УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

06.08.2018Справа № 910/5364/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Блажівської О.Є, при секретарі судового засідання Хмельовському В.О., розглянувши у підготовчому засіданні матеріали справи №910/5364/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут"

(21012, м.Вінниця, пров. К.Широцького, 24, )

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія

"Нафтогаз України"

(01601, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6, )

за участю учасників справи:

від позивача: Палькевич Н.С. (довіреність № 007Др-4-0318 від 14.03.18)

від відповідача: Чеботарьова І.Г. (довіреність № 16-64 від 14.04.18)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут", 2 травня 2018 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", про визнання частково недійсним пункт 6.1 Договору купівлі-продажу природного газу №17-200-Н від 18.04.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що п.6.1 Договору купівлі-продажу природного газу №17-200-Н від 18.04.2017 суперечить положенням чинного законодавства України в частині встановлення строків проведення розрахунків, у зв'язку з чим, враховуючи ст.ст.203, 214 Цивільного кодексу України, просить суд визнати зазначений пункт Договору недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2018 провадження у справі №910/5364/18 відкрито. Ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.05.2018.

10.05.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, обґрунтовуючи наявністю у провадженні Господарського суду Вінницької області справи №902/155/18 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу природного газу №17-200-Н від 18.04.2017та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання частково недійсним пункт 6.1 Договору купівлі-продажу природного газу №17-200-Н від 18.04.2017.

29.05.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" надійшло заперечення проти клопотання про залишення позову без розгляду. Відповідно до якої, позивач повідомляє суд про те, що ним подано до Господарського суду Вінницької області заяву про залишення позову без розгляду.

У підготовчому засіданні 30.05.2018 оголошено перерву до 13.06.2018.

У підготовче засіданні 13.06.2018 з'явилися представники сторін. Представник позивача повідомив суд, що 13.06.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва ним були подані додаткові документи по справі, а саме копія вступної та резолютивної частини ухвали Господарського суду Вінницької області від 12.06.2018 у справі №902/155/18, відповідно до якої зустрічну позовну заяву залишено без розгляду.

Також у підготовчому засіданні 13.06.2018 присутніми представниками учасників справи було заявлене клопотання про продовження строку підготовчого провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено до 18.07.2018.

09.07.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшов відзив на позовну заяву.

17.07.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" надійшла відповідь на відзив.

17.07.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

Підготовче засідання, призначене на 18.07.2018, не відбулося, у зв'язку із перебуванням судді Блажівської О.Є. у відпустці.

У зв'язку із зазначеним, ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2018 підготовче засідання призначено на 03.08.2018.

03.08.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшли заперечення на клопотання позивача про зупинення провадження у справі.

У підготовче засідання 03.08.2018 з'явились представники позивача та відповідача.

У підготовчому засіданні 03.08.2018 оголошено перерву до 06.08.2018.

У підготовче засідання 06.08.2018 з'явилися представники сторін. Представник позивача підтримав подане клопотання про зупинення провадження. Представник відповідача заперечив проти задоволення зазначеного клопотання.

Дослідивши матеріали справи в підготовчому засіданні 06.08.2018, розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" про зупинення провадження у справі та заслухавши пояснення представників сторін, суд відзначає наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Зі змісту наведеної норми випливає, що причиною зупинення провадження у справі є неможливість її розгляду до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Господарський суд повинен зупинити провадження у справі за наявності інформації про розгляд іншої справи, незалежно від заяв учасників судового процесу. Така інформація підтверджується тільки судовими документами: ухвалами, рішеннями, постановами судів, позовними заявами, скаргами.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід з'ясовувати: як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи. Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог. Аналогічну правову позицію наведено у п.3.16 Постанови №18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

При цьому, надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що згідно ч. 4 ст.11 Господарського процесуального України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положення означеної статті повністю узгоджуються з приписами ст.17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Згідно ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Предметом даного спору є вимога позивача про визнання частково недійсним пункту 6.1. Договору №17-200-Н купівлі-продажу природного газу від 18.04.2017, укладеного з відповідачем, положення якого повністю відображають зміст порядку розрахунків, що визначений Примірним договором купівлі-продажу природного газу з постачальниками природного газу із спеціальними обов'язками для потреб побутових споживачів та релігійних організацій (затверджений постановою Кабінету міністрів України від 13.07.2016 №444) з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 №853.

Разом з тим, як вказує позивач, у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває справа №826/9959/18 про визнання протиправною та скасування з моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 №853 "Про внесення змін до пункту 20 Примірного договору купівлі-продажу природного газу з постачальниками природного газу із спеціальними обов'язками для потреб побутових споживачів та релігійних організацій".

Згідно з ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що дана справа є пов'язаною зі справою №826/9959/18, яка розглядається (підготовче засідання призначено на 18.09.2018 відповідно до ухвали від 02.07.2018) Окружним адміністративним судом міста Києва, оскільки при розгляді справи №826/9959/18 буде вирішено питання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 №853, що має суттєве значення для розгляду даної справи, оскільки напряму впливає на обґрунтованість заявлених позивачем вимог.

При цьому, з огляду на те, що спір про визнання протиправною та скасування з моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 №853 відноситься до спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, суд не може розглянути дану справу до набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/9959/18 через обмеженість своєї юрисдикції.

Враховуючи все вищевикладене, у відповідності до приписів п.5 ч.1 ст.227 та п.4 ч.1 ст.229 Господарського процесуального кодексу України суд задовольняє клопотання позивача та зупиняє провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/9959/18 Окружного адміністративного суду міста Києва.

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Керуючись ст. ст. 227, 229, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" про зупинення провадження у справі задовольнити.

2. Зупинити провадження у справі №910/5364/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/9959/18 Окружного адміністративного суду міста Києва.

3. Зобов'язати учасників справи повідомити суд про усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі.

4. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст.ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржена в апеляційному порядку через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя О.Є. Блажівська