підприємству теплових мереж () із Державного бюджету України судовий збір в сумі 14717 грн. 21 коп., сплачений на підставі платіжного доручення №362 від 02.05.2018, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 925/445/18.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в порядку визначеному ГПК України.

Суддя           В.В.Єфіменко